№2/760/1574/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Зінченко С.В.

при секретарі
Гайдайчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рідний
Дім Буд» про стягнення заборгованості
по заробітній платі, відшкодування
моральної шкоди та зобов'язання
вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач 15.07.2013 року звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому просив
поновити його порушені трудові права,
встановивши факт його перебування в
трудових відносинах з відповідачем ТОВ
«Рідний Дім Буд» в період з 12.03.2012 року
по 28.04.2012 року, зобов'язати відповідач
оформити належним чином такі трудові
відносини, стягнути з відповідача ТОВ
«Рідний Дім Буд» на користь позивача
заробітну плату за період з 12.03.2012 року
по 28.04.2012 року в сумі 5000 гривень та суду
середнього заробітку за весь час
затримки в сумі 65000 гривень, вихідну
допомогу при звільненні в сумі 1500
гривень, а також відшкодувати позивачу
моральну шкоду в розмірі 7500 гривень.

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що 12.03.2012 року він був прийнятий на
роботу до ТОВ «Рідний Дім Буд» на
посаду енергетика з окладом 5000 гривень
на місяць.

Як вказує позивач, того ж дня він був
допущений до роботи, йому було надане
постійне робоче місце, проте з наказом
про прийняття на роботу його не
ознайомили.

В подальшому позивач, довідавшись про
постійні затримки виплати заробітної
плати на підприємстві, прийняв рішення
про пошук нового місця роботи,
попередив про це керівництво, у відділі
кадрів забрав трудову книжку, з якої і
довідався про те, що його трудові
відносини взагалі не оформлені.

Позивач зазначає, що обхідний лист для
звільнення був ним підписаний тільки
16.07.2012 року, і зі слів позивача, він був
включений до відомості виплати
заробітної плати, яка проте не була
повністю виплачена позивачу, хоча він
до листопада 2012 року звертався до
роботодавця з вимогами виплатити
заробітну плату.

Виходячи з викладеного, позивач і
вимушений звернутись до суду за
захистом власних прав.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив про
задоволення позову, посилаючись на
обставини, викладені в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на недоведеність та
необґрунтованість вимог позивача.
Також вказав на пропуск позивачем
строку позовної давності, що
встановлений ст. 233 КЗпП України,
оскільки з часу виникнення спірних
відносин, про які вказує позивач, та
часом звернення його до суду минуло
більше року, а отже з цих підстав в
позові слід відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, допитавши
свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні з
пояснень позивача, 12.03.2012 року він був
прийнятий на роботу до ТОВ «Рідний Дім
Буд» на посаду енергетика з окладом 5000
гривень на місяць.

Як вказує позивач, того ж дня він був
допущений до роботи, йому було надане
постійне робоче місце, проте з наказом
про прийняття на роботу його не
ознайомили.

В подальшому позивач, довідавшись про
постійні затримки виплати заробітної
плати на підприємстві, прийняв рішення
про пошук нового місця роботи,
попередив про це керівництво, у відділі
кадрів забрав трудову книжку, з якої і
довідався про те, що його трудові
відносини взагалі не оформлені.

Позивач зазначає, що обхідний лист для
звільнення був ним підписаний тільки
16.07.2012 року, і зі слів позивача, він був
включений до відомості виплати
заробітної плати, яка проте не була
повністю виплачена позивачу, хоча він
до листопада 2012 року звертався до
роботодавця з вимогами виплатити
заробітну плату.

Обставини щодо факту працевлаштування
та безпосередньо роботи позивача,
виконання ним обов'язків енергетика за
посадою на підприємстві ТОВ «Рідний
Дім знайшли своє підтвердження в
показах допитних свідків ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які в працювали на тому ж
підприємстві разом з позивачем в той же
період часу.

В той же час представником відповідача
заперечуються такі обставини та на
підтвердження заперечень подано копії
витягів з книги обліку руху трудових
книжок, табелів обліку робочого часу,
відомостей на виплату грошей за
березень, квітень, травень 2012 року,
штатного розпису підприємства, за
якими відсутні будь-які відомості про
працевлаштування ОСОБА_1 і отримання
ним коштів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В то же час, частиною 1 ст. 233 КЗпП
України встановлено, що працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач знав про порушення своїх
трудових прав ще в травні 2012 року, коли,
як сам позивач вказує в поданому
позові, йому відмовили у внесенні
запису в трудову книжку про звільнення
у зв'язку з відсутність наказу про
прийняття позивача на роботу до ТОВ
«Рідний Дім Буд». Вказана обставина
позивачем в судовому засіданні не
оспорювалась, а отже саме травень 2012
року суду вважає датою, коли позивач
дізнався про порушення свого права.

Проте із позовом до суду позивач
звернувся лише 15.07.2013 року, тобто через
рік після того, як дізнався про
порушення своїх прав, клопотання про
поновлення строку позовної давності
позивач суду не подав, в судовому
засіданні про таке не заявляв, а отже
суд вважає, що позивачем пропущено
строк звернення до суду, встановлений
ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи заяву
відповідача про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності, яка подана представником
відповідача до винесення рішення у
справі, суд приходить до висновку про
необхідність відмови в задоволенні
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 233, 252-7 КЗпП України, ст.ст. 256-267 ЦК
України, ст.ст. 27, 31, 60, 88, 208, 209, 212, 214-216
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в
и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рідний Дім Буд» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, відшкодування
моральної шкоди та зобов'язання
вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга
подається апеляційному суду через
Солом'янський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: