АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції -
Антонюк О. А. Доповідач - Кочкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Максюти Ж.І,
Григорченка Е.І.,

при секретарі - Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про
розірвання договору, стягнення суми
депозитного вкладу, грошових коштів і
моральної шкоди, - за апеляційною
скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 листопада 2014
року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого (з урахуванням
доповнень і уточнень) посилався на те,
що 20 травня 2009 року він уклав з
відповідачем договір банківського
вкладу «Активні гроші» і згідно умов
цього договору вніс в касу банку 95000
євро «до запитання», із нарахуванням 5%
відсотків річних. 49000 євро він зняв, а
згодом дізнався, що кошти на його
рахунку відсутні. Вироком Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
28 березня 2014 року працівників банку
було засуджено за вчинення злочину і
стягнуто з них незаконно зняті кошти
позивача. Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 травня
2014 року вказаний вирок у частині
вирішення цивільного позову було
скасовано і справу передано для
розгляду в порядку цивільного
судочинства. Посилаючись на відмову
банку добровільно повернути суму
вкладу та нараховані відсотки, позивач
просив розірвати договір банківського
вкладу, стягнути суму неповернутого
вкладу - 49 000 євро, що складає 774200гр.,
неотримані відсотки - 12454,12 євро, що
складає 196775гр.09коп, моральну шкоду -
50000гр. (а.с.2-3, 35-37, 68-70).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 листопада 2014
року позов задоволено частково:
розірвано договір банківського вкладу
«Активні гроші» № НОМЕР_1 від 20 травня
2009 року, укладений між ОСОБА_3 і ПАТ
«УкрСиббанк»; стягнуто з ПАТ
«УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 суму
залишку вкладу - 774200 грн. (еквівалент 49000
євро) і 196775 грн. 09 коп. (еквівалент 12454.12
євро) - відсотки за вкладом, а всього 970975
грн. 09 коп. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
судових витрат (а.с. 117-120).

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк»,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позову (а.с. 126-128).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 20
травня 2009 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ
«УкрСиббанк» договір банківського
вкладу «Активні гроші» № НОМЕР_1 і
згідно умов договору вніс в касу цього
банку 95000 євро (про що є квитанція)
строком - до запитання, до повного
виконання договору, за користування
коштами позивача банком встановлено 5%
відсотків річних. Позивач у період дії
договору зняв 49000 євро, а у серпні 2009
року дізнався, що його кошти зникли.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 березня 2014 року
було засуджено начальника 186
відділення АКІБ (нині ПАТ) «УкрСиббанк»
ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, 69,
ч.1 ст. 70, 75 КК України до позбавлення
волі на строк 5 років з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських
функцій на підприємствах, установах,
організаціях незалежно від форми
власності, на 3 роки; звільнено від
відбування основного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки та покладено обов'язки,
передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Спеціаліст з операційно - касового
обслуговування 186 відділення АКІБ (нині
ПАТ) «УкрСиббанк» ОСОБА_5 засуджена за
ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 79
КК України до позбавлення волі на строк
4 роки з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій
на підприємствах, установах,
організаціях незалежно від форми
власності, на 2 роки; звільнена від
відбування основного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки та покладено обов'язки,
передбачені п.п. 2, 3 ст.76 КК України.

ОСОБА_6 (знайома ОСОБА_3 і ОСОБА_4)
засуджена за ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27,
ч. 5 ст. 191, 69, ч. 1 ст. 70 КК України до
позбавлення волі на строк 3 роки 3
місяці 16 днів з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій
на підприємствах, установах,
організаціях незалежно від форми
власності на 2 роки.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь
ОСОБА_3 матеріальну шкоду - 453688 грн. 95
коп., моральну шкоду - 5000 грн. (а.с.90-110).

При розгляді кримінальної справи
встановлено, що в період з 12 червня 2009
року по 07 жовтня 2009 року ОСОБА_6, ОСОБА_4
і ОСОБА_5 шляхом розтрати заволоділи
коштами, що належали ОСОБА_3 і
знаходилися у володінні АКІБ «
УкрСиббанк», у сумі 39 750 євро (430 153 грн. 80
коп.), зокрема:

12 червня на суму 2500 Євро, що
еквівалентно 26577, 07 грн.

26 червня - 2000 Євро (21 268,26 грн.)

1 липня - 300 Євро (3239,72 грн.)

2 липня - 1200 Євро (12922,37 грн.)

3 липня - 12 000 Євро (128774,26 грн.)

10 липня - 2000 Євро (21327,48 грн.)

14 липня - 5000 Євро (53275,5 грн.)

21 липня - 3000 Євро (32680,05 грн.)

24 липня - 4000 Євро (43614,73 грн.)

28 липня - 5000 Євро (54875,01 грн.)

1 вересня - 2000 Євро (22803,80 грн.)

16 вересня - 500 Євро (5847,47 грн.)

7 жовтня - 250 Євро (2948,08 грн.)

Крім того, 11 серпня 2009 року за таких
самих обставин ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
невстановлена досудовим слідством
особа заволоділи коштами ОСОБА_3 у
розмірі 10 000 Євро (109 497,42 грн.), що
зберігалися у банку на його рахунку №
НОМЕР_1.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 травня
2014 року вказаний вирок у частині
вирішення цивільного позову скасовано
і справу передано для розгляду в
порядку цивільного судочинства (а.с.4-6).

Таким чином, з вини працівників банку
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і невстановлена
досудовим слідством особа заволоділи
коштами позивача на загальну суму 49 750
євро.

Вказані обставини були підтверджені
вироком Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровські від 28 березня 2014 року
та ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 травня
2014 року і тому, згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, доказуванню не підлягають.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
розірвання договору банківського
вкладу, суд 1 інстанції правильно
виходив із того, що відповідачем були
істотно порушені умови договору. Так,
відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом; істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Із матеріалів справи вбачається, що
банком не виконана умова договору про
повне та своєчасне повернення суми
вкладу і нарахованих відсотків, тому
рішення суду у цій частині є
правильним, а посилання банку в
апеляційній скарзі на те, що позивач не
звертався до банку із заявою про
закриття рахунку чи розірвання
договору, що свідчить про відсутність
спору, - не являються підставою для
скасування рішення суду, оскільки факт
істотного порушення договору
відповідачем знайшов своє
підтвердження у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення суми банківського вкладу,
суд 1 інстанції правильно виходив із
того, що заволодіння коштами позивача
було виконане безпосередньо
співробітниками банку, тому відповідач
повинен нести відповідальність за
спричинену шкоду. Так, згідно із ст. 1172
ЦК України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.
Виходячи із того, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5
були співробітниками банку, суд
правильно стягнув з банку спричинену
шкоду. При цьому апеляційний суд
зауважує, що вироком суду встановлено,
що злочинці заволоділи коштами
позивача на загальну суму 49 750 євро,
однак, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
у межах заявлених позовних вимог, тому
суд не має права вийти за межі позовних
вимог.

Однак, стягуючи із відповідача 49 000
євро, що складає 774200гр., суд 1 інстанції
не врахував, що у ході досудового
слідства ОСОБА_4 відшкодував ОСОБА_3
матеріальну шкоду у сумі 10 000 євро, про
що зазначено у вироку суду (а.с.108), та
було визнано самим позивачем в
уточненій позовній заяві (а.с.66). За
таких обставин рішення суду у частині
відшкодування шкоди та стягнення суми
вкладу підлягає зміні (висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України), а
стягнута сума - зменшенню із 49 000 євро,
що складає 774200гр., до 39 000 євро, що
складає 616200гр. виходячи із курсу 15,8гр.
за 1 євро станом на 1 липня 2014 року (а.с.38).

Доводи апеляційної скарги про те, що
спочатку відповідачами по справі були
ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а потім
відповідач уточнив свої позовні вимоги
і став вимагати повернення коштів
банком, - не являються підставою для
скасування рішення суду, оскільки
позивач скористався своїми правами,
передбаченими ст. 31 ЦПК України, а банк
повинен відповідати за спричинену його
працівниками шкоду на підставі ст. 1172
ЦК України.

Посилання апелянта на те, що суд у
рішенні посилався не лише на ст. 1172 ЦК
України, а і на ст. 526, 1058, 1060, 1053 ЦК
України, - не являється підставою для
скасування рішення суду, оскільки
вказане порушення не призвело до
неправильного вирішення спору.

Крім того, стягуючи з відповідача 196775
грн. 09 коп. (еквівалент 12454.12 євро) -
відсотки за вкладом, суд 1 інстанції
посилався на ст. 1172 ЦК України і виходив
з того, що неотримані і не нараховані
відсотки відносяться до матеріальної
шкоди. Однак, такий висновок суду
протирічить ст. 22 ЦК України, тому у цій
частині рішення суду підлягає
скасуванню (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України) з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову у цій частині.

Позивачем рішення суду не
оскаржується, тому у частині відмови у
стягненні моральної шкоди рішення суду
апеляційним судом не ревізується.

Керуючись ст. 307, 308, п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 листопада 2014
року у частині відшкодування
матеріальної шкоди та стягнення суми
вкладу - змінити, зменшивши стягнуту
суму із 49 000 євро, що складає 774200гр., до 39
000 євро, що складає 616200гр. Це ж рішення у
частині стягнення 196775 грн. 09 коп.
(еквівалент 12454.12 євро) - відсотки за
вкладом - скасувати, і в задоволенні цих
позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:
Кочкова Н.О.

Судді:
Максюта Ж.І.

Григорченко Е.І.