Ухвала іменем україни 03 грудня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоСитнік О.М. суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної
Т.О., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління комунального
майна і приватизації Департаменту
економіки та комунального майна
Харківської міської ради, Комунального
підприємства «Жилкомсервіс», треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, про визнання дій протиправними,
зняття житлового будинку з балансу,
стягнення безпідставно отриманих
коштів та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою
Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 06
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 10 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 12 листопада 2002 року, яке
набрало чинності 12 січня 2004 року,
у справі за позовом ОСОБА_10 та ОСОБА_4
про визнання права власності на
будинок по АДРЕСА_1 встановлено, що
будинок по АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_11 Після
смерті ОСОБА_11 право власності
перейшло його спадкоємцям: ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Згідно з рішенням
Київського районного суду від 23
листопада 2009 року, рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справа апеляційного суду Харківської
області від 09 лютого 2010 року 1/2 частини
вказаного будинку по АДРЕСА_1 належить
на праві приватної власності ОСОБА_4
Право власності на цей будинок
зареєстроване в КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» - 1/4
частини будинку за ОСОБА_10, 3/4 частини
будинку за ОСОБА_4

Вважає, що Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради видало незаконне
розпорядження від 28 лютого 2007 року № 198
та уклало договір від 28 лютого 2007 року
№ 1288/125 з КП «Жилкомсервіс» про
передачу в господарське відання і
взяття на баланс будинку по АДРЕСА_1 як
будинку комунальної власності,
оскільки вказаний будинок перебував у
власності приватних осіб. Ніякого
правовстановлюючого документа
стосовно належності цього будинку до
комунальної власності не існує, а
реєстрація цього будинку у житловому
фонді Київської районної ради м.
Харкова скасована рішенням Київського
районного суду м. Харкова у справі від 12
листопада 2002 року, яке набрало чинності
12 січня 2004 року.

Крім того, зазначала,
що в будинку по АДРЕСА_1 172,87 кв. м
займають громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Позивачка не заперечувала проти того,
щоб вони продовжували мешкати в
будинку, пропонувала міській раді
скласти окрему угоду між власниками
будинку та міською радою, яка б
встановила відносини стосовно
подальшого проживання громадян ОСОБА_5
та ОСОБА_16 Однак міськрада відмовилася
від цього. Таким чином, позивачка не має
підстав отримувати квартирну плату від
мешканців, яка б витрачалася на ремонт
та експлуатацію будинку. Квартирну
плату з цих мешканців отримує КП
«Жилкомсервіс».

Квартирна плата (плата
за обслуговування будинку), яку
незаконно отримав КП «Жилкомсервіс» з
мешканців квартири № 2, складає 14 025 грн.

КП «Жилкомсервіс», яке
безпідставно отримало в господарське
відання будинок по АДРЕСА_1, не маючи
відповідного договору з власником
будинку, весь час намагалося і
намагається отримати від неї квартирну
плату. Вона отримувала листи від
колекторської фірми ПП «Аргумент» з
вимогою заплатити безпідставно
нараховану квартплату. В листах їй
погрожували, що звернуться до суду та
конфіскують її майно.

12 листопада 2012 року
позивачка отримала досудове
повідомлення від КП «Жилкомсервіс»,
про те, що вона має заборгованість
перед КП
«Жилкомсервіс» в сумі 9 011 грн 42 коп.
Ніяких доказів виникнення цього боргу
їй як власнику будинку надано не було.

Таким чином, уточнивши
позовні вимоги, просила визнати
протиправним та скасувати
розпорядження Управління комунального
майна та приватизації Департаменту
економіки та комунального майна
Харківської міської ради від 28 лютого
2007 року № 198 та договір про передачу в
господарське відання майна
комунальної власності територіальної
громади м. Харкова від 28 лютого 2007 року
№ 1278/125 та № 1288 у частині будинку по
АДРЕСА_1; зобов'язати КП «Жилкомсервіс»
у м. Харкові зняти зі свого балансу
будинок по АДРЕСА_1; зобов'язати КП
«Жилкомсервіс» у м. Харкові передати
позивачу будинок за актом
прийому-передачі, в якому зафіксувати
технічний стан будинку та
переобладнання, які були зроблені в
період з 1990 до 2007 років; стягнути
з КП «Жилкомсервіс» безпідставно
отриману плату за обслуговування
неналежного територіальній громаді
будинку суму в розмірі 14 025 грн та 1 000
грн як компенсацію моральної шкоди.

Рішенням районного
суду м. Харкова від 06 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 10 квітня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано протиправним
та скасовано розпорядження Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради від 28 лютого 2007 року № 198
та договір про передачу в господарське
відання майна комунальної власності №
1288 у частині, що стосується будинку по
АДРЕСА_1.

Зобов'язано КП
«Жилкомсервіс» у м. Харкові зняти зі
свого балансу та передати ОСОБА_4
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, за актом
прийому-передачі, в якому зафіксувати
технічний стан будинку та
переобладнання, які були зроблені в
період з 1990 року по 2007 рік. У решті
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі
Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд, виходив із
того, що правових підстав для передачі
у господарське відання територіальної
громади м. Харкова будинку по АДРЕСА_1
не існувало, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ, який би
засвідчив передачу зазначеного
будинку до комунальної власності.

Такі висновки є правильними та
відповідають матеріалам справи з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Ѕ
частини будинку, розташованого по
АДРЕСА_1, належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на
підставі рішення Київського районного
суду м. Харкова та Ѕ частини будинку
зареєстрована на праві приватної
власності за ОСОБА_4 на підставі:
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 23 листопада 2009 року;
рішення апеляційного суду Харківської
області від 09 лютого 2010 року; ухвали
апеляційного суду Харківської області
від 15 березня 2010 року. Зазначене
підтверджується витягом з Реєстру
прав власності на нерухоме майно (а. с.
52).

Рішенням XII сесії XXI скликання
Харківської міської ради народних
депутатів Харківської області від 28
вересня 1992 року вирішено прийняти у
комунальну власність міста об'єкти
згідно з переліком (Додаток 1) та
затвердити вказаний перелік (а. с. 76). До
вказаного рішення додано перелік
об'єктів комунальної власності міста.
Будинок, розташований по АДРЕСА_1, у
вказаному переліку відсутній (а. с. 77-94).

Згідно з договором про передачу майна в
господарське відання від 07
вересня 2006 року № 1278 Управління
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради передає, а КП
«Жилкомсервіс» приймає майно в
господарське відання на підставі
рішення Виконавчого комітету
Харківської міської ради від 06 вересня
2006 року «Про передачу майна в
господарське відання КП
«Жилкомсервіс»» і розпорядження
Управління комунального майна та
приватизації Харківської міської ради
від 07 вересня 2006 року № 1150
(а. с. 101).

28 лютого 2007 року було укладено договір
№ 1288 про передачу в господарське
відання майна комунальної власності
територіальної громади м.
Харкова відповідно до якого Управління
комунального майна і приватизації
Департаменту економіки і комунального
майна Харківської міської ради на
підставі рішення Виконавчого комітету
Харківської міської ради від 20 грудня
2006 року № 1186 та рішення Харківської
міської ради від 22 лютого 2007 року № 188
передає в господарське відання КП
«Жилкомсервіс» нерухоме та рухоме
майно, житловий та нежитловий фонд, яке
знаходиться в комунальній власності
територіальної громади м. Харкова (а. с.
103).

Згідно з інформацією, що міститься в
листі КП «Жилкомсервіс» від 02 серпня 2010
року, будинок по АДРЕСА_1 в м. Харкові
згідно з розпорядженням від 28 лютого 2007
року № 198 перебуває на балансі
підприємства, загальна площа будинку
складає 434,23 кв. м та має 5 квартир. По
кожній квартирі нараховується
квартирна плата (а. с. 105)

Розпорядженням Управління
комунального майна та приватизації від
28 лютого 2007 року № 198 внесено
зміни в договір передачі майна в
господарське відання від 28 травня 1997
року з КВЖРЕП № 1 Київського району м.
Харкова та договір передачі майна в
господарське відання від 07
вересня 2006 року з КП «Жилкомсервіс».

Пунктом 1.2 вказаного розпорядження
визначено зарахувати до активів
прийому-передачі житловий фонд
Київського району м. Харкова загальною
первісною вартістю 1 004 115 454 грн 37 коп.,
сумою зносу 606 856 795 грн 86 коп. та
залишковою вартістю 397 258 658 грн 51 коп.
станом на 01 січня 2007 року згідно з
актом прийому-передачі (додаток № 2) (а.
с. 95).

Відповідно до акта прийому-передачі до
Управлінням комунального майна та
приватизації було передано у
господарське відання також будинок, що
розташований по АДРЕСА_1 (а. с. 98).

Сторонами не заперечувалось, що
рішенням Київського районного суду м.
Харкова у справі 2-17/7, яке набрало
чинності 12 січня 2004 року, встановлено,
що будинок по АДРЕСА_1 належав на праві
приватної власності ОСОБА_11, що
підтверджено посвідченням від 13 січня
1927 року № 18628, яке було зареєстроване 30
грудня 1926 року у реєстраційному
відділі Харківського комунального
господарства в реєстрі приватних
володінь під № 13160; встановлений факт
переходу права власності на будинок по
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11 його
спадкоємцям ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та
ОСОБА_15 Також суд встановив, що доказів
про перехід права власності до держави
суду не надано; право власності на Ѕ
частини цього будинку визнане за
ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (спільна сумісна
власність); визнане недійсним рішення
виконкому Київської районної ради м.
Харкова від 05 лютого 1991 року № 31-6 «О
выдаче регистрационных удостоверений
на жилые дома, находящиеся на балансе
ЖЭО» в частині будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і
апеляційний суд, розглядаючи спір по
суті, дослідивши зібрані у справі
докази, вислухавши пояснення сторін,
дійшов обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову, оскільки
ніякого правовстановлюючого документа
стосовно належності спірного будинку
до комунальної власності не існує, а
реєстрація зазначеного будинку у
житловому фонді Київської районної
ради м. Харкова скасована рішенням
Київського районного суду м. Харкова у
справі № 2-17/7, яке набрало законної сили
12 січня 2004 року (а. с. 143).

Із матеріалів справи та змісту судових
рішень не вбачається, що судами при
вирішенні спору допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення.

Доводи касаційної
скарги висновків суду першої
інстанції, з якими погодився і
апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК
України визначено, що суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно
та всебічно з'ясовано дійсні обставини
справи, надано належну оцінку зібраним
у ній доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради відхилити.

Рішення Київського
районного суду м. Харкова від 06 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 10 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана
Г.В. Юровська