АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/438/2014
Головуючий 1 інстанції - Зінченко О.В.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013
року у справі за позовом Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення без
надання іншого жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом`янського районного суду
м. Києва від 23 жовтня 2013 року задоволено
позов НТУ України «КПІ» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виселення без надання
іншого жилого приміщення.

Виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кімнати
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь НТУ України «КПІ» 114
грн. 70 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 23 жовтня 2013 року скасувати
та направити справу на новий розгляд
до суду першої інстанції в іншому
складі.

Посилається на, те що рішення суду
першої інстанції незаконне та
необґрунтоване і таке, що ухвалене з
порушенням норм матеріального права.
Судом неповно з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення справи по суті.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
відповідачам не надано ордеру на
виселення з кімнати АДРЕСА_1. Не
досліджено наявність або відсутність
права власності у НТУ України «КПІ» на
будинок АДРЕСА_1. Також суд не звернув
уваги на те, що у відповідачів не має
можливості для винаймання іншого
жилого приміщення.

Представник позивача НТУ України «КПІ»
в судовому засіданні заперечувала
проти апеляційної скарги та просила
рішення залишити без змін.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились хоча про день, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином. Колегія суддів вважає
за можливе розглядати справу за
відсутності осіб, які не з'явились у
судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов НТУ України «КПІ»
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі незаконно проживають в
кімнаті гуртожитку, яка надавалась
відповідачу ОСОБА_2 на період навчання.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі
НТУ України «КПІ» і має статус
студентського гуртожитку для
проживання сімейних студентів,
аспірантів, що підтверджується наказом
ректора НТУ України «КПІ» від 03
вересня 2011 року № 4-85 та листом
Міністерства освіти та науки України
від 03 грудня 2010 року № 1/11-11028.

ОСОБА_2 на період його навчання видані
ордери на поселення відповідачів в
кімнату АДРЕСА_1.

Відповідно до наказу №2-275 від 12 грудня
2012 року проректора з наукової роботи
Ільченка М.Ю. відраховано по денній
формі навчання за державним замовлення
з 30 листопада 2012 року за невиконання
індивідуального плану роботи
аспіранта ОСОБА_2 без поважних причин.

Адміністрацією студмістечка НТУ
України «КПІ» направлялись
відповідачу ОСОБА_2 попередження №
01300/023 від 06 лютого 2013 року та № 01300/023 від
07 червня 2013 року про звільнення
займаної кімнати, які були ним отримані
07 лютого 2013 року та 07 червня 2013 року.

Частиною 1 ст.127 ЖК України визначено, що
для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.
Під гуртожитки надаються спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки.

Відповідно до п.2 примірного Положення
про студентський гуртожиток вищого
навчального закладу, затвердженого
Наказам Міністерства освіти та науки
України від 11 листопада 2007 року
студентські гуртожитки вищих
навчальних закладів призначені для
проживання на період навчання
іногородніх студентів, слухачів,
курсантів, асистентів-стажистів,
інтернів, клінічних ординаторів,
аспірантів, ад'юнктів, докторантів тощо
(далі - Студенти), а також студентів з
числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, за умови
відсутності в них іншого місця
проживання.

Відповідно до ч.1 ст.132 ЖК України
сезонні, тимчасові працівники і особи,
що працювали за строковим трудовим
договором, які припинили роботу, а
також особи, що вчились у навчальних
закладах і вибули з них підлягають
виселенню без надання іншого жилого
приміщення з гуртожитку, яким їм було
надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Згідно з п.43 примірного Положення про
студентський гуртожиток вищого
навчального закладу, затвердженого
Наказам Міністерства освіти та науки
України від 11 листопада 2007 року при
відрахуванні з навчального закладу (у
тому числі при його закінченні),
розірванні угоди на проживання
Студенти, які проживали в гуртожитку,
залишають його в установленому порядку
в двотижневий термін від дня видачі
відповідного наказу.

А тому висновок суду першої інстанції
про те, що відповідачі підлягають
виселенню без надання іншого жилого
приміщення є законним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем не було надано ордеру на
виселення колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки чинним
законодавством України не передбачено
видачу ордеру на виселення.

Посилання апелянта на те, що судом не
враховано, що у гуртожитку проживають
інші сторонні особи; відповідачі не
мають можливості винайняти інше житло
через відсутність коштів; а також на те,
що йому мало бути виділено соціальне
житло уповноваженими органами
державної влади чи органами місцевого
самоврядування колегією суддів не
приймаються до уваги, оскільки вказані
обставини не стосуються предмету спору
та не спростовують правильність
висновків суду першої інстанції.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду
м. Києва від 23 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: