Провадження №2/761/259/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарях
Іовенко М.В., Звонцовій
О.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 за участі прокурора прокуратури
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави про визнання
спільною сумісною власністю майна,
придбаного за час проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ
спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з
1995 року по травень 2000 року вони з
відповідачем проживали однією сім'єю
без реєстрації шлюбу. Шлюб між
сторонами було укладено 25.05.2000 року,
спільних дітей позивач та відповідач
не мають. На день звернення до суду
шлюбні стосунки між сторонами
припинено, спільне господарство не
ведеться. За час проживання з
відповідачем однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та за час шлюбу було
придбано наступне майно: 2 кімнатна
квартира АДРЕСА_1 в 1997 році на ім'я
відповідача, вартістю 1 500 000,00 грн.; 2
кімнатна квартира АДРЕСА_2 в 1997 році на
ім'я відповідача, вартістю 1 500 000,00 грн.;
3 кімнатна квартира АДРЕСА_3 в 2004 р. на
ім'я відповідача вартістю 3 000 000,00 грн.;
дві земельні ділянки загальною площею
0,3 га, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_4 на ім'я відповідача, вартістю 100
000,00 грн.; земельна ділянка площею 0,144
га, за адресою: АДРЕСА_4 Державний акт на
землю видано на ім'я відповідача у 1997
році, вартість ділянки - 50 000,00 грн.;
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4,
зареєстрований на ім'я відповідача в 2004
році вартістю - 1 500 000,00 грн., автомобіль
марки Мерседес-Бенц, придбаний і
зареєстрований на ім'я відповідача в 2005
році, вартістю - 30 000,00 грн. та акції ПАТ
«ВіЕйБі Банк» у розмірі, що складає
15,4028% статутного капіталу, придбані
також на ім'я відповідача. Загальна
вартість спільного майна становить - 7
680 000,00 грн. , а всього майн. Зважаючи на
те, що вищенаведене майно є об'єктом
спільної власності подружжя, ОСОБА_1
просить суд поділити останнє між нею та
ОСОБА_2 наступним чином: виділити
ОСОБА_1 та визнати за нею право
власності на ? частину придбаного
майна, крім автомобіля, а всього на суму
- 2 325 000,00 грн., виділити ОСОБА_2 та
визнати за ним право власності на ?
частину спільного майна та автомобіль
марки Мерседес-Бенц, а всього на суму 2
355 000,00 грн.

В подальшому представником
уточнювались та змінювались вимоги.
Остаточно представник ОСОБА_1 просив
суд визнати спільною сумісною
власністю подружжя майно, придбане за
час проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 1995 р. до 2000 р. та в
період шлюбу: 3 кімнатну квартиру
АДРЕСА_2 придбану за договором
купівлі-продажу від 24.01.1996 року на ім'я
ОСОБА_2 вартістю 1 500 000,00 грн.;
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, придбану
за договором купівлі-продажу від 03.07.2008
р. на ім'я ОСОБА_2 вартістю 1 500 000,00 грн.;
трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 придбану
за договором купівлі-продажу від 25.12.1995
року на ім'я відповідача вартістю 3 000
000,00 грн.; земельну ділянку, площею 0,144
га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4,
державний акт на землю оформлений на
ОСОБА_2 15.12.1995 року, вартістю 50 000,00 грн.;
житловий будинок, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4, зареєстрований на
ім'я відповідача 24.10.2006 року, вартістю 3
000 000,00 грн.; автомобіль марки Lexus LS 460L, 2007
року випуску, № кузова НОМЕР_3, д.н.з.
НОМЕР_1, зареєстрований в 16.11.2010 р. на
ім'я ОСОБА_2, вартістю 450 000,00 грн.; прості
іменні акції у кількості 68 224 297 акцій,
емітентом яких є ПАТ «ВіЕйБі Банк»,
придбані на ім'я відповідача, вартість
яких сторони оцінюють у 34 000 000,00 грн.,
всього на суму 43 500 000,00 грн.; поділити
спільно нажите майно подружжя між
позивачем та відповідачем наступним
чином: виділити ОСОБА_1 та визнати за
нею право власності на 3 кімнатну
квартиру АДРЕСА_2, придбану за
договором купівлі-продажу від 24.01.1996
року на ім'я ОСОБА_2 вартістю 1 500 000,00
грн., трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
придбану за договором купівлі-продажу
від 03.07.2008 р. на ім'я ОСОБА_2 вартістю 1 500
000,00 грн., трикімнатну квартиру АДРЕСА_3,
придбану за договором купівлі-продажу
від 25.12.1995 року на ім'я відповідача
вартістю 3 000 000,00 грн., а всього майна на
суму 6 000 000,00 грн.; виділити ОСОБА_2 та
визнати за ним право власності на
земельну ділянку, площею 0,144 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4,
державний акт на землю оформлений на
ОСОБА_2 15.12.1995 року, вартістю 50 000,00 грн.;
житловий будинок, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4, зареєстрований на
ім'я відповідача 24.10.2006 року, вартістю 3
000 000,00 грн.; автомобіль марки Lexus LS 460L, 2007
року випуску, № кузова НОМЕР_3, д.н.з.
НОМЕР_1, зареєстрований в 16.11.2010 р. на
ім'я ОСОБА_2, вартістю 450 000,00 грн.; прості
іменні акції у кількості 68 224 297 акцій,
емітентом яких є ПАТ «ВіЕйБі Банк»,
придбані на ім'я відповідача, вартість
яких сторони оцінюють у 34 000 000,00 грн., а
всього на суму 37 500 000,00 грн. та стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію
у сумі 15 750 000,00 грн.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 позов підтримала, просила
задовольнити з підстав зазначених в
позові. Також зазначила, що прості
іменні акції, емітентом яких є ПАТ
«ВіЕйБі Банк» у кількості 68 224 297 акцій
були придбані відповідачем в 1998 року,
про що свідчить реєстр власників
цінних паперів Товариства та
враховуючи те, що з 2010 року прості
іменні акції існують у без
документарній формі, ОСОБА_2 був
відкритий рахунок у цінних паперах №
003000 у зберігача ТОВ «Інвест-М».
Пояснила, що з 1995 року до травня 2000 року
сторони проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу і з 1995 року по 2000 р. та
в подальшому перебуваючи у шлюбі
позивачем та відповідачем за рахунок
спільних коштів придбавалось майно,
зазначене в позові, яке має бути
визнано спільним майном подружжя і
підлягає поділу відповідно до вимог
чинного законодавства.

Представник відповідача пояснила
в судовому засіданні, що формально
ОСОБА_2 позов не визнає та покладається
на розсуд суду при ухваленні рішення.

Прокурор прокуратури
Шевченківського району м. Києва
заперечував щодо задоволення позову.
Зазначив, що майно придбане
відповідачем є його особистою
власністю. Крім того, на майно ОСОБА_2
постановами слідчого Генеральної
прокуратури України від 27.12.2011 р. та
24.01.2012 р. накладено арешт, а тому воно не
може бути об'єктом поділу.

Вислухавши пояснення
представників сторін, прокурора, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Встановлено, і не заперечується
сторонами, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
25.05.2000 року було укладено шлюб,
зареєстрований Посольством Російської
Федерації в Україні, про що складений
актовий запис № 2.

Після укладання шлюбу ОСОБА_1
отримала прізвище - ОСОБА_1

Відповідно до положень ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

За час перебування у шлюбу,
подружжям було придбано наступне
майно:

- квартира АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 03.07.2008
року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 і
зареєстрованою на ім'я ОСОБА_2 в реєстрі
за № 3087 в Комунальному підприємстві
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»;

- житловий будинок, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4, на підставі свідоцтва
про право власності, виданого
виконкомом Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області та зареєстрований
на ім'я ОСОБА_2 в Комунальному
підприємстві «Бюро технічної
інвентаризації Києво-Святошинської
районної ради Київської області» за №
16481975;

- автомобіль марки Lexus LS 460L, 2007 року
випуску, № кузова НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

Представник ОСОБА_1 зазначає, що
позивач та відповідач проживали однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 19995 року
по травень 2000 року, а тому просить
визнати спільною сумісною власністю
майно придбане ОСОБА_2 за цей період,
яке вказано в позові.

Представник позивача зазначив, що
відповідно до положень ст. 17 Закону
України «Про власність», в редакції
чинній на момент проживання сторонами
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
майно придбане внаслідок спільної
праці членів сім'ї, є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.

Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні пояснив, що знайомий з
позивачем та відповідачем з 1997 року,
оскільки працював у ОСОБА_2
охоронцем-водієм та членів його сім'ї.
Зазначив, що деякий час сторони
проживали на АДРЕСА_5, а потім на
АДРЕСА_6 Також пояснив, що сприймав
позивача та відповідача, як подружжя та
за своїми службовими обов'язками часто
бував в їх помешканні.

Свідок ОСОБА_7, яка знайома зі сторонами
з 1996 року пояснила, що ОСОБА_2
представляв позивача своєю дружиною,
вони разом відвідували різні заходи у
місті Києві. Свідку не було відомо, що
певний час позивач і відповідач не
перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до приписів ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь - які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

В свою чергу положеннями ст. 212 ЦПК
України встановлено, що суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлені обставини,
беручи до уваги отримані в ході
розгляду справи докази, дійти висновку
щодо проживання сторонами однією
сім'єю без реєстрації шлюбу не є
можливим.

Зібрані докази достовірно не доводять,
що ОСОБА_1, ОСОБА_2 з 1995 року були сім'єю,
вели спільне господарство та бюджет.

Про таку обставину не свідчать і надані
представником позивача інформація
емітента цінних паперів за 2010 рік та
висновки незалежних аудиторів за 2006-2010
роки щодо ПАТ «ВіЕйБі Банк», оскільки
зазначена в даних документах ОСОБА_1 в
якості члена сім'ї відповідача і
власника акцій банківської установи
станом на 2006 рік.

Також позивачем не було доведено в
судовому засіданні, що квартири, акції
ПАТ «ВіЕйБі Банк» , належність яких у
відповідача на праві власності не
оспорюваось сторонами, було придбано
внаслідок їх спільної праці.

Зважаючи на викладене, на думку суду,
підстави для підстави для визнання
спільною сумісною власністю подружжя
майна, що його придбано за час
проживання сторін однією сім'єю без
реєстрації шлюбу відсутні та цій
частині позову ОСОБА_1 необхідно
відмовити.

Пленум Верховного Суду України в своїй
постанові № 11 від 21.12.2007 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» в п. 23
роз'яснив, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Дружина та чоловік, відповідно до вимог
ч. 1 ст. 69 СК України, мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

За встановлених обставин, суд
приходить до висновку, що до кола
спільного майна подружжя, а саме
позивача та відповідача належать і
підлягають поділу: квартира АДРЕСА_1,
житловий будинок, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4 та автомобіля марки
Lexus LS 460L, 2007 року випуску, № кузова
НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1.

При цьому суд не приймає до уваги
твердження прокурора щодо
неможливості здійснення поділу майна,
на яке накладено арешт у здійсненого в
межах кримінального провадження,
оскільки Конституцією України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод та відповідних
протоколів, Цивільним кодексом
України визначено, що право власності є
непорушним, а отже і в разі оспорювання
невизнання або порушення даного права,
воно підлягає захисту.

Як зазначив позивач, вартість квартири
АДРЕСА_1 становить 1 500 000,00 грн.,
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4 становить 3 000 000,00
грн., автомобіля марки Lexus LS 460L, 2007 року
випуску, № кузова НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1
становить 450 000,00 грн.

Вартість спільного майна, зазначена в
позові в судовому засіданні не
оспорювалась сторонами, представником
прокуратури.

Відповідно до положень ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

За приписами ст. 183 ЦК України
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Слід зазначити, що в вищенаведеній
постанові Пленуму Верховного Суду
України, а саме в п. 25 роз'яснено, що
вирішуючи питання про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5
ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного
з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути
реально поділені між ними відповідно
до їх часток, суд визнає ідеальні
частки подружжя в цьому майні без
його реального поділу і залишає
майно у їх

спільній частковій власності.

Зважаючи на майно яке є спільною
сумісною власністю подружжя, беручі до
уваги, що автомобіль марки Lexus LS 460L є
річчю неподільної, суд вважає за
можливе здійснити поділ майна зважаючи
на рівність часток подружжя відповідно
до вимог чинного законодавства.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
3,11,57,60.88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 60,69,70,71 СК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Поділити майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Виділити ОСОБА_1 на праві
власності:

- ? частину квартири АДРЕСА_1

- ? частину житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

- ? частину автомобіля марки Lexus LS 460L, 2007
року випуску, № кузова НОМЕР_3, д.н.з.
НОМЕР_1.

Виділити ОСОБА_2 на праві
власності:

- ? частину квартири АДРЕСА_1

- ? частину житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

- ? частину автомобіля марки Lexus LS 460L, 2007
року випуску, № кузова НОМЕР_3, д.н.з.
НОМЕР_1.

В задоволенні іншої частини
позовних відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або якщо його не скасовано
після розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

Суддя: