АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/245/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 51, 52 Дудніченко
В. М. Доповідач в апеляційній
інстанції Бородійчук В. Г. РІШЕННЯ
15 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бородійчук В. Г. суддів
Демченко В. А. , Василенко Л. І. при
секретарі Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника Управління МВС
України в Черкаській області - Богрець
Ксенії Андріївни на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 04 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до
Управління МВС України в Черкаській
області про скасування наказу про
звільнення з роботи та поновлення на
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
16 вересня 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до УМВС України в
Черкаській області про скасування
наказу про звільнення з роботи та
поновлення на роботі.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував, що відповідно до наказу № 127
о/с від 18 червня 2013 року Управління МВС
України в Черкаській області ОСОБА_7
було призначено начальником центру
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Ватутіно,
Звенигородського, Катеринопільського
та Тальнівського районів (на правах
відділення м. Звенигородка) при УДАІ
УМВС з 18 червня 2013 року.
Відповідно до наказу № 241 о/с від 11
вересня 2013 року його було звільнено з
займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП
України (за одноразове грубе порушення
трудових обов'язків) з 11 вересня 2013
Підставою для звільнення став рапорт
ОСОБА_8 та висновок УДАІ УМВС від 14
серпня 2013 року, які ОСОБА_7 вважає
необ'єктивними та необґрунтованими та
те, що він був звільнений в період
тимчасової непрацездатності.
Позивач просив суд скасувати як
незаконний наказ начальника
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Черкаській області № 241
о/с УМВС України в Черкаській області
від 11 вересня 2013 року в частині його
звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України
(за одноразове грубе порушення
трудових обов'язків). Також, просив
поновити його на роботі на посаді
начальника центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Ватутіне,
Звенигородського, Катеринопільського
та Тальнівського районів Черкаської
області (на правах відділення м.
Звенигородка) при УДАІ УМВС України в
Черкаській області з 11 вересня 2013 року.
Рішенням Звенигородського районного
суду черкаської області від 04 грудня 2013
року позов задоволено.

Наказ начальника Управління МВС
України в Черкаській області № 241 о/с
УМВС України в Черкаській області від 11
вересня 2013 року в частині звільнення
ОСОБА_7 за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (за
одноразове грубе порушення трудових
обов'язків) скасовано як незаконний.

ОСОБА_7 поновлено на роботі на посаді
начальника центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Ватутіне,
Звенигородського, Катеринопільського
та Тальнівського районів Черкаської
області (на правах відділення м.
Звенигородка) при УДАІ УМВС України в
Черкаській області з 11 вересня 2013 року.

Стягнуто з Управління МВС України в
Черкаській області 229 грн. 40 коп.
судового збору за розгляд справи в
суді.

В апеляційній скарзі представник
Управління МВС України в Черкаській
області - Богрець К.А. просить скасувати
рішення Звенигородського районного
суду Черкаської області від 04 грудня
2013 року як незаконне та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог позивача.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підстави для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7,
суд виходив з того що в діях ОСОБА_7
відсутні підстави для притягнення
останнього до дисциплінарної
відповідальності. Крім того, як
зазначив суд в своєму рішенні, саме
процедура звільнення ОСОБА_7, була
проведена без дотримання вимог чинного
законодавства, оскільки в ОСОБА_7, не
відібрались пояснення і він перебував
на лікарняному.

Такі висновки суду не грунтуються на
наявних по справі доказах. Так судом
першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_7 наказом №127 о/с від 18.06.2013 року
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Черкаській області
було призначено начальником центру
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Ватутіне,
Звенигородського, Катеринопільського
та Тальнівського районів Черкаської
області ( на правах відділення м.
Звенигородка) при УДАІ УМВС України в
Черкаській області.

До посадових обов'язків ОСОБА_7
входило здійснення загального
керівництва підрозділом, координація
дій підлеглих співробітників,
націлення їх на успішне виконання
покладених завдань, щоденно проводити
перевірку матеріалів, що стали
підставою для реєстрації,
перереєстрації, зняття з обліку
транспортних засобів та обміну, видачі
посвідчень водія, здійснювати контроль
за дотриманням співробітниками
підрозділу вимог нормативних
документів, регламентуючих
реєстраційно - екзаменаційну
діяльність Центру, організація роботи
з огляду транспортних засобів,
дотримання законності при прийманні
документів і прийнятті рішень щодо
реєстрації транспортних засобів,
видачі посвідчень водія, контроль за
якістю прийняття екзаменів від
кандидатів у водії та особисто
приймати участь в екзаменаційній
комісії, забезпечити організацію
роботи щодо прийому фізичних та
юридичних осіб працівниками Центрів
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів за наступним графіком: початок
робочого дня о 9 .00 год.

Задовольняючи позов ОСОБА_7, суд першої
інстанції вказав про те, що рапорт
ОСОБА_8 від 09.08.2013р. та висновок УДАІ
УМВС від 14.08.2013 не є підставою для
звільнення.

Проте, колегія суддів дійшла до
висновку, що суд першої інстанції
здійснив даний висновок без повного та
всебічного з'ясування обставин, що
зафіксовані в рапорті ОСОБА_8, і які
відбулися 09.08.2013 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
дійсно 09.08.2013року була здійснена
раптова перевірка, згідно графіку
проведення раптових та негласних
перевірок діяльності реєстраційно -
екзаменаційних підрозділів УДАІ у
серпні місяці 2013року, затвердженого
начальником УДАІ УМВС України в
Черкаській області від 26.07.2013року.

Тому доводи ОСОБА_7, про те, що дана
перевірка була неправомочною, не
відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до п.4.2 Наказу Міністерства
внутрішніх справ № 72 від 2013 року
вказано, що контроль за діяльністю
Центру покладається на управління (
відділи) Державтоінспекції ГУМВС УМВС.
Перевірка діяльності Центру в повному
обсязі проводиться управліннями,
Державтоінспекції ГУМВС , УМВС спільно
з підрозділами фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку ГУМВС, УМВС не рідше одного разу
на рік.

Таким чином дії ОСОБА_7 щодо
недопущення перевіряючого до
здійснення перевірки, свідчить про
порушення ним вищезазначених
нормативних документів, а також
порушення його посадових обов'язків.

Як вбачається з рапорту ОСОБА_8
прибувши до приміщення Центру о 9 год 10
хв. він не виявив на робочому місці
начальника Центру - ОСОБА_7 Працівники
Центру повідомили, що вони не володіють
інформацією, щодо місцезнаходження
ОСОБА_7 Лише після неодноразових
телефонних дзвінків, ОСОБА_7 з'явився на
робоче місце о 9 год 30 хв. Після прибуття
на робоче місце ОСОБА_7 повідомив, що
знаходився на внутрішкільному іспиті в
Звенигородському РСТК ТСОУ. Однак, в
подальшому ОСОБА_7 змінив причину своєї
відсутності на робочому місці,
вказавши що він здійснює перевірку
матеріально технічної база
Звенигородської РСТК ТСОУ.

Суд першої інстанції не надав належної
оцінки зміненим поясненням ОСОБА_7,
щодо причин своєї відсутності на
робочому місці, що призвело до
неправильного вирішення справи. Так як
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Надаючи пояснення в Апеляційному суді
Черкаської області ОСОБА_7 так і не зміг
пояснити причину своєї відсутності на
робочому місці, та де він фактично
знаходився з 9 .00 год. по 09. 30 год.

Про факт конфліктної поведінки ОСОБА_7
відносно перевіряючого ОСОБА_8 вказує
свідок ОСОБА_9, який був допитаний в
суді першої інстанції з показів якого
вбачається, що ОСОБА_9 надав
перевіряючому ОСОБА_8, документи для
перевірки. ОСОБА_8 отримавши
документацію став її перевіряти.
Приблизно через 5 - 7 хвилин до
службового кабінету зайшов ОСОБА_7,
вияснив в ОСОБА_8 ціль приїзду і чи є в
нього припис для проведення перевірки.
Відносно припису між ОСОБА_7 та ОСОБА_8
виникла дискусія. ОСОБА_8 заявив, що в
такій обстановці не може проводити
перевірку. Після чого ОСОБА_8 вийшов зі
службового приміщення. Фактично
перевірка була зірвана.

Отже, колегія суддів, вбачає, що своїми
діями, а саме безпідставною
відсутністю на робочому місці ОСОБА_7
більше 20 хв. і зривом перевірки,
свідчить про порушення останнім вимог
трудового законодавства, наказу № 72
Міністерства внутрішніх справ
України.

п.1 ст. 41 КЗпП передбачає звільнення
працівника за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків .

Поняття "одноразового грубого"
порушення трудових обов'язків не
розкрите в чинному законодавстві
України і тому, вирішення питання про
наявність в діях або бездіяльності
певного працівника ознак саме випадку
"одноразового грубого" порушення
трудових обов'язків віднесено на
розсуд власника або уповноваженого ним
органу.

Оскільки, ці поняття є
оціночними власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати багато
фактів, що можуть свідчити про характер
проступку, обставини його вчинення.

Підставою звільнення ОСОБА_7 з займаної
посади є факт безпідставної
відсутності останнього на робочому
місці більше двадцяти хвилин та зрив
перевірки.

Отже, колегія суддів, погоджується з
тим, що в діях ОСОБА_7 мало місце
одноразове грубе порушення трудових
обов'язків.

Суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7
було звільнено з порушенням вимог
трудового законодавства, а саме що у
ОСОБА_7 не відібрали пояснення.

Проте даний факт спростовується
наступним. В рапорті ОСОБА_8, вказується
про те, що ОСОБА_7 відмовився написати
пояснення щодо факту своєї відсутності
на робочому місці та заборонив писати
пояснення працівникам
Звенигородського Центру.

В подальшому після оголошення
наказу від 11.09.2013 року №241 0/с про
звільнення ОСОБА_7, останній у витягу з
наказу поставив підпис про те, не
вказав, що отримав примірник та не
поставив дату отримання.

Доводи ОСОБА_7 про те, що його звільнили
в період тимчасової непрацездатності є
необгрунтованими.

Так, відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності й
витратами, зумовленими похованням. ч. 1
ст. 4 Право на отримання грошової
компенсації виникає з настанням
страхового випадку в період роботи,
якщо інше не передбачено
законодавством. Підставою для виплати
лікарняних є виданий і оформлений у
встановленому порядку листок
непрацездатності. Після пред'явлення
лікарняного за основним місцем роботи
комісією із соціального страхування
підприємства не пізніше 10 днів має бути
прийняте рішення про призначення
допомоги чи про відмову в її наданні.

Відповідно до Довідки від 13.11.2013р.
№ 13/5 - 1288, яка видана завідувачем СФЕЗ
Управління ДАІ, Яковенко М.І. вказано,
що ОСОБА_7 в серпні та вересні місяцях
2013 року не надавав лікарняний лист до
фінансової частини Управління ДАІ.

Крім того як встановлено
Апеляційним судом Черкаської області,
ОСОБА_7 в період своєї тимчасової
непрацездатності фактично виконував
свої трудові обов'яки та не перебував
на лікарняному. Це підтверджується
копіями заяв від громадян про
отримання та заміну посвідчень водія,
та екзаменаційних листах про складання
іспиту відповідними громадянами, в
яких стоїть підпис ОСОБА_7, про що не
заперечував і сам ОСОБА_7.

Підпис на відповідних
документах ОСОБА_7 проставляв в період,
коли існував литок тимчасової
непрацездатності та у відповідності до
свої службових повноважень.

Відсутні і накази про накладення
обов'язків начальника центрального
управління на іншу особу в період
тимчасової непрацездатності ОСОБА_7.

Отже, не надання лікарняного листка до
СФЕЗ Управління ДАІ, та виконання
функціональних обов'язків свідчить
про те, що ОСОБА_7 виконував свої
трудові обов'язки, тому суд першої
інстанції робить безпідставне
посилання на звільнення позивача в
період його тимчасової
непрацездатності.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що ОСОБА_7 був звільнений з
дотриманням норм чинного
законодавства. З урахуванням даних
обставин рішення суду першої інстанції
не може залишатись в силі, а тому
підлягає до скасування з
постановленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Управління МВС України в Черкаській
області - Богрець Ксенії Андріївни
задовольнити.

Рішення Звенигородського районного
суду Черкаської області від 04 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
Управління МВС України в Черкаській
області про скасування наказу про
звільнення з роботи та поновлення на
роботі скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
Управління МВС України в Черкаській
області про скасування наказу про
звільнення з роботи та поновлення на
роботі відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :