Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0608/2-59/2012
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Матюшенка І.В., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до Оліївської
сільської ради, виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Світоч» (далі ВСК «Світоч»,
громадської організації «Оліївська
спілка» про визнання права на земельну
частку (пай) та виділення її в натурі,
виділення майнового паю в натурі,
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2,

на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 22
листопада 2013 року, -

встановила:

У липні 2008 року ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у
якому, з урахуванням заяви про його
уточнення (а.с. 124), просила визнати за її
матір'ю ОСОБА_3 право на земельну частку
пай, зобов'язати Олівську сільську раду
виділити земельний пай в натурі та
видати державний акт на право
власності; визнати її спадкоємцем
майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати
неправомірними дії сільської ради щодо
виділення земельної частки (паю) в
значно меншому розмірі ніж затверджено
рішенням Оліївської сільської ради;
зобов'язати сільраду виділити їй в
натурі земельну частку (пай) у розмірі
1,25 га до виділеного земельного паю
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку № 143522
від 12.11.2004 року; стягнути з сільської
ради на її користь моральну шкоду у
сумі 5000 грн.; виділити майновий пай в
натурі, зазначений в свідоцтві серії
ЖИ-6 № 303331 і свідоцтві серії ЖИ-6 № 150755
на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - водопровідну
башту, що знаходиться на території
бригади №1 колишнього КСП «Оліївське»;
зобов'язати ВСК «Світоч» вирівняти
належну їй на праві власності земельну
ділянку, перенести електричні опори за
її межі.

В обґрунтування позову вказала, що
успадкувала після смерті батька ОСОБА_4
право на земельний і майновий паї
колишнього КСП «Оліївське»,
правонаступником якого є ВСК «Світоч».
Її мати ОСОБА_3 за життя працювала в КСП
«Оліївське», отримала свідоцтво на
майновий пай, у зв'язку з чим, на її
думку, набула права на земельний пай,
проте безпідставно позбавлена цього
права. Крім того, вважає, що розмір
земельного паю, який отримав за життя
її батько (2,95 га) та заповідав їй, не
відповідає на 1,25 га середній земельній
частці розміром 3,23 га, яка затверджена
рішенням сільради від 28.07.1994 року, чим
порушені права її батька та її, як
спадкоємця, та заподіяно їй моральну
шкоду. Користуватися у повній мірі
земельним паєм вона можливості немає,
оскільки земельна ділянка порита,
містить належні ВСК «Світоч»
електричні опори. Вимоги про виділення
їй майнових паїв, що належали батькам,
відповідачами ігноруються, у зв'язку з
чим просила виділити їх в натурі у
вигляді водонапірної башти.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 22 листопада
2013 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про задоволення позову.
Зазначила, що суд неповно встановив
обставини, що мають значення для
справи; безпідставно відмовляв
представнику у задоволенні клопотань
про витребування доказів та виклик
свідків; не застосував до спірних
правовідносин постанову "Про земельну
реформу" від 18.12.1990 року, Земельний
кодекс 1990 року, постанову Верховної
ради України "Про прискорення
земельної реформи та приватизацію
землі" від 13.03.1992 року, у зв'язку з чим
ухвалив неправильне рішення.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що мати
позивачки - ОСОБА_3 не набула права на
земельну частку (пай), ОСОБА_2 не надала
доказів щодо наявності правових
підстав виділення їй майнових паїв
батьків в натурі, встановлення
неправильного розміру земельного паю,
усунення перешкод у користуванні
землею, спричинення моральної шкоди.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 07.10.2002 року ОСОБА_2 є
спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, яке складається з права
на земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Оліївське», розташованого в с. Оліївка
Житомирського району та області,
розміром 2,95 га в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
ділянки в натурі (на місцевості),
належного померлому на підставі
Сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії ЖТ №0140401, виданого
Житомирською районною державною
адміністрацією 11.02.1997 року (а.с. 9 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 23.12.2004 року
ОСОБА_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яке
складається з майнового паю члена КСП
«Оліївське», реорганізованого у ВСК
«Світоч», розташованого в с. Світин
Житомирського району та області, в
розмірі 2827 грн., або 0,064 %, належного
померлому на підставі Свідоцтва про
право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат)
серії Жи-6 №150755, виданого Оліївською
сільською радою Житомирського району
та області 10.12.2004 року (а.с. 104 т. 1).

Мати позивачки - ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11 т. 1). 06.02.2008 року
Оліївською сільською радою
Житомирського району та області на її
ім'я видано свідоцтво про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат)
серії Жи-6 №303331 (а.с. 12 т. 1). Сертифікат на
право на земельну частку (пай) ОСОБА_3 не
видавався. Спадщина на майновий пай
після смерті матері ОСОБА_2 не
оформлена.

Правонаступником колективного
сільськогосподарського підприємства
«Оліївське» (далі КСП «Оліївське») є
ВСК «Світоч» (а.с. 80, 153 т. 1). Громадська
організація є об'єднанням власників
майнових та земельних паїв КСП
«Оліївське» (а.с. 80 т. 1).

Указом Президента України «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року
визначений порядок паювання земель, у
відповідності до п. 2 якого право на
земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського
підприємства, в тому числі пенсіонери,
які працювали в ньому і залишаються
членами зазначеного підприємства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ», член
колективного сільськогосподарського
підприємства, включений до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю,
набуває права на земельну частку (пай) з
дня видачі цього акта, і в разі його
смерті успадкування права на земельний
пай здійснюється за нормами ЦК України,
у тому числі й у випадку, коли з різних
причин ця особа не отримала сертифікат
на право на земельну частку (пай).

Державний акт на право колективної
власності на землю КСП «Оліївське»
виданий 06.03.1996 року (а.с. 70-73, 152-154 т.2). У
списку до цього акта (а.с. 155-170 т.2)
ОСОБА_3 не зазначена, а відтак,
висновок суду про відсутність у ОСОБА_3
права на земельну частку (пай) та права
у ОСОБА_2 на її спадкування є
правильним.

Доводи апелянта про існування у КСП
«Оліївське» державного акту на право
колективної власності на землю у 1992
році та списку до нього, у якому була
врахована її мати, як особа, що має
право на земельну частку (пай) КСП
«Оліївське», не доведені належними та
допустимими доказами та
спростовуються: змістом відповіді
Управління Держземагенства від 15.10.2013
року (а.с. 89 т. 2); витягом з протоколу № 4
зборів уповноважених від членів КСП
«Оліївське» від 15.11.1996 року (а.с. 28 т.1) та
уточненим списком членів КСП,
затвердженим рішенням загальних
зборів членів КСП «Оліївське» від
15.11.1996 року №4 (а.с. 47-63 т.1); рішенням
загальних зборів пайовиків КСП від
17.04.2001 року (а.с.156 т.1).

Враховуючи викладене, посилання
апелянта на видачу матері майнового
сертифікату як підтвердження права
останньої на земельну частку (пай) є
необґрунтованими.

Питання щодо виділення в натурі частки
в майні колективного
сільськогосподарського підприємства
врегульовано, зокрема Законом України
від 14 лютого 1992 року № 2114-XII "Про
колективне сільськогосподарське
підприємство" (далі - Закон України),
Указом Президента України від 29 січня
2001 року № 62 "Про заходи щодо
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування аграрного
сектора економіки", постановою
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2001 року № 177 "Про врегулювання
питань щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки" і Порядком розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств (далі - Порядок),
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики України від 14
березня 2001 року № 62.

Відповідно до п. 9 Порядку розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств, затвердженим наказом
Міністерства аграрної політики
України від 14 березня 2001 року № 62,
виділення із складу пайового фонду
майна у натурі окремим власникам чи
групам власників за їх бажанням у
процесі вирішення майнових питань
здійснюється
підприємством-правонаступником
(користувачем) на підставі рішення
зборів співвласників.

Така процедура виділення в натурі
майнових паїв у повній мірі забезпечує
права та інтереси як тих осіб, які
вирішили виділити своє майно, так і тих,
хто залишив свої паї в користуванні
господарства, а також - інтереси самого
господарства.

Крім того, відповідно до Порядку
розподілу та використання майна
реорганізованих
сільськогосподарських підприємств,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики України від 14
березня 2001 року № 602, встановлено, що
саме по собі подання власниками майна
заяв керівнику
підприємства-правонаступника про
способи використання належних їм
майнових паїв без вирішення цього
питання загальними зборами
співвласників не тягне за собою
обов'язку вказаного керівника передати
заявникам відшукуване ними майно, так
як це призведе до порушення прав та
охоронюваних законом інтересів інших
співвласників і самого товариства.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції,
дослідивши докази в справі й давши їм
належну правову оцінку, дійшов
обґрунтованого висновку та правильно
виходив з того, що остання не
дотрималась порядку виділення паю в
натурі, не надала суду належних та
допустимих доказів порушення її прав
відповідачами. Крім того, остання у
визначеному законом порядку не
оформила право на спадщину на майновий
пай після смерті матері.

У відповідності до п. 4 Указу Президента
України «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року
розміри земельної частки (паю)
обчислюються комісіями, утвореними у
підприємствах, кооперативах,
товариствах з числа їх працівників.
Рішення щодо затвердження обчислених
цими комісіями розмірів земельної
частки (паю) по кожному підприємству,
кооперативу, товариству окремо
приймається районною державною
адміністрацією. Відповідне рішення
райдержадміністрації про затвердження
розміру земельної частки (паю) КСП
«Оліївське» є чинним (а.с. 91 т.2), а тому
доводи щодо невірного розрахунку
розміру успадкованого після смерті
батька земельного паю є помилковими.

Доводи апелянта щодо безпідставної
відмови суду першої інстанції у
задоволенні її вимог про усунення
перешкод у користуванні успадкованою
земельною ділянкою шляхом знесення
належних ВСК «Світоч» електроопор, є
також необґрунтованими, оскільки
позивач та її представник не надали
суду належних та допустимих доказів
щодо виділення їй даної земельної
ділянки в натурі, наявності на ній
електричних опор та їх власника.
Наданий до апеляційної скарги лист ВАТ
«Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» (а.с. 110 т.2) не може
бути таким доказом з огляду на те, що
останнє не органом, який має право
здійснювати перевірки додержання
вимог земельного законодавства,
визначення в натурі меж земельної
ділянки на місцевості. Крім того,
інформація належності повітряної
лінії 0,4 кВ №1 від ЗТП 10/0,4 кВ №585 ВСК
«Світоч» спростовується запереченням
цього кооперативу (а.с. 128 т. 2),
відповідно до яких зазначена лінія,
згідно рішення загальних зборів
колишніх членів КСП «Оліївське»,
(протокол №1 від 28.05.2011 року), виділена в
натурі згідно сертифікату на право
власності на майновий пай ОСОБА_5

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та
ґрунтуються на неправильному
тлумаченні норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 22 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий Судді: