Номер провадження № 22-ц/785/1862/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я.,
Плавич Н.Д.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 16 липня 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/2 частину
квартири,

ВСТАНОВИЛА:

15.04.2013 року, ОСОБА_4, звернувся із
позовом про визнання за ним права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Позов обгрунтовано тим, що позивач і
відповідач у 2006 році на спільні кошти
придбали спірну квартиру, загальна
площа якої на той час складала 23,0м2. За
домовленістю із відповідачем, на кошти
позивача, у квартирі здійснена
реконструкція внаслідок якої загальна
площа квартири склала 343,5м2. На підставі
рішення суду від 05.05.2006 року за
відповідачем визнано право власності
на спірну реконструйовану квартиру.

Посилаючись на те, що фактично
співвласниками спірного жилого
приміщення є позивач і відповідач у
рівних частках, з травня 2010 року
позивач зареєстрований у квартирі,
відповідач не визнає право позивача на
частину квартири, а відсутність
прізвища позивача у
правовстановлюючих документах на
спірну квартиру пов'язана із
відсутністю оригінала
ідентифікаційного коду для вчинення
нотаріальних дій, позивач просив позов
задовольнити.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 16.07.2013 року позов
задоволено: суд визнав за позивачем
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 30.08.2013 року роз'яснено
рішення суду стосовно конкретних
приміщень спірної квартири.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить рішення суду
скасувати, постановити нове рішення
про відмову у позові, посилаючись на
незаконність й на необгрунтованість
рішення суду, невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи.

У засіданні колегії суддів:
представники відповідача скаргу
підтримали; позивач скаргу не визнав.

Рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення на підставі ст. 309 ч.1
п.п.3,4 ЦПК України.

Згідно зі ст. 309 ч.1 п. п.3,4 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

2

Позивач просив визнати за ним
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 з тих підстав, що між ним і
відповідачем була досягнута
домовленість про спільну власність на
зазначене нерухоме майно, прізвище
позивача у правовстановлюючих
документах на квартиру відсутнє з
поважних причин, сторони здійснили
реконструкцію квартири, однак у 2013 році
відповідач став не визнавати право
позивача на частину квартиру, у зв'язку
з чим грубо порушується право
власності позивач на нерухоме майно
(а.с.1,2).

Між сторонами виникли
правовідносини з права власності на
нерухоме майно.

Встановлено, що 02.03.2006 року, на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 став
власником квартири АДРЕСА_1, при цьому,
загальна площа квартири складала 23,0 м2
(а.с.10,11,15).

Договір купівлі-продажу від 02.03.2006
року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з тих підстав,
що покупцем спірної квартири разом із
відповідачем ОСОБА_3 був ще і позивач
ОСОБА_4, у встановленому законом
порядку, не оспорено й не визнано
недійсним.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 05.05.2006 року за ОСОБА_3
визнано право власності на самочинно
реконструйоване жиле приміщення
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 343,5
м2 (а.с.7-9,17-21).

Зазначене рішення суду є чинним і у
встановленому законом порядку, не
скасовано.

Позивач стверджує, що між ним та
відповідповідачем існувала
домовленість на придбання і у
подальшому на спільне інвестування (у
рівних частках) грошових коштів для
реконструкції зазначеного нерухомого
майна.

За змістом ст. 316 ч.1, 328 ч.1, 324 ч.ч.3,4 ЦК
України, право власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає з моменту такого
посвідчення, а якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Оскільки предметом договору про
відчуження було нерухоме майно,
правочин підлягав обов'язковому
нотаріальному посвідченню із
наступною обов'язковою державною
реєстрацією ( ст.ст.181,182,657 ЦК України).

Ні суду першої, ні суду
апеляційнї інстанції не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що позивач у
березні 2006 року разом із відповідачем
(у рівних частках) придбали за
договором купівлі-продажу квартиру
АДРЕСА_1

Відсутні будь-які докази і на
підтвердження того, що сторони у свій
час домовились на спільне
інвестування (у рівних частка) грошових
коштів для реконструкції спірного
нерухомого майна із подальшим
визнанням за кожним із них права
власності на реконструйоване нерухоме
майно у рівних частках.

Посилання позивача на розписку,
видану відповідачем 09.01.2013 року,
безпідставні, оскільки зміст розписки
свідчить про боргові зобов'язання
відповідача щодо повернення ним
грошових коштів позивачу (а.с.22).

Наявність рішення суду про право
власності відповідача на самочинно
реконструйовану квартиру, яке є чинним
на час розгляду даної справи, також є
підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що позивач не довів
своїх вимог, колегія суддів відмовляє у
позові.

Приймаючи до уваги, що суд першої
інстанції дійшов помилкового
висновку про задоволення позову,
рішення суду не відповідає обставинам
справи і вимогам закону, колегія суддів
задовольняє апеляційну скаргу, а
рішення суду скасовує з ухваленням
нового рішення про відмову.

30.08.2013 року Приморський районний суд
м. Одеси постановив ухвалу про
роз'яснення рішення суду від 16.07.2013
року, яка, у зв'язку зі скасуванням
зазначеного рішення суду, втрачає
чинність (а.с.63).

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

3

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 16 липня 2013 року -
скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 у позові до ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалу Приморського районного суду
м. Одеси від 30 серпня 2013 року про
роз'яснення рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 16 липня 2013
року вважати такою, що втратила
чинність.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
із розгляду цивільних та кримінальних
справи протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області /підпис/
Л.Г. Ващенко

/підпис/ Г.Я.Колесніков

/підпис/ Н.Д.
Плавич

Копія вірна суддя апеляційного суду
Одеської області
Л.Г. Ващенко