Справа № 307/4043/14-ц
Провадження № 2/307/1781/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд,
Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі :
Пальонна М.Є.

адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тячів
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом
до відповідача про стягнення
аліментів.

В своєму позові позивачка просить суд
стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн.
НОМЕР_1, адреса: 90571, АДРЕСА_1 Тячівського
району, на її користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, інн. НОМЕР_2, адреса:
АДРЕСА_2 Тячівського району, аліменти
на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій
грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень 00
копійок (одну тисячу) щомісячно на
кожну дитину (разом 2000 гривень).

Свої вимоги мотивує тим, що 28 лютого 2000
року вона, ОСОБА_2, уклала шлюб з ОСОБА_3,
який вони зареєстрували у виконкомі
Дібрівської сільської ради
Тячівського району, за актовим записом
№ 24.

Вони шлюб офіційно не розривали, хоча
фактично тривалий час проживають
окремо один від одного, тобто вже
значний відрізок часу їхні з
відповідачем шлюбні відносини
фактично припинились, а юридично поки
ще ні.

За час перебування у шлюбі, у них
народилось двоє дітей:

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Діти постійно проживають тільки з нею і
перебувають на її повному утриманні.

Вона з дітьми проживає у будинку, який
належить її батькам, що знаходиться за
адресою за місцем її реєстрації, а
відповідач вже тривалий час перебуває
за кордоном, на заробітках і, на скільки
їй відомо, він знаходиться у Російській
Федерації, де має нерегулярний,
мінливий дохід і, скоріше за все,
частину доходу одержує в натурі, розмір
якого мені невідомий з об'єктивних
причин.

За останній час, практично жодних
коштів та іншої матеріальної допомоги
(в т.ч. одяг чи інші речі вжитку) на
утримання дітей вона у відповідача не
отримувала, а на утримання дітей в
добровільному поряду відповідач
матеріальних благ не надає, чим ставить
її з її донечками у скрутне становище.

До того ж, діти дуже хворіють, зокрема,
одна з дівчаток - ОСОБА_4 має сколіоз і
їй потрібно постійно 2 (два) рази в рік
купувати новий корсет для утримання
хребту в нормальному і правильному
положенні. Цей корсет вона постійно
купує в м.Харків, тому що там їх
виробляють (раніше також виробляли і в
Криму). Вартість одного корсету сягає
5200 гривень. Про це вона відповідачу теж
повідомляла, але позитивної відповіді
від нього так і не отримала. Проте, з
часом вона буде звертатись до
відповідача із позовом про стягнення
коштів на лікування дітей, їх
реабілітації та необхідності
санаторно-курортного лікування.

Вона офіційно ніде не працює, а її
періодично матеріально допомагають
тільки її батьки. Проте, такої допомоги
їй з дітьми замало, оскільки це не дає
їй можливість повністю забезпечити
фізичний, духовний розвиток дітей,
розвитку їх творчих та пізнавальних
здібностей, уподобань, розвитку
обдарувань, але їй дуже б хотілось щоб
все це в неї вдалось і донечки були всім
у житті задоволені.

Хоче звернути увагу суду, що в неї діти -
дівчатка, на яких треба більше
витрачати коштів в порівнянні з
хлопчиками.

Взагалі-то, їхнім матеріальним
становищем відповідач не цікавиться,
ухиляється від утримання дітей, їх
виховання, не піклується про здоров'я
дітей, їх фізичний, духовний розвиток.

Натомість, за відповідачем на праві
приватної власності зареєстрований
транспортний засіб - автомобіль марки
«INFINITI», моделі «FХ35» (джип), 2005 р.п., д.н.з.
НОМЕР_3, вартістю близько 24 000 доларів. І,
на скільки їй нещодавно стало бути
відомо, що він придбав собі ще один
автомобіль, але вже за кордоном (в
Росії). До того ж, як вона дізналась, він
в Росії вже має іншу жінку.

Виходить так, що володіти таким
розкішним автомобілем, а в цілому двома
авто - можливо, а про своїх маленьких
дітей, які хворіють і про їх
малозабезпечена проживання можна
забути й не думати про це взагалі. А для
чого це йому потрібно, коли нехай їх
утримує та про це думатиме їх матір,
тобто його жінка «в минулому».

Про способи виконання обов'язку
утримувати дітей в досудовому порядку
вона з відповідачем не домовилась,
оскільки він від цього категорично
відмовляється; договорів з цього
приводу з ним не укладали і, як це
вбачається, можливості піти на такого
роду домовленості з ним є об'єктивно
неможливим, через те, що таких
домовленостей між ними бути не може за
його повним небажанням піти їй на
зустріч.

Така ситуація і спонукала її
звернутись до суду з цим позовом.

До того ж, хоче довести до відома суду,
що інших даних, в т.ч. документальних
відносно особи відповідача вона надати
суду об'єктивно не може, оскільки вона
ними не володіє, їх не пам'ятає, таких
затребувати самостійно не може через
їх конфіденційність та обмежений для
неї доступ до них.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України
«Про охорону дитинства», батьки
зобов'язані забезпечити дітям умови
для достатнього фізичного, духовного
та культурного розвитку. За
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом.

Частиною 3 ст. 181 СК України,
передбачено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього Кодексу,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу
України і роз'яснень, викладених в
пункті 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ відносно батьківства,
материнства і стягнення аліментів»,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно з письмовою інформацією
управління статистики у Тячівському
районі від 04.10.2014 року за № 11/1-08/354,
середньомісячна заробітна плата
одного штатного працівника по
Тячівському районі за січень-червень
2014 року складає 2412,00 гривень.

Розмір прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років станом на 01.01.2014 року
становить - 1032 гривень.

В даному випадку, своїм позовом вона
просить суд вирішити питання про
стягнення аліментів з відповідача на
користь неповнолітніх дітей у твердій
грошовій сумі.

Керуючись зазначеними нормами Закону,
з врахуванням наявних у позовних
матеріалах доказів, і того, що
відповідач працює, отримує мінливий
дохід, розмір прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років відповідного
мінімуму, всі наведені вище обставини
та норми матеріального права, вважає,
що з відповідача можливо стягувати на
її користь, як позивача, аліменти на
дітей в межах розумного, згідно з ч. 1 ст.
184 Сімейного кодексу України, з
врахуванням роз'яснень, викладених в
абзаці 4 п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ відносно
батьківства, материнства і стягнення
аліментів», у твердій грошовій сумі в
розмірі по 1000 гривень щомісячно на
окремо кожну дитину (разом 2000 гривень),
починаючи з дня подачі позовної заяви
та до досягнення дітьми їх повноліття.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, згідно надісланої до суду
заяви просить справу розглядати у її
відсутності, позовні вимоги підтримує
повністю та просить позов
задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_6
в судовому засіданні позовні вимоги
визнають частково в сумі 700 грн..

Дослідивши матеріли справи, суд вважає,
що позов слід задовольнити повністю з
наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебувають у шлюбі з 28 лютого
2000 року, від якого народились дві
доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 які знаходиться на
вихованні позивачки та її повному
утриманні.

Відповідач не надає ніякої
матеріальної допомоги на утримання
дітей, ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Згідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів на
утримання дитини суд враховує ту
обставину, що відповідач ОСОБА_3 не має
постійного місця роботи і його
заробіток має мінливий характер, а тому
вважає за можливе, з врахуванням вимог
ст.ст. 182, 184 СК України, позов
задовольнити повністю на суму 2000 грн.
аліментів щомісячно, на утримання
дітей до досягнення ними повноліття.

Судові витратити в частині сплати
судового збору покласти на
відповідача.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць в сумі 2000 грн..

Керуючись ст.ст. 4, 10, 209, 213-215, 367 ЦПК
України, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,
суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7,
мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_9, мешканки АДРЕСА_4 аліменти
на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій
грошовій сумі в розмірі по 1000 грн.
щомісячно на кожну дитину до
досягнення ними повноліття, починаючи
з 05.11.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 243,60 грн. судового
збору до спеціального фонду Державного
бюджету України.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць в сумі 2000 грн..

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Тячівського

районного суду:
С.М. Ляшко