Справа № 263/2276/14-ц
Провадження № 2/263/1467/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя, Донецької області у складі: головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Антоненко К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С ТА Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши що він є основним наймачем квартири № 1 в будинку № 27 по б-ру ОСОБА_4 в м. Маріуполі, яка складається з двох жилих кімнат загальною площею 40 кв.м., жилою 25,7 кв.м. Крім позивача в квартирі зареєстрована його донька - відповідач ОСОБА_2 та онук ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті його дружини 02.06.2011 року, відповідач забрала свої речі та пішла з квартири і фактично проживає у ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1, який є батьком її сина. Будь-яких перешкод у проживанні відповідача він не чинив, замки на дверях не змінював, відповідач не бажає з ним спілкуватися, факт її не проживання підтверджується актом ЖКП «Житло-Центр» від 11.03.2014 року. Йому важко сплачувати комунальні платежі. Вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням у звязку з тим, що не проживає в квартирі понад 6 місяців без поважних причин, тому просить визнати її та її дитину такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні позову, надали пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві та зазначили, що відповідач не проживає у квартирі більш, ніж три роки без поважних причин. Звернення відповідача в органи міліції щодо неможливості проживати у квартирі безпідставні, бо вона звернулася тільки у травні 2014 року, тому втратила своє право користування у спірній квартирі разом із дитиною. Перешкод у їх проживанні ніхто не вчиняє. Відповідач проживає у квартирі батька дитини, позивачеві складно одному сплачувати за комунальні платежі, бо в нього на утриманні є ще мати похилого віку, яка хворіє та потребує допомоги.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та зазначила, що дійсно вимушена була піти з спірної квартири, тому що позивач її батько вчиняє перешкоди для її проживання у квартирі, іншого житла в неї не має. Між батьком та нею склалися напружені відносини після смерті матері, батько не пускає її та її малолітнього сина до квартири, тому вона зверталася до органів міліції з питання перешкоди у проживанні в квартирі, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та зазначила, що позивач є її батьком, а відповідач сестрою. Остання з власного бажання покинула квартиру та стала мешкати у свого співмешканця. В спірній квартирі не мешкає більше року, ніяких перешкод в проживанні позивач їй не чинив. Вважає, що відповідач втратила право користування вказаною квартирою.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також зазначили, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час не мешкає у спірній квартирі. Всі витрати по сплаті комунальних послуг несе позивач. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою позивач не чинив для відповідача.

Свідок ОСОБА_9 зазначила, що відповідач є її подругою. Раніше відповідач мешкала із батьком, однак після народження дитини у неї із батьком виникли непорозуміння. Часто виникали сварки і вона була вимушена виїхати з квартири, тепер вона мешкає у неї. Позивач чинив їй перешкоди в мешканні у квартирі та вона зверталась до міліції з цього приводу.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 656, виданого 23.04.1982 р. бюро по обміну житлових приміщень Маріупольської міської ради ОСОБА_10 надано право на заселення до квартири № 1 в будинку № 27 по б-ру ОСОБА_4 в м. Маріуполі разом з сином ОСОБА_1 ( а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 є наймачем, а відповідач ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є членами його сімї у квартирі № 1 в будинку № 27 по б-ру ОСОБА_4 в Жовтневому районі м.Маріуполя відповідно до особистого рахунку, квартира складається з двох жилих кімнат загальною площею 40 кв.м., жилою 25,7 кв.м. (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_11 померла 02.06.2011р.(а.с.15), у звязку з чим в особистому рахунку зазначена як особа, що вибула зі спірної квартири у 2011 р.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьками дитини зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 18).

Актом від 11.03.2014 року, складеного ЖКП «Житло»Центр» встановлено, що відповідач ОСОБА_2, яка зареєстрована у спірній квартирі з 1989р. не проживає в ній з 02.06.2011 року по теперішній час ( а.с. 19).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_12 від 24.04.2014 р. на імя ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_11 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вклади від 04.02.2012 року.

Відповідно до висновку ВКК комунального закладу Маріупольської міської ради центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 від 28.04.2014 р. ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 за станом здоровя потребує постійної допомоги.

Згідно відповіді Жовтневого РО МГУ ГУ МВД України в Донецькій області від 11.06.2014 року відповідачка ОСОБА_2 зверталася до органів міліції по факту перешкод з боку ОСОБА_1 проживати в кв. № 1 в будинку № 27 по б-ру ОСОБА_4 в м. Маріуполі 30.05.2014 року, у звязку з чим проводиться перевірка ( а.с. 50).

Відповідно до наданих суду копій квитанцій про сплату комунальних платежів квитанції видані на імя позивача ОСОБА_1 та кількість осіб, які користуються комунальними послугами зазначено 3 особи ( а.с. 59-116).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду комітет видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Частина 1 ст. 64 ЖК України передбачає, що члени сім'ї наймача які проживають разом з ним, користуються з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.Ч.2 ст.64 ЖК України передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі у встановленому порядку з письмової згоди всіх членів родини, що мешкають разом з ним, вселити у займане ним жиле приміщення свого чоловіка, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Згідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за їхньої заявою може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку відповідно до вимог ст. 72 ЖК України.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Із досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі ордеру заселився у спірну квартиру у 1982 році. Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована у спірній квартирі з моменту народження з 1989 року як донька наймача, дитина відповідачки неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 також зареєстрований у квартирі з моменту народження з 2012 року, як онук наймача, ці особи є членами сімї позивача у розумінні вимог ст. 64 ЖК України. Таким чином аналізуючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач була вселена в спірну квартиру з дозволу наймача, разом мешкала із наймачем у спірній квартирі однією сім'єю, користувалась нарівні з наймачем спірним житловим приміщенням, на теперішній час не користується спірним житловим приміщенням з поважних причин. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача є складнощі в користуванні квартирою оскільки позивачем чиняться перешкоди на підставі погіршання стосунків між ними після смерті матері, тому за захистом своїх прав відповідачка зверталася до органів міліції по факту перешкод з боку ОСОБА_1 проживати в спірній квартирі.

Суд не приймає до уваги заперечення позивача в частині, що відповідач зверталась до міліції не протягом 6-ти місячного строку з моменту не проживання, а через більш значний час, тому втратила право користування квартирою, оскільки на час прийняття рішення по справі у відовідача є складнощі. Крім того відповідно до наведених норм законодавства не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням матеріальні складнощі по сплаті комунальних послуг за квартиру, на які посилається позивач, як обґрунтування своїх позовних вимог. Судом зясовані причини відсутності відповідачки понад встановлені строки та суд вважає їх поважними, а тому приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання відповідачки та її неповнолітньої дитини такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому суд приймає до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено, що відповідач має інше житло, де вона може проживати разом з дитиною.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 9, 58, 64, 65, 71,72 ЖК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України",-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 29.08.2014 року.

Суддя С.В.Кулик