Справа № 466/8344/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді
Едера П.Т.

при секретарі
Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Львівської міської ради,
Відділу приватизації житла
Франківського району, ОСОБА_2, треті
особи: Шевченківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
Третя Львівська державна нотаріальна
контора про скасування розпорядження,
визнання недійсними свідоцтва про
право власності на квартиру та
свідоцтва про право на спадщину, -

у с т а
н о в и в:

Позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Львова з позовом до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради та ОСОБА_2,
котрим просив визнати незаконним та
скасувати розпорядження обласного
управління житлово-комунального
господарства №370 від 05 червня 1997 року.
Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру №52931 від 05 червня
1997 року, виданого виконкомом
Львівської міської Ради народних
депутатів. Визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом від 02
грудня 2011 року, виданого державним
нотаріусом Третьої Львівської
державної нотаріальної контори
Станкевич В.М.

В процесі розгляду справи за
клопотанням сторони позивача
співвідповідачами залучено Львівську
міську раду та Відділ приватизації
житла Франківського району,
Шевченківську районну адміністрацію
Львівської міської ради виключено з
числа відповідачів та залучено у
справу третьою особою. Також третьою
особою залучено Третю Львівську
державну нотаріальну контору.

Свої вимоги Позивач обґрунтував тим, що
14 жовтня 2013 року йому стало відомо, що 09
грудня 1996 року його батьком ОСОБА_4
складено та подано заяву про
приватизацію квартири АДРЕСА_1 У
вказаній заяві містяться підписи від
імені ОСОБА_4, ОСОБА_2 та його ОСОБА_1. 02
грудня 2011 року державним нотаріусом
Третьої Львівської державної
нотаріальної контори Станкевич В,М.
йому, позивачу видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на 1/2
частку з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 З
вказаного свідоцтва про право на
спадщину за законом вбачається, що ця
квартира приватизована відповідно до
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду». 05 червня
1997 року на підставі розпорядження
обласного управління
житлово-комунального господарства №370
видано свідоцтво про право власності
на квартиру №52931 від 05 червня 1997 року.

Позивач зазначив, що заяви про
приватизацію квартири він не
підписував та не надавав згоди на
приватизацію вказаної квартири. Крім
того, з покликань позивача вбачається,
що він 19.12.1995 року був призваний на
строкову військову службу та проходив
її до 19.07.1997 року, а про приватизацію
квартири йому стало відомо тільки
після смерті його батька ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Тому позивач вважає, що приватизація
квартири відбулась незаконно, без його
згоди, а тому розпорядження обласного
управління житлово-комунального
господарства №370 від 05 червня 1997 року,
на його думку слід визнати незаконним
та скасувати, а свідоцтво про право
власності на квартиру №52931 від 05 червня
1997 року і відповідно свідоцтво про
право на спадщину за законом від 02
грудня 2011 року слід визнати недійсними.

В судовому засіданні позивач та його
уповноважений представник ОСОБА_5, що
діє на підставі угоди про надання
правової допомоги. позовні вимоги
підтримали, надали пояснення, що є
аналогічні до викладеного в тексті
позовної заяви, просили такий позов
задовольнити.

Представник Відповідача - Львівська
міська рада - Партика Н.С., що діє на
підставі довіреності, проти позову
заперечила, вважаючи вимоги
безпідставними, просила в задоволенні
позову відмовити.

Представники третьої особи -
Шевченківська районна адміністрація
Львівської міської ради - Томашук О.В.
та Цибрух Я.В. висловили думку про
безпідставність позовних вимог.

Інші сторони у справі в судове
засіданні при належному, у
відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК
України. повідомленні про час та місце
розгляду справи участь уповноважених
представників не забезпечили. За таких
обставин суд вважає за можливе розгляд
справи проводити за відсутності цих
сторін у відповідності до вимог ст. 169
ЦПК України, на підставі наявний у
справі даних та доказів.

Заслухавши пояснення сторін, повно та
всебічно дослідивши зібрані по справі
докази, з'ясувавши дійсні обставини
справи, права і обов'язки сторін, суд
приходить до висновку про
безпідставність позову та
необхідності відмови у його
задоволення виходячи з наступних
підстав та мотивів.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненнями
фізичних та юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
в справі. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Рішення
суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами наступне.

Згідно свідоцтва виконкому Львівської
міської ради народних депутатів №52931
від 05 червня 1997 року про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 виданого
згідно розпорядження органу
приватизації від 05 червня 1997 року за №
370, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказана
квартира належить на праві приватної
власності.

02 грудня 2011 року державним нотаріусом
Третьої Львівської державної
нотаріальної контори Станкевич В,М.
позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про
право на спадщину за законом по смерті
його батька ОСОБА_4 на 1/2 частку з 1/3
частини квартири АДРЕСА_1

09 грудня 1996 року ОСОБА_4 керівнику
органу приватизації подано заяву, що
підписана ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про
оформлення передачі їм у спільну
часткову приватну власність квартиру
АДРЕСА_1

З наданих суду Шевченківською районною
адміністрацією Львівської міської
ради матеріалів, які стали підставою
для видачі розпорядження про
приватизацію квартир, судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
приватизована відповідно до вимог
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

У відповідності до частини 2 статті 8
закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» (в
редакції закону, яка діяла на момент
приватизації квартири) передача
займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

За клопотанням сторони Позивача
ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова 04 вересня 2014 року
призначено почеркознавчу експертизу
на вирішення якої поставлено питання: -
чи виконаний у заяві від 09.12.1996 року про
приватизацію квартири АДРЕСА_1 підпис
від імені ОСОБА_1 ним самим чи іншою
особою?

Згідно із висновком криміналістичної
експертизи з дослідження почерку та
підпису № 3701 від 28.11. 2014 року встановити
ким, самим гр. ОСОБА_1, чи іншою особою
виконаний підпис від його імені, який
розташований на заяві від 09.12.1996 року
про приватизацію квартири АДРЕСА_1 у
графі «Підпис, наймача та повнолітніх
членів сім'ї» поруч запису «ОСОБА_1І» -
не виявляється можливим.

Посилання Позивача на той факт, що під
час звернення його батька до органу
приватизації 09 грудня 1996 року він,
ОСОБА_1 проходив строкову військову
службу не дає суду підстави достеменно
встановити, що ОСОБА_1 не мав
об'єктивної можливості перебуваючи на
військовій службі підписати вказану
заяву.

Судом встановлено з матеріалів
приватизаційної справи та сторонами не
спростовано, що позивач ОСОБА_1
постійно зареєстрований та проживає за
адресою АДРЕСА_1 Таким чином Позивач не
міг не знати, що вказана квартира
перебуває у його спільній сумісній
приватній власності, набутої в процесі
приватизації.

За результатом розгляду цього спору та
доводів позивача, якими він
обґрунтовує свої вимоги, суд розцінює
таку правову позицію Позивача і
звернення останнього за захистом свої
прав та інтересів, як спосіб намагання
усунення від права власності у спірній
квартирі співвласника ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
наявні у справі докази у їх сукупності,
суд доходить висновку, що позовні
вимоги є безпідставними та надуманими,
а тому у їх задоволенні слід відмовити
за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215,
218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш
и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Львівської міської ради, Відділу
приватизації житла Франківського
району, ОСОБА_2, треті особи:
Шевченківська районна адміністрація
Львівської міської ради, Третя
Львівська державна нотаріальна
контора про скасування розпорядження,
визнання недійсними свідоцтва про
право власності на квартиру та
свідоцтва про право на спадщину -
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. Т. Едер