Справа № 177/1410/13-ц
Провадження № 2/177/26/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 лютого 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я.
З.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
-

В С Т А Н О В И В:

29.05.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд
розірвати шлюб укладений 01.03.1997 року
між ним та відповідачкою по справі.

В обґрунтування позову вказував, що від
шлюбу з ОСОБА_2 вони мають доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але їх шлюб носить
виключно формальний характер, вони з
01.01.2013 року разом не проживають,
спільного господарства не ведуть, один
з одним не спілкуються, одне одним не
цікавляться, втратили взаєморозуміння,
мають різні погляди на стосунки у сім'ї
та на виховання дитини. Кожен з них має
своє особисте життя, а тому просив
розірвати шлюб.

Ухвалою Криворізького районного
суду від 06.08.2013 року сторонам було
надано строк для примирення подружжя.

03.02.2014 року в судовому засіданні
позивач позов підтримав, наполягав на
задоволенні позову, вважав неможливим
збереження шлюбу з відповідачкою,
вказував, що жодних заходів для
збереження сім'ї ними не вживалося. Не
заперечував проти проживання доньки з
матір'ю та підтвердив відсутність
спору майнового характеру, матеріальну
допомогу на утримання дитини надає в
добровільному порядку.

Відповідач по справі ОСОБА_2 позов
визнала, проти розірвання шлюбу не
заперечувала, підтвердила, що дійсно з
01.01.2013 року разом не проживають,
спільного господарства не ведуть,
причиною розірвання шлюбу є різні
погляди на життя, постійні
непорозуміння. Не заперечувала факт
відсутності спору майнового характеру
та спору щодо місця проживання
неповнолітньої доньки, яка після
розірвання шлюбу проживатиме з нею.
Підтвердила факт надання позивачем
допомоги на утримання дитини в
добровільному порядку.

Відповідач просила залишити їй
прізвище «ОСОБА_2», яке було змінено нею
під час державної реєстрації шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд дійшов висновку про необхідність
задоволення позов, з наступних
законних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.1997 року
було укладено шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований виконкомом
Вільненської сільської ради народних
депутатів Апостолівського району
Дніпропетровської області, про що в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено запис № 01 (а.с. 6).

Після реєстрації шлюбу прізвище
відповідача «ОСОБА_2» було змінено на
«ОСОБА_2» (а.с. 6).

Від вказаного шлюбу подружжя має
неповнолітню доньку ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 4), яка проживає разом з
відповідачем та на утримання якої
позивач надає добровільно допомогу про
що вказували сторони.

Шлюбно-сімейні стосунки сторони
не підтримують з 01.01.2013 року, разом не
проживають, єдиного господарства не
ведуть, позивач наполягає на
розірванні шлюбу, оскільки збереження
шлюбу суперечить його інтересам,
відповідач не заперечує.

Зі змісту ст. 106, 110 СК України
вбачається, що один із подружжя, яке має
неповнолітніх дітей, може подати позов
про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам хоча б одного із них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги те, що шлюб між подружжям існує
лише формально, шлюбні відносини та
ведення спільного господарства між
ними припинено, зберегти їх сім'ю на
майбутнє неможливо, а подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу буде
суперечити їх інтересам, сімейні
стосунки не підтримують, не
спілкуються між собою, в період
наданого судом строку для примирення,
жодних заходів для примирення не
вживали, зберігати шлюб позивач не
бажає, а відповідач проти цього не
заперечує, суд вважає за необхідне
шлюб, зареєстрований 01 березня 1997 року
виконкомом Вільненської сільської
ради народних депутатів
Апостолівського району
Дніпропетровської області, актовий
запис за № 01, від якого сторони мають
одну неповнолітню дитину, доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати, та
після розірвання шлюбу залишити
відповідачу прізвище «ОСОБА_2», яке
вона змінила під час державної
реєстрації шлюбу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 235 ЦПК
України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного
Кодексу України, суд; -

В И Р І Ш И В:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 01 березня 1997 року
виконкомом Вільненської сільської
ради народних депутатів
Апостолівського району
Дніпропетровської області, актовий
запис за № 01, від якого сторони мають
одну неповнолітню дитину, доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
ОСОБА_2 прізвище «ОСОБА_2», яке вона
змінила під час державної реєстрації
шлюбу.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: