Справа № 740/64/14
Провадження № 2/740/140/14
РІШЕННЯ

іменем України

12 лютого 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Олійника
В.П., при секретарі - Шадура І.Ю.,

з участю відповідача,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення 5735 грн. 99 коп заборгованості
за кредитним договором №0205/ПОЗ/95/0050398, з
посиланням на те, що 12 вересня 2008 року
між КС "Аккорд" та відповідачем ОСОБА_1
укладено вищезазначенй кредитний
договір, предметом якого є грошові
кошти у розмірі 11509 грн. 63 коп зі сплатою
45,63% річних, відповідно до генерального
договору про відступлення прав за
кредитним договорами від 01 лютого 2008
року права кредитодаця за
вищезазначеним кредитним договором
передані ВАТ "Плюс Банк", який
перейменовано у ПАТ "Плюс Банк",
правонаступником якого є ПАТ "Ідея
Банк", відповідач умови договору не
виконує, останній платіж останньою
здійснено 18 січня 2011 року, станом на 10
грудня 2013 року заборгованість складає
5735 грн. 99 коп, з якої : прострочений
борг-848 грн. 10 коп, прострочені
проценти-1451 грн. 45 коп, строкові
проценти-29 грн. 68 коп, пеня-1581 грн. 76 коп,
віндикаційні витрати-1825 грн..

В запереченнях проти позову
відповідач просить відмовити у
задоволенні позову з посиланням на те,
що по договору борг відсутній,
відповідачем 02 лютого 2010 року повністю
повернуто всю суму кредиту, договір має
рекомендований графік платежів,
розрахунок заборгованості позивачем
не наданий, віндикаційні витрати не
передбачені договором, позивачем
пропущений строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов не визнала, пояснивши,
що отримала кредит на навчання дитини,
всі суми виплатила, останній платіж
здійснено 02 лютого 2010 року, просила
застосувати наслідки спливу позовної
давності.

Представник позивача Семенюк С.Я.
в судове засідання не з"явилась,
відповідно до клопотання від 10 лютого
2014 року підтримує позовні вимоги,
просить розглянути справу за
відсутності.

Позов не підлягає задоволенню
повністю зі слідуючих підстав.

За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості; кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень; суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін; докази подаються
сторонами; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.ст.526, 629,
1046, 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти, договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

В судовому засіданні встановлено,
що між КС "Аккорд", як кредитодавцем, та
відповідачем ОСОБА_1, як позичальником,
12 вересня 2008 року укладений кредитний

договір №0205/ПОЗ/95/0050398, предмет-грошові
кошти в сумі 11509 грн. 63 коп на строк 18
місяців з 12 вересня 2008 року по 12 березня
2010 року, кредит наданий на соціальні
потреби, проценти-0,125% за кожен день
користування кредитом, які
нараховуються на фактичний залишок,
сторони погодили рекомендований
графік платежів з 12 жовтня 2008 року,
останній платіж-12 березня 2010 року,
погашення заборгованості-в першу чергу
неустойка, проценти за користування
кредитом, плата за перерахунок
заборгованості, заборгованість за
кредитом, за порушення строків сплати
кредиту позичальником встановлена
пеня у розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення, сторони договору
погодили, що договір діє до повного
виконання позичальником зобов"язань.
тобто між останніми виникли
правовідносини згідно положень
ст.ст.526, 629, 1054 ЦК України, даний
кредитний договір є споживчим.
Відомості про визнання кредитного
договору недійсним станом на час
розгляду справи відсутні.

Відповідно до генерального
договору про відступлення прав від 01
лютого 2008 року здійснене відступлення
прав КС "Аккорд" на користь ВАТ "Плюс
Банк" за кредитними договарами між
спілкою та позичальниками-фізичними
особами. Згідно змін до статуту ПАТ
"Плюс Банк" від 11 серпня 2011 року
найменування банку змінено на ПАТ "Ідея
Банк". Згідно заяви від 12 вересня 2008
року відповідач повідомлена про умови
генерального договору про
відступлення прав від 01 лютого 2008 року.
Докази на підтвердження недійсності
вищезазначеного договору про
відступлення прав відсутні. Із
врахуванням викладеного позивач
відповідно до ст.514 ЦК України набув
прав кредитора по кредитному договору
№0205/ПОЗ/95/0050398 від 12 вересня 2008 року.

Згідно довідки-розрахунку
позивача заборгованість відповідача
за кредитним договором станом на 10
грудня 2013 року становить 5735 грн. 99 коп, з
якої: по кредиту-848 грн. 10 коп, по
процентах-1451 грн. 45 коп, по строкових
процентах-29 грн. 68 коп, пеня за період з
10 грудня 2012 року по 10 грудня 2013 року-1581
грн. 76 коп, віндикаційні витрати-1825 грн..

Приписами ч.4 ст.11 Закону України
"Про захист прав споживачів"
встановлено, що споживач не
зобов'язаний сплачувати
кредитодавцеві будь-які збори,
відсотки або інші вартісні елементи
кредиту, що не були зазначені у
договорі. Докази на підтвердження
зазначення у даному кредитному
договорі віндикаційних витрат
відсутні, що є підставою для відмови у
позові в частині стягнення даних
витрат.

Відповідно до наданих
відповідачем копій квитанцій
останньою здійснені платежі за даний
кредитним договором: 13 січня 2009 року-894
грн. 65 коп, 13 листопада 2008 року-894 грн. 65
коп, 02 лютого 2010 року-3500 грн., 07 травня 2009
року-500 грн., 31 березня 2009 року-800 грн., 23
лютого 2009 року-1000 грн., 18 серпня 2009
року-500 грн, 31 липня 2009 року-200 грн., 12
травня 2009 року-3000 грн., 13 жовтня 2008
року-894 грн. 65 коп, 02 жовтня 2009 року-500
грн., 21 вересня 2009 року-500 грн., 19 січня 2010
року-1000 грн, 22 грудня 2009 року-500 грн., 16
жовтня 2009 року-600 грн., дані платежі
здійсненні відповідачем з
недотриманням графіку платежів з 12
жовтня 2008 року згідно умов договору,
останній платіж здійснено 02 лютого 2010
року, про що заперечення відповідача в
судовому засіданні відсутні. Як
зазначено вище за порушення строків
сплати кредиту встановлена пеня у
розмірі 0,5% від суми заборгованості за
кожен день прострочення (п.5.1. договору).
Докази на спростування розрахунку
позивача щодо заборгованості по
кредиту, по процентах, по строкових
процентах та пені відповідачем не
надані, тобто відповідач в порушення
умов кредитного договору взяті на себе
зобов"язання не виконала.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України).
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність-це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
що передбачено ст.257 ЦК України.

Згідно із п.8.1. кредитного
договору від 12 вересня 2008 року цей
договір набуває чинності з дати його
укладення та діє до повного виконання
позичальнком зобов'язань за цим
договором. Таким чином, даним договором
кредиту не встановлено строку, після
якого він припиняється, а умова про
його чинність до повного виконання
позичальником зобов'язань не є
встановленим сторонами строком
припинення дії договору кредиту,
оскільки суперечить ч.1 ст. 251, ч.1 ст.252

ЦК України. Відповідачем останній
платіж здійснений 02 лютого 2010 року при
терміні останньої сплати згідно
графіку 12 березня 2010 року, у позивача
виникло право пред'явити вимогу до
боржника про виконання порушеного
зобов'язання щодо повернення кредиту,
починаючи з 13 березня 2010 року протягом
наступних трьох років. Проте позов
пред'явлено 15 січня 2014 року, тобто після
сплину строків позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачем, що є підставою для
відмови у позові відповідно до ч.4 ст.267
ЦК України.

При вирішенні справи судом
відповідно до ст.214 ЦПК України
враховуються правові позиції,
викладені в постановах Верховного Суду
України від 20 листопада 2013 року №
6-126цс13, від 06 листопада 2013 року №6-116 цс13,
відповідно до яких п.7 ч.11 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою ч.11 ст.11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту; відповідно до ст.261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Ідея Банк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.П.
Олійник.