Провадження 2/255/507/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Орєхова О.І.,

при секретарі - Ангеліній Н.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання
договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4 про
розірвання договору дарування,
посилаючись на наступні обставини.

10.06.2006 р. між ним - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(надалі - Відповідач) було
зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з
Відповідачем народився син - ОСОБА_7.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 17.08.2010р. шлюб між
Позивачем та Відповідачем було
розірвано. Після розірвання шлюбу
Відповідач проживала разом з сином за
адресою: АДРЕСА_1.

28.03.2013р. між ним та Відповідачем був
укладений Договір дарування квартири
(зареєстрований в реєстрі за № 1179), за
яким він безоплатно передав у
власність Відповідача квартиру за
адресою: АДРЕСА_2.

Причому у них з Відповідачем була
домовленість, що як тільки син піде у
школу, то Відповідач разом з сином
одразу переїдуть на постійне
проживання до подарованої квартири,
тобто Відповідач переїде на постійне
проживання з міста Ясинувата до міста
Донецьк. Саме лише за таких умов він
передав безоплатно квартиру у
власність Відповідача.

На теперішній час, його син, ОСОБА_7
навчається у Донецькій
спеціалізованій фізико-математичній
школі № 17, яка розташована за адресою:
м. Донецьк, провулок Орешкова, буд. № 16
(довідка додається). Окрім навчання в
школі, ОСОБА_7 відвідує різноманітні
гуртки, які проводяться за
місцезнаходженням школи.

Однак Відповідач порушила усі
вищевказані домовленості, та після
того як його син почав йти до школи, не
переїхала до обдарованої квартири. У
зв'язку з цим його син вимушений
здебільш перебувати з ним у його
квартирі в м. Донецьку, адже сину дуже
тяжко кожного дня долати більш ніж 20
кілометрів від того місця, де він зараз
проживає з матір'ю (м. Ясинувата) до
школи. Тобто ОСОБА_4 шляхом оману
заволоділа квартирою, при цьому від
цього оману більш всього страждає його
син, ОСОБА_7.

Відповідно до частини 1 статті 652
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах.

Вважає, що на теперішній час істотно
змінились обставини, якими він
керувався при укладанні договору
дарування, а саме Відповідач на
теперішній час не проживає у
подарованій квартирі, не прописана за
адресою місцезнаходження квартири, та
його син позбавлений можливості
проживати у цій квартирі, хоча під час
укладання договору Відповідач обіцяла
переїхати до подарованої квартири. А
тому договір дарування підлягає
розірванню.

Окрім цього, згідно ч.2 ст. 727 ЦК України,
дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування, якщо
обдарований створює загрозу
безповоротної втрати дарунка, що має
для дарувальника велику немайнову
цінність.

Подарована Відповідача квартира являє
собою великою немайновою цінністю для
нього, адже подарувавши квартиру
колишній дружині (Відповідачу), він
намагався тим самим створити затишне
місце саме для проживання сина та для
подальшого його розвитку.

Однак станом на теперішній час
Відповідач своїми діями
(бездіяльністю) створює загрозу
безповоротної втрати дарунка
(квартири), адже фактично за адресою
квартири не прописана та не проживає,
не сплачує будь-які комунальні платежі
та не доглядає за будинком. Як йому
стало відомо, квартира вже знаходиться
в аварійному стані, адже Відповідач не
здійснює будь-якого ремонту. А тому
таке недбале ставлення до дарунку
(квартири) може призвести до його
фактичного знищення.

З огляду на вищезазначені норми
цивільного законодавства вбачається,
що договір дарування підлягає
розірванню.

Частиною 1 статті 114 Цивільного
процесуального кодексу України позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Оскільки спір виник з приводу
нерухомого майна, а саме подарованої
квартири, яка знаходиться у
Ворошиловському районі м. Донецька, а
тому вважає, що позовна заява повинна
бути розглянута саме Ворошиловським
районним судом м. Донецька.

Просив суд розірвати Договір дарування
квартири, укладений 28.03.2013 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі за № 1179.

В судове засідання представник
позивача ОСОБА_1, який діє на підставі
довіреності не з»явився, про час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, про що в матеріалах
справи свідчить наявна судова
розписка. Заяв та клопотань з боку
представника позивача до суду не
надано.

На попередніх судових засіданнях
представник позивача ОСОБА_1, який діє
на підставі довіреності підтримав
позовні вимоги, надав пояснення
аналогічні викладеним в позовній заяві
та просив суд позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити та розірвати договір
дарування квартири від 28.03.2013 року, який
був укладений між позивачем та
відповідачкою.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка
діє на підставі довіреності в судове
засідання не з»явилася, надала до суду
заяву про розгляд справи у відсутність
відповідача та у її відсутність,
просила відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

На попередніх судових засіданнях
представник відповідача ОСОБА_2, яка
діє на підставі довіреності
заперечувала проти позовних вимог
позивача ОСОБА_3, просила суд відмовити
в задоволенні вимог в повному обсязі,
так як вимоги є безпідставними та
необґрунтованими. Також доповнила, що
ніякої домовленості між її
довірительницею та позивачем не було.
Сам же позивач не надав жодного доказу
того, що квартира, яка була передана
позивачем в дар знаходиться в
аварійному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця.

Ухвалою суду від 05 грудня 2013 року було
відкрито та призначено до розгляду
справа за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання договору
дарування.

Встановлено, що 24 січня 2014 року по
вказаній справі розгляд справи було
розпочато та сторонами по справі
надавалися пояснення, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи журналом судового засідання.

Отже, сторонами по справі було надано
пояснення, а також у відповідності до
вимог ст. 133 ЦПК України докази, якими
сторони обґрунтовують свої вимоги та
заперечення.

Тому, суд приходить до висновку про
можливість продовження розгляд справи
за відсутності представника позивача
та представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленному цим Кодеком, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача
народився син ОСОБА_7, про що в
матеріалах справи свідчить копія
свідоцтва про народження ( а. с. 3 ).

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 17.08.2010 року шлюб між
позивачем та відповідачем було
розірвано, що підтверджується наявним
в матеріалах справи копія відповідного
рішення ( а. с. 5-6 ).

28.03.2013 року між ОСОБА_3, надалі -
Дарувальник та ОСОБА_4, надалі -
Обдарована був укладений Договір
дарування.

Відповідно до п. 1.1 цього Договору,
Дарувальник передає квартиру у
власність Обдаровуваної безоплатно.

Відповідно до п. 1.2 Договору дарування,
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_2, та складається з трьох
житлових кімнат, загальною площею 119,1
кв.м, в тому числі житловою 75,8 кв.м.

Згідно із п. 1.9 вказаного Договору,
право власності Обдаровуваної на
дарунок виникає з моменту його
прийняття.

Відповідно до п. 1.3 Договору дарування,
вимоги законодавства щодо змісту й
правових наслідків договору, що
укладається сторонами, їм роз»яснено
нотаріусом. Сторони підтверджують, що
цей Договір не носить характер уявного
та удаваного правочину. Дарувальник
стверджує, що дарування здійснено за
доброю волею, без будь-яких погроз,
примусу чи насильства, як фізичного так
і морального ( а. с. 7-8 ).

Позивач ОСОБА_3 звертаючись до суду з
вищевказаними позовними вимогами
вважає, що договір дарування квартири,
який був укладений між ним та
відповідачкою 28.03.2013 року повинен бути
розірваний, так як на теперішній час
істотно змінились обставини, якими він
керувався при укладанні договору
дарування, а саме відповідач порушила
домовленість та на теперішній час не
проживає у подарованій квартирі, не
прописана за адресою місцезнаходження
квартири, та його син позбавлений
можливості проживати у цій квартирі,
хоча під час укладання договору
відповідач обіцяла переїхати до
подарованої квартири. Крім того,
відповідач своїми діями
(бездіяльністю) створює загрозу
безповоротної втрати дарунка
(квартири), адже фактично за адресою
квартири не прописана та не проживає,
не сплачує будь-які комунальні платежі
та не доглядає за будинком. Як йому
стало відомо, квартира вже знаходиться
в аварійному стані, адже відповідач не
здійснює будь-якого ремонту, а тому
таке недбале ставлення до дарунку
(квартири) може призвести до його
фактичного знищення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК
України ці данні встановлюються на
підставі сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до уваги докази,
які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд
не бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України
сторони зобов»язані подати свої докази
суду до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті.

Згідно до ч. 2 ст. 131 ЦПК України
докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є подія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладені договору,
виборі контрагента та визнані умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що
зміст договору становлять умови
(пункти) визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК
України, є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Також підписання договору дарування
від 28.03.2013 року свідчить про те, що
сторонам всі умови даного Договору
цілком зрозумілі і вони вважають їх
справедливими по відношенню до них.

Вказаний договір був прочитаний та
підписаний сторонами.

Таким чином, своїми підписами сторони
письмово підтвердили та закріпили те,
що вони діяли свідомо, були вільні в
укладенні договору, вільні у виборі
контрагента та умов договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до частини 1 статті 652
Цивільного кодексу України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 727 ЦК України
дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування, якщо
обдарований створює загрозу
безповоротної втрати дарунка, що має
для дарувальника велику немайнову
цінність. Дарувальник має право
вимагати розірвання договору
дарування, якщо внаслідок недбалого
ставлення обдарованого до речі, що
становить культурну цінність, ця річ
може бути знищена або істотно
пошкоджена.

У відповідності до вимог статті 60 ЦПК
України позивачем ОСОБА_3 не було
надано належного та допустимого доказу
того факту, що між ним та відповідачкою
мале місце домовленість, що після
укладання договору дарування
відповідачка разом з сином бути
мешкати у обдарованій квартирі, а також
знаходження квартири в аварійному
стані, що може призвести до його
фактичного знищення дарунку ( квартири
).

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання
договору дарування є необґрунтованими,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України не
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача судові витрати
понесені при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного та
керуючись, ст.ст. 16, 202, 203, 204, 627, 628, 629, 651,
652, 727 Цивільного кодексу України, ст.ст.
3, 5, 10, 11, 15, 30, 57, 58, 59, 60, 62, 88, 131, 202, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання договору
дарування, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд
міста Донецька шляхом подачі протягом
10 днів з дня його проголошення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, однак не були присутні
в судовому засіданні під час
проголошення рішення можуть оскаржити
рішення суду до апеляційного суду
Донецької області через
Ворошиловський районний суд міста
Донецька шляхом подачі протягом 10 днів
апеляційної скарги з дня його
отримання.

Рішення надруковане у нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
О.І. Орєхов