РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд Харківської області в
складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.

при секретарі Реуцькій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Шевченкове цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення збитків та витребування
майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом в якому просить суд стягнути з
відповідача на її користь суму збитків
в розмірі 14 395 гривень за встановлення
системи опалення, витребувати та
зобов'язати відповідача повернути до
житлового будинку АДРЕСА_1, холодильник
двокамерний «Норд» вартістью 2 000
гривень, кольоровий телевізор
вартістью 3 000 гривень, диван вартістью 1
000 гривень.

В обґрунтування позову позивачка і її
представник зазначають, що зазначені
речі були вивезені з будинку АДРЕСА_1,
після смерті матері позивачки
відповідачем без її згоди та в її
відсутність.

Відповідач проти позову заперечує і
зазначив, що він дійсно вивіз речі з
будинку за вимогою ОСОБА_3, чоловіка
померлої їх матері, і перевіз до
помешкання родичів останнього за
адресою АДРЕСА_2.

Суд, вислухавши пояснення позивача
його представника, відповідача і його
представника, свідків, дослідивши
матеріали справи, а також матеріали про
відмову в порушені кримінальної справи
№ 624 від 27.05.2009 року, по відношенню до
відповідача, оцінивши їх у сукупності,
визнає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні було з'ясовано, що
ОСОБА_3 з 1989 року перебував у шлюбі з
ОСОБА_4, матір'ю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а тому
у відповідності до законодавства був
власником 1/ 2 частини майна, окрім
будинку.

Після смерті ОСОБА_4 будинок був
успадкований ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
а всі інші речі домашнього вжитку до
складу спадщини не були включені
оскільки частка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були
нікчемними.

Позивачка просить зобов'язати
відповідача повернути до житлового
будинку АДРЕСА_1 холодильник
двокамерний "Норд" кольоровий
телевізор "Самсунг" та диван, а також
сягнути витрати в розмірі в розмірі 14 395
гривень за встановлення нею системи
опалення в її частині будинку, так як
позивач самовільно вирізав старе
опалення в цілому будинку після смерті
їх матері.

Вимоги в частині витребування майна з
чужого незаконного володіння,
відповідно до закону має ставити лише
власник майна, позивачка суду не надала
правовстановлюючих документів що вона
є власником даного майна, а лише
посилається на свідчення двох свідків.

Позивачка зазначає, що зазначені речі -
холодильник телевізор та диван, були
вивезені з будинку після смерті їх
матері без її згоди та в її відсутність
і дані обставини можуть підтвердити
свідки - ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Допитана в якості свідка ОСОБА_7
пояснила, що в будинку розташованому
по АДРЕСА_2 вона дійсно бачила диван
який перевіз відповідач до родичів
ОСОБА_3 - чоловіка їх матері, який раніше
знаходився в будинку АДРЕСА_1. На
запитання чи бачила вона холодильник
та телевізор свідок пояснила, що не
може цього сказати, т.я. постійно в
будинку розташованому за адресою
АДРЕСА_2 не проживала і не проживає, але
відвідуючи родичів, що проживали в
цьому будинку вказаних предметів,
окрім дивана не бачила, а тому пояснити
де знаходяться телевізор та
холодильник вона не може.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8
пояснила, що вона бачила як ОСОБА_7
вивозив з будинку по АДРЕСА_1 диван,
холодильник та телевізор, т.я. на той
час прийшла до позивачки, яка також
знаходилась за вказаною адресою, за
окулярами.

Але свідчення ОСОБА_8 слід оцінювати
критично, т.я. вони повністю суперечать
поясненням самої позивачки в суді по
справі а саме: позивачка зазначає, що
предмети зазначені в позові вивезені
були без її відома і і її відсутність, а
свідок в суді зазначає, що позивачка і
вона була присутня при вивезені даних
речей.

В ході судового розгляду за
ініціативою суду позивачці було
запропоновано виїхати за місцем
проживання відповідача і оглянути
будинок на предмет виявлення речей
зазначених в позові, але позивачка
відмовилась від вказаної пропозиції і
зазначила, що речей зазначених нею в
позові в домі відповідача немає.

Позивачкою не були надані а ні
документи на побутову
техніку(телевізор, холодильник) а ні
було надано більш конкретні дані щодо
вказаних предметів(колір, модель, дата
придбання і т.п.).

Таким чином не маючи індивідуальних
ознак холодильника та телевізора, та
зважаючи на пояснення свідків які не
були очевидцями того, що відповідач
вивозив вказані речі саме до себе (одна
з яких ОСОБА_7 навпаки підтвердила, що
відповідач деякі речі перевіз ОСОБА_3)
суд не має змоги задовольнити вказані
позовні вимоги про витребування
предметів з чужого незаконного
володіння, так як матеріали справи, а
також матеріали про відмову в порушені
кримінальної справи № 624 від 27.05.2013 року
за заявою позивачки (а.с.69), які були
вивчені судом не містять доказів того,
що відповідач незаконно утримує речі
на яких наполягала позивачка.

Окрім цього позивачка просить суд
стягнути з відповідача 12 195 гривен 29
копійок за вартість системи опалювання
та 2 200 гривен за її монтаж, а всього 14395
гривен 29 копійок.

В позовній заяві позивачка зазначає, що
відповідач самовільно без її згоди
вирізав з дому 100 метрів сталевих труб
та зняв чавунні батареї опалення в
кількості 7 штук по десять секцій кожна,
а також АОГВ чим привів систему
опалення в непридатність для обігріву
дому і вона вимушена була встановити
нову систему опалювання на ? частині
дому, яка належить як вона вважає їй на
підставі права власності.

Відповідач заперечував проти
зазначених позовних вимог і пояснив, що
труби та батареї були зняті з відома
позивачки та ОСОБА_3, який на той час був
ще власником 1/3 частини будинку.
Батареї були здані на металобрухт і за
виручені гроші було оплачено рахунок з
використання газу, а труби частково
були пущені на благо устрій двору.
Частково труби були залишені ним в
будинку так само як і АОГВ.

В ході розгляду справи судом було
встановлено, що на 26 липня 2013 року
власниками будинку в рівних частках по
1/3 частці, були позивачка, відповідач та
ОСОБА_3 (а.с.5), який свою частку продав
позивачці та відповідачу 26 липня 2013
року ( в даний час ОСОБА_3 до суду
викликати немає можливості, так як він
проживає в місті Омськ Російської
Федерації ).

Відповідно до наданого позивачкою
договору про надання послуг фізичними
особами система опалення була
змонтована 10 липня 2013 року без згоди
всіх трьох співвласників спільної
сумісної власності, тобто в той період
коли власників будинку було троє.

Документів про погодження питання
монтажу опалення з співвласниками
позивачкою надано не було.

З метою перевірки обставин викладених
в позовній заяві за клопотанням
представника відповідача було
здійснено виїзд за місцем розташування
будинку за адресою АДРЕСА_1.

При огляді будинку та перевірці
технічної документації було з'ясовано,
що периметр будинку, де проходили труби
опалення системи обігріву (без
урахування зовнішніх стін кухні)
складає 33,1 метри. Таким чином
максимальна довжина труб, які могли
знаходитись в системі опалення (подача
і обратка) всього складає 66,2 метри, а не
100 метрів, як зазначає позивачка в
позовній заяві.

При обстеженні кімнат будинку (план
будинку а.с.34), було з'ясовано, що в
кімнаті 1-6 була одна батарея з 6 секцій,
в кімнаті 1-7 2 батареї по 8 секцій, в
кімнаті 1-5, 1 батарея 6 секцій, в кімнаті
1-4, 2 батареї по 6 секцій на кухні одна
батарея 8 секцій(номери цих кімнат
проведена згідно з технічним
паспортом). Таким чином в будинку було
загалом 48 секцій радіаторних батарей, а
не 70 штук, як зазначає позивачка в
позовній заяві.

При огляді будинку було виявлено
сталеву трубу опалення яка знаходиться
в домі і має довжину 10 метрів, а також
були виявлені відрізки сталевих труб
довжиною по 2,3 метри, які
використовуються як підпори для
винограду.

В позові позивачка зазначає, що
відповідач демонтував систему
опалення і АОГВ і здав все це на
металобрухт.

Підчас огляду будинку в ході виїзного
судового засідання в сараї від якого
ключи мала лише позивачка було
виявлено апарат опалення який стояв в
будинку це апарат опалення «Термолюкс»
(а.с.38-39), вартістью 900 гривень, як
пояснила позивачка, що даний апарат
опалення вона демонтувала сама і
закрила в сараї, а замість нього
встановила нове АОГВ, яке придбала
самостійно для опалення в половині
будинку яку вважає своєю.

В ході розгляду справи було
встановлено, що позивачка встановила
новий АОГВ не тільки без згоди
співвласників, а і в порушення пункту 10
Типового договору про надання
населенню послуг з газопостачання
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 05 липня 2006 року №
938 (із змінами внесеними згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 лютого 2012 року № 119) де зазначено
"не підключати нові (додаткові) газові
прилади і пристрої, не змінювати місце
їх розташування та не втручатися в
роботу внутрішньобудинкових систем
газопостачання без узгодження з
виконавцем ", в ході розгляду справи
позивачка не змогла надати дозвіл на
встановлення нового АОГВ та сертифікат
на виконання робіт з підключення до
системи газопостачання працівників,
які виконували підключення.

Тому в цій частині вимоги позивача про
стягнення збитків з відповідача 12 195
гривен 29 копійок за вартість системи
опалювання та 2 200 гривен за її монтаж,
також не підлягають задоволенню, так як
позивачка встановила дану систему
опалення в 1/ 2 частині будинку яку
вважає своєю за усною домовленістью з
відповідачем, що сторонами в суді не
заперечується.

Як пояснює позивачка в суді вони з
братом умовно розділили будинок на дві
половини після купівлі 1/ 3 частини
будинку у ОСОБА_3 від 26.07.2013 року, коли
ОСОБА_3 продав свою 1/ 3 частину будинку
сторонам по справі (а.с.6-7). На даний час
будинок належить по 1/ 2 частині
сторонам по справі.

Як встановлено в суді опалення не було
зіпсоване відповідачем, це
підтверджується і матеріалами про
відмову в порушенні кримінальної
справи по заяві позивачки, що опалення
в будинку зіпсувалося не в зв'язку з
противоправними діями відповідача, а
як зазначено в висновку РОВД (а.с.69) в
зв'язку з тим, що даному будинку на
протязі тривалого часу ніхто не мешкав,
в результаті цього опалення
зіпсувалося ( розмерзлось). Після того
як відповідач перестав сплачувати
кошти за опалення даного будинку (а.с.19)
після смерті матері, а позивачка
відмовилась компенсувати йому
половину його витрат за оплату будинку
газом.

Тому вимоги позивачки суд вважає
безпідставними до відповідача про
стягнення з відповідача на її користь
суми встановлення опалення в її
половині будинку, хоча будинок
офіційно між сторонами не розділений.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином для задоволення позову
необхідно довести спричинення шкоди,
вини спричинювача шкоди ( у формі
умислу чи необережності), наявності
самої шкоди, її розміру та причинного
зв'язку між діями і бездіяльністью
фізичної особи.

Враховуючи, що позивачем також не
надано доказів про спричинення діями
відповідача майнової шкоди, тому в
позові позивачу необхідно відмовити в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10-11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. 355, 368, 387,1166 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення збитків та
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
С.М.Стеганцов