Справа № 597/1127/14-ц
Провадження № 2/597/496/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючої Піцик В.М.

з участю секретаря Николайчук З.М.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Заліщики справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить вселити її та неповнолітнього сина ОСОБА_4 у житловий будинок № 6, що знаходиться в с.Бедриківці Заліщицького району Тернопільської області по вул.Золота, та зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити їй та неповнолітньому сину ОСОБА_4 перешкод у користуванні житловим будинком № 6, що знаходиться в с.Бедриківці Заліщицького району Тернопільської області по вул.Золота, покликаючись на те, що дане будинковолодіння придбане нею та відповідачем під час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, на рівні з відповідачем вона брала участь у витратах, пов`язаних з оплатою за користування газом, світлом, водою та виконувала інші обов`язки щодо утримання цього будинковолодіння. В даному житловому будинку вона зареєстрована з 03.06.2003 року по даний час, а неповнолітній син ОСОБА_4 - з 26.08.2003 року по даний час. У житловому будинку вона та їхній неповнолітній син постійно проживали до червня 2011 року. В червні 2011 року відповідач за час їхньої відсутності замінив замки вхідних дверей і своїми незаконними діями позбавив її та сина охоронюваного законом права користування житлом. На неодноразові наполягання вселитися у спільний з відповідачем будинок та вирішити житловий спір добровільно відповідач не реагує. По вині відповідача вона та неповнолітній син змушені проживати без реєстрації в с.Касперівці Заліщицького району у її рідної сестри ОСОБА_5, а неповнолітній син по вині свого батька змушений на протязі трьох років добиратися щоденно з с.Касперівці в с.Бедриківці Заліщицького району, де він навчається у 6 класі Бедриківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів. Даний будинок є єдиним постійним місцем проживання, де вони постійно проживали та вели спільне господарство з відповідачем до розлучення.

Представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримав та просить вселити позивачку та неповнолітнього сина ОСОБА_4 у житловий будинок № 6, що знаходиться в с.Бедриківці Заліщицького району Тернопільської області по вул.Золота, та зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити позивачці та неповнолітньому сину ОСОБА_4 перешкод у користуванні житловим будинком № 6, що знаходиться в с.Бедриківці Заліщицького району Тернопільської області по вул.Золота.

Відповідач з позовом не згідний та пояснив, що дане будинковолодіння придбане ним до шлюбу і позивачка жодного відношення до нього не має, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно свідоцтва про одруження серії 1-ИД № 056989 від 03.08.2001 року сторони з 03.08.2001 року по 12.07.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За цей період сторонами збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в с.Бедриківці по вул.Золота 6 Заліщицького району Тернопільської області. Згідно довідки виконкому Бедриківської сільської ради № 211 від 01.09.2014 року та відмітки в паспорті серії МС №812453 позивачка зареєстрована в будинковолодінні № 6, що в с.Бедриківці Заліщицького району Тернопільської області по вул.Золота, з 03.06.2003 року по даний час, а неповнолітній син ОСОБА_4 - з 26.08.2003 року по даний час. Однак, з червня 2011 року відповідач замінив замки вхідних дверей та своїми незаконними діями позбавив позивачку та їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_4 охоронюваного законом права користування житлом. Відповідно до вимог п.4 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, яка декларує право дитини на житло; статті 3 Конвенції про права дитини № 789-ХІІ від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того ким вони здійснюються, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, та ст.18 Закону України Про охорону дитинства, яка передбачає, що діти члени сім`ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником. Відповідач в судовому засіданні з позовом не згідний та не представив жодних доказів про те, що позивачка з неповнолітнім сином ОСОБА_4 не мають жодного відношення до даного будинковолодіння. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 (із змінами, внесеними постановами від 10.03.1989 року № 2, від 25.12.1992 року № 13, від 25.05.1998 року № 15) Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, суд повинен з`ясувати чи прописані вони в даному приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Як встановлено в судовому засіданні, даний житловий будинок є єдиним постійним місцем проживання позивачки та неповнолітнього сина ОСОБА_4, де вони постійно проживали та вели спільне господарство з відповідачем до розлучення, на рівні з відповідачем позивачка брала участь у витратах, пов`язаних з оплатою за користування газом, світлом, водою та виконувала інші обов`язки щодо утримання цього будинковолодіння. Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. А тому, відповідно до ст.391 ЦК України позивачка має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування житловим приміщенням, оскільки відповідач не маючи ніяких на то підстав чинить перешкоди у користуванні житловим приміщенням, так як самовільно поміняв замки вхідних дверей в житловому будинку, що знаходиться в с.Бедриківці по вул.Золота 6 Заліщицького району Тернопільської області, позбавивиши позивачку доступу до даного будинковолодіння. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позивачку та неповнолітнього сина ОСОБА_4 слід вселити в житловий будинок № 6, що знаходиться в с.Бедриківці по вул.Золота Заліщицького району Тернопільської області, та зобов'язати відповідача не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком № 6 по вулиці Золота в с.Бедриківці Заліщицького району Тернопільської області.

Суд також вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, так як позивачка не просить їх стягнути з відповідача.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.391 ЦК України, ст.ст.150, 155 ЖК України, п.4 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, ст.3 Конвенції про права дитини № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ст.18 Закону України Про охорону дитинства, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 (із змінами, внесеними постановами від 10.03.1989 року № 2, від 25.12.1992 року № 13, від 25.05.1998 року № 15) Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, ст.ст.10, 11, 88, 209, 212-214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в житловий будинок № 6, що знаходиться в с.Бедриківці по вул.Золота Заліщицького району Тернопільської області.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком № 6 по вулиці Золота в с.Бедриківці Заліщицького району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуюча: підпис

Копія вірна:

Суддя

ОСОБА_6