Справа № 740/160/14
Провадження № 2/740/161/14
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Діденко О.П.,
при секретарі Капленку І.О.,
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі суду в
м.Ніжині справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя та визнання права
власності на ? її частину,
У позові позивач ОСОБА_1 просив
визнати квартиру АДРЕСА_1 об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя та визнати за ним право
власності на ? її частину, пославшись
на те, що спірну квартиру з
відповідачкою вони придбали у 2005 році
на спільні кошти під час перебування в
шлюбі, тому вона є спільною сумісною
власністю подружжя, у зв»язку з чим їх з
відповідачкою частки при поділі майна
подружжя є рівними, але так як при
укладанні договору купівлі-продажу
цієї квартири покупцем виступала
ОСОБА_2, то після розірвання шлюбу на
підставі рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 20 липня 2012
року вона відмовляється визнавати
його право на рівну з нею частку у
спільному сумісному майні подружжя та
не надає йому правовстановлюючого
документу на зазначену квартиру, який
просив у відповідачки витребувати.
В судовому засіданні під час
попереднього розгляду справи позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив і просив
у порядку поділу квартири АДРЕСА_1, яка
є спільною сумісною власністю
подружжя, так як була придбана під час
перебування в шлюбі з відповідачкою на
спільні кошти, визнати за ним та
відповідачкою право власності на
зазначену квартиру по ? частині за
кожним, оскільки право власності в
цілому на квартиру зареєстровано на
підставі договору купівлі-продажу за
відповідачкою. Також позивач пояснив,
що між ним та відповідачкою шлюбний
договір не укладався, ніяких інших
домовленостей щодо розміру часток на
час придбання квартири не було і немає
Відповідач ОСОБА_2 уточнені позивачем у
судовому засіданні позовні вимоги
визнала, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК
України суд визнав можливим справу
розглянути по суті з ухваленням
рішення у попередньому судовому
засіданні, проти чого позивач не
заперечував. При цьому відповідач
пояснила, що дійсно спірна квартира
були придбана під час перебування в
шлюбі з позивачем на спільні кошти,
тому їх з позивачем частки є рівними,
ніяких інших домовленостей щодо
розміру часток на час придбання
квартири не було і не існує на даний
час, шлюбний договір між нею та
позивачем не укладався.

Заслухавши пояснення сторін та
приймаючи до уваги визнання
відповідачем позову, що відповідно до
ст.174 ЦПК України є однією з підстав для
його задоволення, дослідивши письмові
докази суд приходить до слідуючого
висновку.

Як убачається зі штампу та з відмітки в
паспорті позивача, копія якого на а.с.6-8,
та з копії свідоцтва про укладення
шлюбу на а.с.15, шлюб між сторонами було
зареєстровано 12 травня 1989 року, а
розірвано на підставі рішення
Ніжинського міськрайонного суду від 20
липня 2012 року. Договір купівлі-продажу
спірної квартири, де покупцем була
відповідач ОСОБА_2, було укладено 16
грудня 2005 року, а 22 грудня 2005 року було
зареєстровано за відповідачкою право
власності на зазначену квартиру (копія
договору купівлі-продажу на а.с.20).
Згідно з роз"ясненнями, що містяться в
п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно з"ясовувати джерело його
придбання. Зазначений позивачем факт
придбання спірної квартири на спільні
з відповідачкою ОСОБА_2 кошти
останньою в судовому засіданні не
оспорювався, а навпаки, нею визнаний.
На час придбання спірного житла та за
час користування ним домовленості між
подружжям про долю кожного з них у
спільному майні не існувало, шлюбний
договір між ними не укладався, тому
відповідно до ст.60 СК України спірна
квартира є спільною сумісною власністю
подружжя. За встановлених обставин та
відповідно до ст. 70 СК України при
поділі зазначеного майна частки
сторін є рівними. Таким чином, існують
правові підстави для поділу квартири
сторін, виходячи з рівності часток
подружжя у спільному майні, із
визнанням за кожним з них права
власності на 1/2 частину зазначеної
квартири, тобто, уточнені позивачем у
судовому засіданні позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 371 грн.60 коп. (квитанції на
а.с.1,23). Відповідно до висновку про
вартість майна, що є в справі, оціночна
вартість спірної квартири становить
74307грн., а відповідно судовий збір
повинен бути сплачений позивачем у
розмірі 371 грн.54 коп. - 1% від половини
вартості квартири, оскільки саме на ?
частину квартири просить визнати
право власності позивач, тому
відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача слід
стягнути витрати по сплаті судового
збору в розмірі 371 грн.54 коп.

Керуючись ст.ст. 130, 209, 212-215, 88, 218,
174 ЦПК України, ст.ст. 60, 70 СК України,
суд

В И Р І Ш
И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя - квартири АДРЕСА_1
визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право
власності по ? частині за кожним на
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 371
(триста сімдесят одну) грн. 54 коп. у
повернення витрат по сплаті судового
збору.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного
суду Чернігівської області через
Ніжинський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Діденко О.П.