АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/211/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №27
суддя Городецький Д.І.
Доповідач суддя Рудь В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів:
Прозорової М.Л., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 травня 2013 року за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, -

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки(а.с.3-5).

Позивач зазначав, що відповідно до
укладеного договору №DNN0GR від
28.08.2008 року ОСОБА_1 отримав 28.08.2008 року
кредит у розмірі 103000,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 27,96% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 28.08.2013 року.

У відповідності до умов договору,
погашення заборгованості повинно
здійснюватися щомісяця. В період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти(щомісячний
платіж)для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається з
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також інших
витрат.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором боржник станом на
16.07.2012 року має заборгованість у сумі
296587,07 грн., яка складається з
наступного: заборгованість за кредитом
- 94437,60 грн.; заборгованість по процентам
за користування кредитом - 66830,54 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 11409,13 грн.; пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 109548,52 грн.;
штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.;
штраф(процентна складова) - 14111,28 грн.

Зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним
договором забезпечено договором
іпотеки DNN0GR від 28.08.2008 року, за
яким відповідачі надали в іпотеку
будинок загальною площею 63,10 кв.м,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить їм на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.
Ціна предмету іпотеки обумовлена
сторонами у розмірі 200 000,00 грн.

У відповідності до ст.6 Закону України
«Про іпотеку» іпотека за цим договором
поширюється також на земельну ділянку,
на якій розташований предмет іпотеки і
яка належить іпотекодавцям на праві
власності. За умовами договору іпотеки
договір підлягає нотаріальному
посвідченню, з покладенням витрат по
оформленню на іпотекодавця, але
відповідачі відмовилися посвідчити
нотаріально договір іпотеки,
посилаючись на небажання нести
витрати.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що сторони
домовились стосовно всіх істотних умов
договору, відбулося часткове його
виконання, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило:

визнати дійсним договір іпотеки №
DNN0GR від 28.08.2008 року, укладений між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2;

в рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором № DNN0GR від
28.08.2008 року в розмірі 296 587,07 грн.
звернути стягнення на предмет іпотеки:
житловий будинок загальною площею 63,10
кв.м. та земельну ділянку, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, які належать на
праві власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
шляхом продажу зазначеного предмета
іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладанням від імені відповідачів
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також, наданням
Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк «ПриватБанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу;

виселити відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані таабо проживають у
спірному житловому будинку із зняттям
з реєстраційного обліку;

стягнути з відповідачів на користь
банку понесені судові витрати.

Заочним рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 травня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено(а.с.43-46).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"Приватбанк" просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права(а.с.51-53).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в у межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст.16 ЦК України,
за положеннями якої особа, право якої
порушено, може скористатися не любим, а
цілком конкретним способом захисту
свого права.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання(неналежне виконання).

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що 28.08.2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір № DNN0GR,
відповідно до умов якого банк надав
останньому кредит в сумі 103 000 грн.
Позичальник зобов'язався повернути
суму кредиту, виплатити за
користування кредитними коштами 27,96 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 28.08.2013 року(а.с.12-16).

Відповідно до умов договору та
графіку погашення кредиту, погашення
заборгованості повинно здійснюватися
щомісяця. В період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові
кошти(щомісячний платіж)для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається з заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також,
інших витрат(а.с.17).

Судом встановлено, що в порушення
умов кредитного договору, відповідач
припинив виконання зобов'язань за
кредитом, у зв'язку з чим станом на
16.07.2012 року загальна сума
заборгованості становить 296 587,07 грн.,
яка згідно довідки розрахунку позивача
складається із наступного:
заборгованість за кредитом - 94437,60 грн.;
заборгованість по процентам - 66830,54 грн.;
заборгованість по комісії - 11409,13 грн.;
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 109548,52 грн.;
штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф
(процентна складова) - 14111,28 грн.(а.с.7-8).

Встановивши факт порушення
відповідачем умов договору та
наявність заборгованості, суд прийшов
до висновку про наявність у позивача
права вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася та сплати процентів.

Судом також встановлено, що в
забезпечення виконання кредитного
договору № DNN0GR від 28.08.2008 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2
укладено у простій письмовій формі
договір іпотеки № DNN0GR від 28.08.2008
року відповідно до якого останні
передали в іпотеку банку нерухоме
майно - будинок загальною площею 63,10
кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1,
який належить їм на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.
Ціна предмету іпотеки обумовлена
сторонами у розмірі 200 000,00 грн.(а.с.18-21).

За правилами ст.577 ЦК України якщо
предметом застави є нерухоме майно,
договір застави підлягає
нотаріальному посвідченню. Застава
нерухомого майна підлягає державній
реєстрації у випадках та в порядку,
встановлених законом.

За положеннями ч.1 ст.220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

В п.13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
роз'яснено, що при вирішенні спору про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

При розгляді таких справ суди повинні
з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог
закону про нотаріальне посвідчення
правочину договір може бути визнано
дійсним лише з підстав, встановлених
статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо
визнання договорів дійсними, в тому
числі заявлені в зустрічному позові у
справах про визнання договорів
недійсними, не відповідають можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів. Такі позови не підлягають
задоволенню.

По справі встановлено, що договір
іпотеки № DNN0GR від 28.08.2008 року щодо
нерухомого майна, що зазначено
предметом іпотеки в договорі, укладено
у простій письмовій формі і
нотаріально договір не посвідчений.

Як видно із справи, позивач не надав
доказів, передбачних ст.ст.57,58 ЦПК
України, які б містили інформацію про
те, що відповідачі ухилялися від
нотаріального посвідчення договору
іпотеки та що можливість нотаріально
посвідчити вказаний договір втрачена,
в той час, як відповідно до ст.60 ЦПК
України саме сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Встановивши факт відсутності доказів
в підтвердження заявлених вимог, суд
прийшов до правильного висновку про
відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в
задоволенні позовних вимог про
визнання дійсним договору іпотеки №
DNN0GR від 28.08.2008 року, що укладений
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 у простій письмовій формі, та в
задоволенні вимог, які є похідними від
вимог щодо договору іпотеки, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та у виселенні відповідачів із
зазначеного будинку.

Доводи апеляційної скарги про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, а саме щодо
укладання договору іпотеки, не можуть
бути взяті до уваги, оскільки судом
встановлено факт укладання договору
іпотеки у простій письмовій формі,
тобто, без дотримання норм діючого
законодавства, що регулює зазначені
правовідносини. Доказам у справі суд
дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України, підстав для скасування
судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 травня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-