Провадження 2/255/612/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Орєхова О.І.,

при секретарі - Ангеліній Н.В.,

за участю представника позивача та
одночасно представника третьої особи -
ОСОБА_1,

представника відповідача - Шевченко
О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк», третя особа ОСОБА_5
про визнання поруки такою, що
припинена, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду
з позовною заявою до публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк», третя
особа ОСОБА_5 про визнання поруки такою,
що припинена, посилаючись на наступні
обставини.

18.06.2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ
«Донгорбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Перший Український Міжнародний
банк» був укладений кредитний договір
№159/08И, відповідно до якого банк надав
ОСОБА_5 кредит в сумі 413850,00 доларів США
зі сплатою процентів за користування
кредитними коштами у розмірі 14% річних.

Згідно з п. 2.1. та п. 3.4.1. Кредитного
договору ОСОБА_5 зобов'язався повернути
банку кредит у повному обсязі в строк
до 17.06.2028 року.

З метою забезпечення зобов'язань за
кредитним договором між мною та ЗАТ
«Донгорбанк» був укладений договір
поруки №159/08И від 18.06.2008, згідно з яким
вона поручилася перед банком за
виконання третьою особою своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Вважає, що порука за вказаним договором
є припиненою з огляду на наступне.

Відповідно до ч 4. ст. 559 Цивільного
кодексу України, порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосованих судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», відповідно
до частини четвертої статті 559 ЦК
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. При вирішенні таких спорів
суд має враховувати, що згідно зі
статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого дія чи подія, яка має
юридичне значення. Строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою, яка має неминуче настати.

Сама по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (п. 24
Постанови Пленуму).

Договором поруки №159/08И від 18.06.2008 не
встановлений строк, після якого порука
припиняється, а умова-договору поруки
(п. 4.1) про його дію до повного виконання
сторонами всіх обов'язків по договору
не є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України та ч. 1
ст. 252 ЦК України.

У кредитному договорі строк виконання
основного зобов'язання чітко
визначений - датою повного погашення
кредиту є 17.06.2028 року.

Однак, починаючи з 18.02.2009 року ОСОБА_5
припинив виконувати свої зобов'язання
щодо своєчасного повернення кредиту, в
зв'язку з чим банк на підставі п. З.1.5.
кредитного договору набув права
вимагати від останнього дострокового
повернення кредиту.

14.04.2009 банком було направлено третій
особі письмову вимогу про дострокове
повернення всієї суми кредиту та
нарахованих процентів за користування
кредитом в 30-ти денний строк з моменту
отримання вимоги. Зазначену вимогу
третя особа отримала 14.04.2009, отже
останнім днем виконання зобов'язання
повинно було бути 14 травня 2009 року.

За таких обставин у відповідача
виникло право пред'явити вимогу до неї
про виконання порушеного зобов'язання
щодо повернення кредиту, починаючи з 15
травня 2009 року, протягом наступних
шести місяців до 15 листопада 2009 року.
Однак таку вимогу ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»
пред'явив до мене лише 10 червня 2010 року,
тобто вже після спливу встановленого ч.
4 ст. 559 ЦК України шестимісячного
строку. Про те, що їй надсилалася така
вимога вона дізналася лише у січні 2012
року, при отриманні копії позовної
заяви про стягнення боргу за кредитним
договором та договором поруки,
пред'явленої до Будьоннівського
районного суду м. Донецька.

Таким чином, в цьому випадку підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України
та порука за договором поруки №159/08И
від 18.06.2008, укладеним між нею та
відповідачем з 16 листопада 2009 року є
припиненою.

Просила суд визнати поруку за
договором поруки №159/08И від 18 червня 2008
року, укладеним між Закритим
акціонерним товариством «Донгорбанк»
та ОСОБА_3, припиненою з 16 листопада 2009
року.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1, яка діє на
підставі довіреності та яка є
одночасно представником третьої особи
ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги
позивача ОСОБА_3, надала пояснення
аналогічні викладеним в позовній заяві
та просила задовольнити вимоги та
визнати поруку за договором поруки
№159/08И від 18 червня 2008 року, укладеним
між Закритим акціонерним товариством
«Донгорбанк» та ОСОБА_3, припиненою з 16
листопада 2009 року, а також стягнути з
відповідача судові витрати.

Представник відповідача ПАТ «ПУМБ»
Шевченко О.Є., яка діє на підставі
довіреності в судовому засіданні
заперечувала проти позовних вимог
позивача ОСОБА_3, просила відмовити в
задоволенні вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизначених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Судом встановлені наступні обставини.

18.06.2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ
«Донгорбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Перший Український Міжнародний
банк» був укладений кредитний договір
№159/08И, відповідно до якого банк надав
ОСОБА_5 кредит в сумі 413 850,00 доларів США
зі сплатою процентів за користування
кредитними коштами у розмірі 14% річних.

Згідно з п. 2.1. та п. 3.4.1. Кредитного
договору ОСОБА_5 зобов'язався повернути
банку кредит у повному обсязі в строк
до 17.06.2028 року.

З метою забезпечення зобов'язань за
кредитним договором між ОСОБА_3 та ЗАТ
«Донгорбанк» був укладений договір
поруки №159/08И від 18.06.2008, згідно з яким
позивачка поручилася перед банком за
виконання третьою особою своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Звертаючись до суду з вищевказаними
позовними вимогами позивачка ОСОБА_3
вважає, що договір поруки є таким, що
припинився, так як протягом шести
місяців банк не звертався з вимогами до
неї про повернення кредитних коштів, а
14.04.2009 банком було направлено третій
особі письмову вимогу про дострокове
повернення всієї суми кредиту та
нарахованих процентів за користування
кредитом в 30-ти денний строк з моменту
отримання вимоги. Зазначену вимогу
третя особа отримала 14.04.2009, отже
останнім днем виконання зобов'язання
повинно було бути 14 травня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обгрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК України
ці данні встановлюються на підставі
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до уваги докази,
які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставни, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно з п. 2.1. та п. 3.4.1. Кредитного
договору № 159/08И від 18.06.2008 року,
укладеного між ЗАТ «Донгорбанк» та
ОСОБА_5, кінцевим строком повернення
кредиту визначено 17 червня 2028 року.

Відповідно до п. 3.1.5 кредитного
договору № 159/08И від 18.06.2008 року,
укладеного між ЗАТ «Донгорбанк» та
ОСОБА_5, Банк має право вимагати від
Позикодавця достроково повернути
кредит та сплатити проценти у випадку
невиконання Позикодавцем зобов»язань,
передбачених даним договором, в тому
числі відносно забезпечення
повернення кредиту, а також у випадку
втрати забезпечення виконання
зобов»язань або погіршення його умов
при обставинах, за які Позикодавець не
несе відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого зобов»язання.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову (
субсидіарну ) відповідальність
поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішені спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», визначено,
що з урахуванням статтей 553-554 ЦК
України договір поруки укладається
кредитором за забов»язаннями, які
забезпечуються порукою, і поручителем.

Відповідно до п. 2.5 договору поруки №
159/08И укладеного між позивачем ОСОБА_3
та ЗАТ «Донгорбанк» обов»язки
Поручителя нести солідарну
відповідальність з Боржником по
виконанню умов Основного зобов»язання;
при настанні строку виконання
зобов»язань за Основним зобов»язанням
на протязі двох днів провести сплату
заборгованості Кредитору.

Пунктом 3.1 цього Договору, Поручитель
та Боржник несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором за
виконання умов Основного зобов»язання.

Згідно із п. 4.1 Договору поруки, даний
договір набуває чинності з моменту
підписання і діє до моменту виконання
Сторонами усіх зобов»язань по даному
договору.

Відповідно до вимог п. 4.2 Договору
поруки, Поручительство припиняється у
випадках, встановлених ст. 599 ЦК
України.

Встановлено, що зафіксувавши
неодноразові порушення порядку
виконання зобов»язань, скористувався
можливостями наданими кредитору
згідно умов кредитного договору та
14.04.2009 року Банк надіслав на адресу
позичальника ОСОБА_5 повідомлення про
дострокове повернення кредиту, де на
підставі п. 3.1.5 кредитного договору,
банк пропонує достроково повернути
суму кредиту і сплатити проценти за
користування кредитом, а саме протягом
30 календарних днів з дати одержання
цієї вимоги ( а. с. 5 ), яку ОСОБА_5 отримав
14.04.2009 року особисто, про що свідчить
його підпис на повідомленні, а також не
спростовано в судовому засіданні
представником третьої особи ОСОБА_5 -
ОСОБА_1

Таким чином, вказаним повідомленням,
Банком фактично був встановлений новий
строк виконання основного
зобов»язання за кредитним договором, а
саме 30 днів з дня отримання боржником
вимоги.

Отже, вимогу про дострокове повернення
всієї суми кредиту та нарахованих
процентів за користування кредитом в
30-ти денний строк з моменту отримання
третя особа ОСОБА_5 отримав 14.04.2009 року,
тобто останнім днем виконання
зобов»язання повинно бути 14 травня 2009
року.

Тому, у банку виникло право
пред»явлення вимоги до позивача про
виконання порушеного зобов»язання
щодо повернення кредиту, починаючи з 15
травня 2009 року, протягом наступних
шести місяців до 15 листопада 2009 року.

Встановлено, що протягом наступних
шести місяців вимог з боку банку до
позивача не пред»являлося.

Встановлено, що лише через значний час
з боку банку на адресу поручителя
ОСОБА_3 направлялася вимога від 10.06.2010
року за вих. № 370, отже, майже більш ніж
через рік після направлення вимоги
боржнику ОСОБА_5 про дострокове
повернення кредиту, тобто вже після
спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК
України шестимісячного строку, а ще
більш ніж через рік Банк звертався до
Будьоннівського районного суду м.
Донецька з позовними вимогами про
стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором,
де рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 04 травня 2012 року
вимоги банку були задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК
України, якщо строк ( термін ) виконання
боржником обов»язку не встановлений
або визначений моментом пред»явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов»язок у
семиденний строк від дня пред»явлення
вимоги, якщо обов»язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов»язання не
встановлений або встановлений
моментом пред»явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред»явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладання
договору поруки.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК України порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя. При вирішенні
таких спорів суд має враховувати, що
згідно зі статтею 526 ЦК зобов»язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов»язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов»язань за цим договором строк
пред»явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов»язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов»язання у повному
обсязі або у зв»язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Пред»явленням вимоги до поручителя є
як направлення/вручення йому вимоги
про погашення боргу ( залежно від умов
договору), так і пред»явлення до нього
позову. При цьому в разі пред»явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов»язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов»язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

В судовому засіданні встановлено, що
мале місце зміни з ЗАТ «Донгорбанк» на
ПАТ «ПУМБ».

Оскільки, протягом наступних шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання до
ОСОБА_3, як поручителя за договором
поруки Банк не звертався в судовому
порядку з приводу примусового
виконання зобов»язань боржника ОСОБА_5,
то вимоги ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк», третя
особа ОСОБА_5 про визнання поруки такою,
що припинена є такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача ПАТ «ПУМБ» на користь
позивача підлягає стягненню судові
витрати понесені при зверненні до суду
та документально підтверджені.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 16, 203, 252 526, 530, 533, 554, 559 ЦК
України, ст.ст. 1, 3, 5, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 88,
209, 212-215, 218 ЦПК України, п. 20 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішені спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 30
березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк», третя
особа ОСОБА_5 про визнання поруки такою,
що припинена, - задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки №
159/08И від 18 червня 2008 року, укладеним між
закритим акціонерним товариством
«Донгорбанк» та ОСОБА_3, припиненою з 16
листопада 2009 року.

Стягнути з відповідача публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» на
користь позивача ОСОБА_3 судовий збір у
сумі 229,40 гривень ( двісті двадцять
дев»ять гривень сорок копійок ).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

Суддя
О.І.
Орєхов