НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0427/9860/2012
№ 2/183/255/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, треті особи - Виконавчий
комітет Новомосковської міської ради,
Новомосковська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_6, треті особи: Виконавчий комітет
Новомосковської міської ради,
Новомосковська міська державна
нотаріальна контора, про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності в порядку спадкування
за законом.

В обґрунтування заявленого позову,
позивачі посилаються на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх мати
ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась
спадщина у вигляді домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті матері спадкоємцями
першої черги є її діти - позивачі та їх
брат ОСОБА_8, який помер в березні
ІНФОРМАЦІЯ_2.

При житті та після смерті матері у
вищезазначеному домоволодінні
проживали ОСОБА_4, ОСОБА_1 та брат
ОСОБА_8 з дружиною ОСОБА_6 і двома
дітьми.

Позивачі зазначають, що вони за
домовленістю усіх спадкоємців першої
черги, фактично прийняли частину
спадкового майна, всі четверо
спадкоємців першої черги дійшли згоди,
що кожен успадкує по ? частини
домоволодіння.

В встановлений законом шестимісячній
строк позивачі з заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори з
різних причин не звернулися.

Згодом ОСОБА_1 і ОСОБА_5 звернулися до
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину,
але державним нотаріусом їм було
відмовлено, у зв'язку із пропуском ними
шестимісячного строку для прийняття
спадщини.

Позивачі також зазначили, що всі вони
та померлий брат ОСОБА_8 від спадщини не
відмовлялися, заяв про відмову не
подавали, а фактично прийняли спадщину,
так як мешкали в спадковому
домоволодінні.

04.11.2013 року позивачі подали до суду
заяву про збільшення позовних вимог, в
якій просили встановити факт прийняття
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спадщини після
смерті їх матері - ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнати за ними
право власності по ? частині на
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин позивачі звернулися
з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_5 та представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 позов підтримали у повному
обсязі, мотивуючи його обставинами,
викладеними у позовній заяві, просили
суд його задовольнити. При цьому ОСОБА_1
зазначила, що у батьків було четверо
дітей, які мають рівні права на
спадкування. Строк ними було пропущено,
на її думку, з поважних причин, оскільки
у них на руках не було
правовстановлюючих документів, які
утримувала у себе ОСОБА_6 Просила
задовольнити позов у повному обсязі.
Адвокат ОСОБА_2 зазначила, що позивачі
фактично прийняли спадщину. Щодо
розподілу майна була спільна
домовленість. Просили задовольнити
позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник
ОСОБА_3 проти задоволення позову
заперечували, зазначивши, що підстави
для задоволення позову відсутні, в
усякому разі щодо позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, оскільки ними не
надано доказів спільного проживання зі
спадкодавцем та фактичного прийняття
спадщини. Щодо ОСОБА_4, то вони в цій
частині позов визнають, оскільки він
дійсно на момент смерті матері був
зареєстрований у спірному
домоволодіння та фактично прийняв
спадщину.

Представники третіх осіб - Виконавчого
комітету Новомосковської міської ради,
Новомосковської державної
нотаріальної контори, будучи належним
чином повідомленими про час і місце
судового засідання, в судове засідання
не з'явились, причин неявки суду не
повідомили.

В судовому засіданні було допитано ряд
свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
зазначив, що позивач ОСОБА_1 - його
матір, позивач ОСОБА_5 та відповідач
ОСОБА_6 - тітки. Йому відомо, що на момент
смерті бабусі у спірному домоволодінні
мешкали чоловік відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_8, їх донька ОСОБА_14 та ОСОБА_4
особисто він з батьками мешкав в
будинку, розташованому за адресою:
АДРЕСА_2. Більше стосовно розподілу
спадщини пояснити нічого не може.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
зазначила, що позивач ОСОБА_5 її
подруга. Їй відомо, що мати позивачів за
життя завжди говорила, що будинок
лишиться всім дітям. Поховання
організовували діти разом. Зі слів
позивачів їй відомо, що вони не
оформлювали спадщину, бо ОСОБА_6 не
віддавала їм документи на спірний
будинок.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
зазначила, що позивачі це її двоюрідні
брат та сестри, померла ОСОБА_7 - тітка.
На момент смерті ОСОБА_7 з нею мешкав
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з дружиною ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
зазначила, що має неприязні стосунки з
відповідачем ОСОБА_6 Крім того
зазначила, що похованням матері
займалася ОСОБА_1, яка не мала
можливості оформити спадкові права,
оскільки документи були у ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
зазначила, що відповідач ОСОБА_6 мешкає
у спірному домоволодінні з 1997 року,
більше повідомити нічого не може.

Суд, вислухавши сторін та їх
представників, пояснення свідків,
дослідивши матеріали справи дійшов
наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, що
стверджується свідоцтвом про її смерть
(а.с.21) після смерті якої відкрилась
спадщина у вигляді домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті матері спадкоємцями
першої черги є її діти - позивачі ОСОБА_4
(а.с.12), ОСОБА_1 (а.с.13, 15), ОСОБА_5 (а.с.9-11) та
їх брат ОСОБА_8 (а.с.37), який помер в
березні ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті
якого спадщину прийняла його дружина -
ОСОБА_6, про що отримала свідоцтво про
право на спадщину (а.с.36).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
її, якщо протягом строку, встановленого
ст. 1270 ЦК України, він не заявив про
відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має пождати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Ст. 1270 ЦК України встановлений 6
місячний строк для подання зави про
прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні і
не заперечувалось сторонами по справі
після смерті матері ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року протягом
встановленого 6 місячного строку ніхто
з дітей із заявами про прийняття
спадщини не звертався.

На момент смерті ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом з нею мешкали
ОСОБА_4 та ОСОБА_8. Дану обставину
підтвердили свідки, допитані в
судовому засіданні, а також в
матеріалах справи наявна копія
паспорту ОСОБА_4 зі штампом про
реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 з 11.01.1977
року по 01.10.2001 року та з 24.11.2001 року
(а.с.19). Крім того, даний факт
підтверджується і копією домової
книги.

ОСОБА_8 помер в березні ІНФОРМАЦІЯ_2,
після смерті якого спадщину прийняла
його дружина - ОСОБА_6, про що отримала
свідоцтво про право на спадщину, а саме
на ? спірного будинку (а.с.36).

Проаналізувавши надані сторонами
докази та норми чинного законодавств,
які регулюють дані правовідносини, суд
приходить до висновку, що позов не
обґрунтований та не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих та досліджених судом доказів
вбачається лише факт проживання з
ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року на
момент її смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с.19,
93-95)

Таким чином ОСОБА_8 фактично прийняв
спадщину, і після його смерті його
частку на спірне домоволодіння
успадкувала його дружина ОСОБА_6

Щодо позивача ОСОБА_4, то факт його
звернення до нотаріальної контори,
суду не доведений, оскільки в
матеріалах справи наявна постанова про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
винесена на заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_5
(а.с.7).

Пленум Верховного Суду України в п.23
своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику про спадкування»
роз'яснив, що свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України,
ст. 3 ЦПК України кожна особа має право
на захист свого цивільного права, лише
в разі його порушення.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті

обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що порушене позивачем
ОСОБА_4 питання у суді не було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність давали б підставу вважати
про наявність спору про право, тобто
нотаріальною конторою рішення про
відмову в оформленні права власності
на спадок за ОСОБА_4 не приймалось, його
звернення до суду з позовом про
порушення своїх прав передчасний. А
тому суд вважає за необхідне відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з
цих підстав.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
то в задоволенні їх позовних вимог суд
також вважає за необхідне відмовити,
оскільки, як встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_1 з 16.01.2001 року
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.17); ОСОБА_5 з 23.01.2004 року
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3
(а.с.20-об).

Належних та допустимих доказів того, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 станом на момент
смерті їх матері - ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, фактично мешкали
разом зі спадкодавцем за адресою:
АДРЕСА_1, суду не надано.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в п.23 своєї
постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику про спадкування», якщо
постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку з чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Із зазначеними вимогами, позивачі до
суду не звертались, як не звертались і з
позовними вимогами про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини, хоча саме з цих підстав
нотаріус відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
після смерті їх матері ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 130, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 328,
370, 1261, 1268-1270 ЦК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи -
Виконавчий комітет Новомосковської
міської ради, Новомосковська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний термін після його
проголошення. Особи, що не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Суддя
В.В.Березюк