РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/15752/13-ц

Пров. №8/668/11/14

15.04.2014 року Суворовський районний суд м.Херсона в складі: головуючого судді Зубова О.С., при секретарі Хандусенко О.Е., за участю представника позивача ОСОБА_1 представника 3-ї особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні заяву ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 20.02.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної у м.Херсоні ради про визнання особі такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 20.02.2014 року по даній справі позов в частині визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволений, а в іншій частині позову до ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у задоволенні було відмовлено у звязку з тим, що фактично малолітній ОСОБА_7 за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає.

Позивач у справі, просить скасувати вказане рішення в частині позову до ОСОБА_5 й переглянути його у зв'язку з нововиявленими обставинами, а саме у зв'язку тим, що малолітній ОСОБА_7 за вказаною адресою зареєстрований, які підтверджені документально, про що свідчить наявність даної інформації в по квартирної картки форми №16, що раніш не було відоме йому.

Позивач первісно звернувся до суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що за результатами прилюдних торгів, набув права власності на квартиру №111, буд.32-в, що розташована по

вул.Червоностудентській у м.Херсоні, про що йому видано свідоцтво про право власності на вказане майно. При зверненні до житлових установ отримав інформацію, що за вказаною адресою зареєстровані відповідачі. Вважає, що їх реєстрація перешкоджає реалізації позивачем його права приватної власності та обмежує його можливості щодо користування та розпорядженням вказаним майном. Просить суд визнати відповідачив такими, що втратили право користування зазначеною квартирою та зобов'язати ОСОБА_6 забезпечити житловим приміщенням з належними умовами для проживання сина ОСОБА_5

Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про розгляд вказаної цивільної справи повідомлялись належним чином.

Представник органу опіки та піклування Суворовської районної у м.Херсоні ради заперечував щодо визнання малолітнього ОСОБА_7 таким що втратив право користування вказаною квартирою.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву, такою, що підлягає задоволенню частково тільки в частині відмови у визнанні, по наступних підставах.

Так, вказані заявником обставини, що виявився факт того, що малолітній ОСОБА_7 за вказаною адресою зареєстрований, які підтверджені документально, про що свідчить наявність даної інформації в по квартирної картки форми №16, не були і не могли бути відомі суду і заявникові й мають істотне значення для справи;

В силу СТ.361 ЦПК України істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи є підставою для перегляду у звязку з нововиявленими обставинами рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Розглядаючи справу в цій частині судом також встановлено наступне.

ОСОБА_3 є власником квартири №111, буд.32-в, що розташована по

вул.Червоностудентській у м.Херсоні, на підставі свідоцтва про право власності від 25 грудня 2012 року.

Згідно поквартирної картки форми №16, в зазначеній квартирі зареєстровано - ОСОБА_6 та з нею п.11 (цієї картки) малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Станом на дату звернення до суду відповідачка сином з реєстраційного обліку не знята, не є власниками, чи особами за якими зберігається право користування в час їх відсутності. Фактично не проживають, чим перешкоджають користуванню цим приміщенням.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу у спосіб, визначений договором або законом.

Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

Відповідно до СТ.СТ.319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною І СТ.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на наведене суд вважає вимогу, щодо визнання ОСОБА_8 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №111, що знаходиться в будинку №32-в по вул.Червоностудентьська, у м.Херсоні обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому суд не вбачає порушень ст.12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", не зуживаються права малолітньої дитини, щодо її місця проживання.

Відповідно до Ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, тобто з матірю та його проживання повязано з місцем проживання його матері.

З огляду на наведене суд вважає, що в частині вимог щодо визнання ОСОБА_8 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №111, що знаходиться в будинку №32-в по вул.Червоностудентьська, у м.Херсоні підлягає задоволенню.

Позов в частині зобовязання ОСОБА_6 забезпечити житловим приміщенням з належними умовами свого сина: цій її обовязок передбачений законом, щодо прав позивача не стосується тому в цій частині позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,27,57-60,88,212-215,224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 20.02.2014 року в частині його позову до ОСОБА_8 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 20 лютого 2014 року в частині відмови в позові ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_8 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - скасувати та прийняти за даною позовною вимогою нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_8 таким, що втратив право користування жилим приміщенням: квартирою №111, що знаходиться в будинку №32-в по вул.Червоностудентьська, у м.Херсоні.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобовязання забезпечення дитини житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районяий суд м. Херсону в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м. Херсону в 10-денний строк: позивачем, з дня проголошення рішення;

відповідачем, з дня відмови йому Суворовським районним судом м.Херсона в задоволенні його заяви про перегляд даного заочного рішення суду, яка може бути подана ним письмово протягом десяти днів з дня отримання ним копії даного заочного рішення.

відповідачами, з дня відмови їм Суворовським районним судом м.Херсона в задоволенні їх заяви про перегляд даного заочного рішення суду, яка може бути подана ними письмово протягом десяти днів з дня отримання ними копії даного заочного рішення.

СуддяОСОБА_9