Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в
складі:

головуючого - судді
Малиновського О.М.

при секретарі - Стояновій
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданніцивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними
вимогами посилаючись на те, що 04.09.2012р. з
10.00г. до 12.00г. по АДРЕСА_1, державним
виконавцем першого відділу ДВС
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_3 проводились виконавчі дії щодо
виселення ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_5 з
кімнат №№31,33 гуртожитку. Під час
виконання, яке відбувалось в кімнаті
№31, державний виконавець спросив
ОСОБА_1, - «хто проживає в кімнаті №34».
Присутній в кімнаті представник ТОВ
«Комплекс» - ОСОБА_2, опередив з
відповіддю ОСОБА_1 та відповів, - «що в
кімнаті №34 проживає ОСОБА_6 с онучкою
ОСОБА_4, у них сексуальний зв'язок і
ОСОБА_6 є педофілом». На думку позивача
такі висловлювання ОСОБА_2 є
неправдивими, принижують його честь,
гідність перед іншими присутніми
особами, які були присутні під час їх
висловлювання, а саме перед державним
виконавцем ОСОБА_3, колишнім юристом
ТОВ «Комплекс» ОСОБА_7, дільничними
інспекторами: ОСОБА_25, ОСОБА_26, понятим
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12Позивач
зазначає, що такі образливі
висловлювання ОСОБА_2 причинили йому
моральні страждання, які він оцінює в
розмірі 20000 гривень. Дані обставини
стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені
позовні вимоги підтримав, просить
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
пред'явлені позовні вимоги не визнав в
повному обсязі, зазначивши, що він не
висловлювався на адресу ОСОБА_1 На його
думку такі вимоги ініційовані в зв'язку
з неприязними відносинами ОСОБА_1 до
нього, так як він є представником ТОВ
«Комплекс», який є власником
гуртожитку, з якого постійно
проводяться виселення. В судове
засідання призначене на 04.02.2014р. ОСОБА_2
не явився. Присутній в судовому
засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_13
позовні вимоги не визнав, вважаючи їх
безпідставними.

Суд, заслухавши сторін та представника
відповідача, допитавши свідків,
вивчивши матеріали цивільної справи,
встановивши факти та відповідні до них
правовідносини, прийшов до наступного
висновку.

Правовідносини, які виникли між
сторонами по справі регулюються книгою
другою Цивільного кодексу України, з
урахуванням рекомендацій визначених у
постанові Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи»

Так, відповідно до ст.94, ч.1, 3, 7 ст. 277 ЦК
України, фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та членів
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила не доведе
протилежного.

Спростування інформації здійснюється
у такий же спосіб, у який вона була
поширена.

Згідно з ст. 280 ЦК України, якщо фізичній
особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та моральної шкоди, ця шкода
підлягає відшкодуванню.

Виходячи з положень статті 277 ЦК
України і статті 10 ЦПК України
обов'язок довести, що поширена
інформація єдостовірною, покладається
на відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

Пунктом 19 Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009р., зазначено, що
вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Як зазначено в п. 15 вказаної постанови
Пленуму, при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної особи,
тобто позивача; в) поширення
недостовірної інформації, тобто такої,
що не відповідає дійсності; г)
поширення інформації, що порушує
особисті немайнові права, тобто завдає
шкоди відповідним особистим
немайновим благам, або перешкоджає
особі повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право.

Матеріалами справи встановлено, що
04.09.2012 року на 10.00 годину державним
виконавцем першого відділу ДВС ОМУЮ
ОСОБА_3, з метою виконання рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
було призначено примусове виконання
щодо виселення ОСОБА_4, та ОСОБА_5 з
кімнат АДРЕСА_1. Власником гуртожитку є
ТОВ «Комплекс»

О десятій годині в кімнаті № 31
гуртожитку, під час проведення
виконавчих дій знаходились: державний
виконавець ОСОБА_3, засновник ТОВ
«Комплекс» ОСОБА_14, представники ТОВ
«Комплекс» ОСОБА_15, ОСОБА_2, поняті
ОСОБА_16, ОСОБА_17, дільничний інспектор
ОСОБА_25, та його помічник ОСОБА_18,
ОСОБА_1, та ОСОБА_8 На початку проведення
виконавчих дій ОСОБА_1, пояснив
державному виконавцю, що боржники
ОСОБА_4, та ОСОБА_5, добровільно
звільнили кімнати, а речі і меблі, які
знаходяться в цих кімнатах належать
йому, а в кімнаті № 34 проживає
малолітня ОСОБА_27 2009 року народження.
Про встановлене, державний виконавець
ОСОБА_3., склав акт державного
виконавця, в якому зазначив
встановлені ним обставини та осіб
присутніх при проведенні виконавчих
дій (а.с.5).

При розгляді даної справи суд приймає
до уваги рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 22.05.2013р., яке
набуло законної сили та є чинним на час
розгляду даної справи, та яке має
приюдиційне значення (ч.3 ст.61 ЦПК
України) (а.с.17-20). Так, вказаним
рішенням суду при розгляді позовних
вимог ОСОБА_4 поданою в інтересах
малолітньої ОСОБА_19 було достовірно
встановлений той факт, що в кімнаті №31,
під час виконавчих дій були присутні:
ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_1,
ОСОБА_21, а також ОСОБА_15, та
ОСОБА_17Останні дві особи (ОСОБА_15,
ОСОБА_17) були відсутні в кімнаті
протягом 30-40 хвилин, в зв'язку з чим, суд
не приймає до уваги їх показання, як
свідків, які зазначали, що вони не чули
образливі висловлювання ОСОБА_2 на
адресу ОСОБА_1 Вказаним вище рішенням
також було встановлено, що в дверях до
кімнати № 31, зі сторони коридору,
знаходилися дільничний інспектор
ОСОБА_25, та його помічник ОСОБА_18, які
здійснювали нагляд за дотриманням
порядку та не допускали в кімнату № 31
інших осіб, які знаходилися в коридорі.
Порушень громадського порядку, під час
проведення виконавчих дій,
працівниками міліції не виявлено,
виконавчі дії було закінчено о 13.00
годині. Зважаючи на викладене, інші
особи, які були допитані як свідки з
боку позивача: ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_22, знаходилися в коридорі і не
допускалися до кімнати № 31
працівниками міліції. В зв'язку з чим
суд не може прийняти до уваги та
відхиляє показання зазначених вище
свідків, які вказували на те, що вони
були присутні в кімнаті №31 гуртожитку
під час проведення виконавчих дій та
чули образливі висловлювання з боку
ОСОБА_2 в бік ОСОБА_1

Більш того, як було встановлено судом,
ОСОБА_2 є представником ТОВ «Комплекс».
Зазначені вище свідки є довірителями
ОСОБА_1Всі позови складені таподані до
судуОСОБА_1 від імені зазначених осіб
де відповідачем є ТОВ «Комплекс».Всі
зазначені свідки мають особисту
неприязнь до засновників та
представників ТОВ «Комплекс».За таких
обставин вказані свідки є особами, які
особисто зацікавлені у вирішенні
справи на користь ОСОБА_1За тих же самих
підстав судом відхиляються показання
допитаного в судовому засіданні свідка
ОСОБА_23 Крім того, свідок ОСОБА_23 у
своїх поясненнях посилався на
присутність осіб в кімнаті, які
фактично не були присутні, а також
зазначив що ОСОБА_2 висловився на
адресу ОСОБА_1, - «ОСОБА_1 педофіл, з цим
ще потрібно розібратися». Проте, як
зазнав ОСОБА_1 у позовній заяві, ОСОБА_2
висловлювався іншим чином.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_16, який був присутній в кімнаті
під час виконавчих дій, як понятий,
зазначив, що він постійно знаходився в
кімнаті та будь-яких висловлювань
образливого характеру з боку ОСОБА_2 на
адресу ОСОБА_1 не чув.Аналогічні
показання дав допитаний свідок ОСОБА_14,
який зазначив, що між ОСОБА_1 та
державним виконавцем мало місце
словесний діалог, проте він не чув
будь-яких образ з боку ОСОБА_2

Щодо допиту інших свідків з боку
позивача, таких як ОСОБА_12, ОСОБА_24 та з
боку відповідача, - ОСОБА_3 ОСОБА_25, то
сторони по справі відмовились від їх
допиту в судовому засіданні.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
ОСОБА_1 не довів факт розповсюдження
щодо нього образ з боку ОСОБА_2, які
нібито мали місце 04.09.2012р. в кімнаті
АДРЕСА_1, які принижують його честь та
гідність. Відтак, правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо
стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, суд
не вбачає.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що пред'явлені позовні вимоги
є недоведені, а відтак задоволенню не
підлягають в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,58,64,88,212-215,218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 - про захист честі, гідності та
ділової репутації, відшкодування
моральної шкоди - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя -