Справа № 303/6617/14-ц
ряд. стат. звіту - 57
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 грудня 2014 року

м.Мукачево

Мукачівський місьрайонний суд
Закарпатської області в складі
одноособово:

головуючого - судді
Іваницького Р.С.

при секретарі
судового засідання Чудіній
В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Мукачево
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» до Районного
відділу державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області, ОСОБА_2 про звільнення майна
з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» звернулося до
Мукачівського міськрайонного суду із
позовною заявою до Районного відділу
державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області, ОСОБА_2 про звільнення з-під
арешту транспортного засобу
(автомобіля) ВАЗ 217030 110 01, легковий
седан, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску 2008, колір чорний, кузов №
НОМЕР_2, що накладений відділом
державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції в рамках
виконавчого провадження № 34559794
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 10.10.2012 року.

Представник позивача ТзОВ «Кредитні
ініціативи» в судове засідання не
з'явився, але подав до суду заяву в якій
просить провести розгляд справи у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, не заперечує проти
винесення заочного рішення (а.с. 60, 61).

Представник відповідача Районного
відділу державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області в судове засідання не з'явився,
але подав до суду письмове
заперечення з додатками, в якому
просить провести розгляд справи без
участі та в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі з мотивів
викладених у запереченні (а.с. 62-67).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явилася про причини
неявки суд не повідомила, хоча про час і
місце розгляду справи повідомлялася
належним чином відповідно до ст. 74 ч.5
абз. 3, 4 ЦПК України (а.с. 55, 58, 70).

Відповідно до заяви представника
позивача, відповідача, проведено
розгляд справи відповідно до вимог
ст.ст. 158 ч.2 ЦПК України, на підставі
наявних у справі доказів згідно до ст.
169 ч.4 ЦПК України.

В судовому засіданні за матеріалами
справи встановлено, що між ЗАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № 701 від 14.05.2008 року, на
придбання транспортного засобу ВАЗ 21703
(а.с.9-17). В забезпечення виконання за
кредитним договором між ЗАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_2, було укладено договір застави
від 15.05.2008 року предметом застави якого
є транспортний засіб (автомобіль) ВАЗ
217030 110 01, легковий седан, реєстраційний
номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, колір
чорний, кузов № НОМЕР_2 (а.с.18-21).
Власником даного транспортного засобу
є ОСОБА_2 (а.с.22). 17 грудня 2012 року між ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ
«Кредитні ініціативи» укладено
Договір відступлення прав вимоги,
відповідно до договору ТОВ «Кредитні
ініціативи» набули усі права вимоги за
кредитним договором та договором
застави (а.с.23-45). 24.12.2012 році в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна змінено заставодержателя ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» на ТзОВ
«Кредитні ініціативи» (а.с.46 - 48).
Постановою РВ ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції від
10.10.2012 року, накладено арешт на все
майно, що належать боржнику ОСОБА_2
(а.с.49). 23 грудня 2013 року державним
виконавцем РВ ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
було винесено постанову про повернення
виконання виконавчого документа
стягувачеві (а.с.50). 02.06.2014 року боржник
ОСОБА_2 надала письмову згоду на
реалізацію заставного майна
транспортного засобу (автомобіля) ВАЗ
217030 110 01 (а.с.52).

2із3

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються цивільним
законодавством України та Законом
України «Про виконавче провадження»,
Законом України «Про забезпечення
вимог кредиторів реєстрацію обтяжень»,
Законом України «Про заставу».

Відповідно до статті 572 Цивільного
кодексу України (далі - ЦКУ) в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника.

Згідно зі статтею 589 ЦКУ, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Аналогічну норму містить стаття 19
Закону України «Про заставу».

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації.

Пунктом 1 частини 1 ст. 44 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що у першу чергу
задовольняються забезпечені заставою
вимоги щодо стягнення з вартості
заставленого майна.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Частиною 1 статті 590 ЦКУ встановлено, що
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду.

Аналогічні норми містяться у частині 1
статті 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», а також у частині
6 статті 20 Закону України «Про заставу».

На це також вказує частина 1 статті 54
Закону України «Про виконавче
провадження» - стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя». Для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернено у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; коли
вартість предмета застави теревищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю (відповідно до ч. 3 ст.
54 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Відповідно до частини 7 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
спори, що виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до положень пункту 1 частини
1 статті 15 Цивільного процесуального
кодексу України суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.16 абз.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
26.12.2003 рку №14 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження»: «Вимоги інших осіб щодо
належності їм, а не боржнику майна, на
яке накладено арешт, вирішуються
шляхом пред'явлення ними відповідно до
правил підвідомчості позову до
боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на майно і звільнення його
з-під арешту. В такому ж порядку
розглядаються вимоги осіб, які не є
власниками майна, але володіють ним на
законних підставах.»

Разом з тим, відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в
справах про виключення майна з акту
опису»: «За правилами, встановленими
для розгляду позовів про виключення
майна з опису, розглядаються вимоги
громадян і організацій, що грунтуються
на праві власності на описане майно або
на праві володіння ним. Відповідачами в
справі суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно, і в необхідних випадках - особу,
якій передано майно, якщо воно було
реалізоване. У тих випадках, коли опис
проводився для забезпечення
конфіскації чи стягнення майна на
користь держави, як відповідач
притягується відповідна державна
податкова інспекція».

3із3

Відповідно до п. 4.1. попередньо
зазначеної постанови, суд не вправі
відмовити у прийнятті позовної заяви
про виключення майна з опису, якщо
справа, у зв'язку з якою накладено арешт
на майно, не вирішена. Визнавши
неможливим розглянути такий позов до
вирішення іншої справи, суд відповідно
до п. 4 ст. 221 ЦПК зупиняє провадження у
справі про виключення майна з опису.

Також згідно п. 6 вищевказаної
постанови в силу ст. 31 ЦПК України сама
по собі вказівка у вироку про звернення
стягнення на конкретне майно або про
його конфіскацію, незалежно від
підстав її застосування, не позбавляє
зацікавлених осіб можливості
доказування свого права власності на
це майно шляхом пред'явлення позову в
порядку цивільного судочинства.

Застава, як правовий інститут
цивільного законодавства виконує
забезпечувальну функцію, тобто
спрямований на те, щоб гарантувати
кредитору-заставодержателю
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна, незалежно від
майнового стану боржника, і наявності у
нього заборгованості перед іншими
кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів
кредитора-заставодержателя.
Положеннями статті 16 Закону України
«Про заставу» передбачено, що право
застави виникає з моменту укладення
договору застави, а в разі, коли договір
підлягає нотаріальному посвідченню - з
моменту нотаріального посвідчення
цього договору.

Як вбачається з вище викладеного,
вимоги позивача є обґрунтованими, отже
суд вважає їх такими, що підлягають до
задоволення.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 158, 169, 209, 212, 214,
215, 218 ЦПК України, ст. ст. 572, 575, 589, 590 ЦК
України, ст. 54, 60 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 14 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів реєстрацію обтяжень»,
Кредитного договору № 701 від 14.05.2008
року, Договору застави від 15.05.2008 року,
суд, -

р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту транспортний
засіб (автомобіль) ВАЗ 217030 110 01, легковий
седан, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску 2008, колір чорний, кузов №
НОМЕР_2, який накладений відділом
державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції в рамках
виконавчого провадження № 34559794
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 10.10.2012 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд.

Головуючий

Р. Іваницький