АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/174/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. РІШЕННЯ
15 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бородійчук В. Г. суддів
Подорога В. М. , Демченко В. А. при
секретарі Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання майна
спільним майном подружжя та його
розподіл та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про визнання майна особистою приватною
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
15 квітня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ
майна, що є об'єктом спільної сумісної
В обґрунтування позовних вимог
вказував на те, що 25 листопада 2004 року
він уклав шлюб із ОСОБА_7.
За час шлюбу ними було набуто слідуюче
майно: гараж № НОМЕР_1 в
автокооперативі «Захисник» по вул.
Оборонній, 12 у м. Черкаси, вартість
якого відповідно до інвентаризаційної
оцінки складає 148 421 грн., автомобіль
«Suzuki Swift», 2005 року випуску, колір
червоний, легковий універсал-В, шассі №
НОМЕР_2, вартість якого відповідно до
договору застави від 21 листопада 2005
року становить 97 515 грн.. Згоди щодо
розподілу майна між ними не досягнуто.
Просив суд розділити вищевказане
майно, а саме розділити в натурі гараж,
право власності на автомобіль визнати
за відповідачем ОСОБА_7, стягнути з
останньої на його користь ? частину
вартості автомобіля.
03 жовтня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_7 про визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим,
що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_7
у 2008 році ними було прийнято рішення
про вступ дружини до автокооперативу
«Захисник». На земельній ділянці, яка
їм була надана автокооперативом,
відповідно до рішення та дозволу
правління авто кооперативу «Захисник»
було побудовано капітальний гараж №
НОМЕР_1. Рішенням Соснівського
районного суду м. Черкаси від 02 грудня
2008 року за ОСОБА_7 визнано право
власності на самочинно побудований
гараж. Просив суд визнати вищевказаний
гараж спільною сумісною власністю
Ухвалою суду від 17 жовтня 2013 року
вказані цивільні справи об'єднані в
24 жовтня 2013 року ОСОБА_7 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання
майна особистою приватною власністю,
посилаючись на те, що гараж № НОМЕР_1 в
автокооперативі «Захисник» є її
особистою приватною власністю, так як
право власності на нього вона набула на
підставі рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 02 грудня
2008 року. Вказала, що ОСОБА_6 ще в 2008 році
знав про те, що вона даний гараж
придбала за власні кошти, а тому і не
позивався разом з нею до суду про
визнання права власності на цей об'єкт
Ухвалою суду від 04 листопада 2013 року
даний позов прийнятий до спільного
розгляду з позовом ОСОБА_6 про визнання
майна спільним майном подружжя та його
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 25 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання
майна спільним майном подружжя та його
розподіл відмовлено.

Визнано гараж № НОМЕР_1 в
автокооперативі «Захисник» по вул.
Оборонній, 12в м. Черкаси особистою
приватною власністю ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25
листопада 2013 року як незаконне та
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено, що 25 листопада
2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено
шлюб, який зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану.

Рішенням Соснівського районного
суду м. Черкаси від 07 травня 2013 року цей
шлюб розірвано і рішення вступило в
законну силу 20 травня 2013 року.

Звертаючись до суду з позовом, який
ОСОБА_6 під час розгляду справи
уточнював, він вказував, що під час
шлюбу з ОСОБА_7 ними було нажито майно:
гараж № НОМЕР_1 в автокооперативі
«Захисник» по вул. Оборонній, 12 у м.
Черкаси та автомобіль «Suzuki Swift», 2005 року
випуску, колір червоний, легковий
універсал-В, шассі № НОМЕР_2, тому
просив визнати гараж спільною
сумісною власністю подружжя та
розподілити вказане майно відповідно
до вимог чинного законодавства і
стягнути на свою користь ? частину
вартості автомобіля.

ОСОБА_7 звертаючись до суду з позовною
заявою вказала, що спірний гараж є її
особистою приватною власністю,
оскільки придбаний за кошти, які
належали їй особисто , а тому просила
суд визнати гараж № НОМЕР_1 в
автокооперативі «Захисник» по вул.
Оборонній, 12в м. Черкаси своєю
особистою приватною власністю.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7,
суд першої інстанції виходив з тих
обставин, що спірний автомобіль було
продано в період шлюбу та кошти
поділено між сторонами і врахував, що
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 02 грудня 2008 року за
позовом ОСОБА_7 до Черкаської міської
ради, третя особа: автомобільний
кооператив «Захисник» про визнання
права власності на самочинне
будівництво, саме ОСОБА_7 здійснювала
сплату пайових внесків за гараж та була
членом автокооперативу. Тому районний
суд вважав, що гараж був придбаний
ОСОБА_7 за особисті кошти і не може бути
визнаний спільною сумісною власністю
подружжя.

Проте, такі висновки суду суперечать
встановленим обставинам справи та
вимогам діючого законодавства і
колегія суддів вважає, що вони не
можуть залишатися в силі підлягають
скасуванню.

Так, право спільної власності подружжя
врегульовано главою 8 СК України.

Майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Вважається, що річ, набута за час шлюбу,
крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності. Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя (ст. 60 СК України).

Дружина та чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності (ч. 1 ст. 69
СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 під
час розгляду справи не було надано
обгрунтованих доказів в обґрунтування
своїх позовних вимог та не надано
заперечень, що давали б можливість суду
відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що шлюб
між сторонами було укладено в 2004 році.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 02 грудня 2008 року за
ОСОБА_7 визнано право власності на
спірний гараж, що знаходиться в
автокооперативі «Захисник» по вул
Оборонна, 12 м. Черкаси.

Вказаним рішенням суду, яке є чинним та
не скасованим на момент розгляду даної
справи, були встановлені обставини
справи, згідно яких ОСОБА_7 вступила в
члени кооперативу «Захисник»
перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_6 їй було
надано земельну ділянку, на якій було
збудовано гараж. Тобто факт
будівництва гаража встановлено
рішенням суду від 02 грудня 2008 року і ним
же визнано право власності ОСОБА_7 на
нього саме в період перебування в
шлюбних відносинах з ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, відмовляючи в цій частині
позовних вимог ОСОБА_6, суд першої
інстанції не звернув увагу на
вищезазначені норми закону та
встановлені обставини справи та
помилково не прийняв факту державної
реєстрації за належний доказ того, що
майно є таким, що придбано під час
подружнього життя і являється спільним
майном подружжя.

Посилання на ту обставину, що гараж
третьою особою ОСОБА_9 було віддано
ОСОБА_7 за борги, а тому це не є спільним
майном подружжя, а є особистим майном
ОСОБА_7 не може бути визнано колегією
суддів як обгрунтований доказ в
підтвердження її позовних вимог,
оскільки стороною не доведено факт
придбання даного гаражу до моменту
укладення шлюбу. ОСОБА_7 не надала суду
доказів, що даний гараж придбаний за її
особисті кошти, тому висновок про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 в цій частині є помилковим.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання автомобіля спільним сумісним
майном подружжя, то рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 07 травня 2013 року, яке є також чинним
і не скасованим на даний час
встановлено, що сторони не ведуть
спільне господарство з жовтня 2011 року і
дана обставина в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК
України також не потребує доказування
під час розгляду даної справи.

Судом встановлено, що автомобіль було
придбано 18 листопада 2005 року.

Факт зняття з реєстрації 02 квітня 2013
року автомобіля Suzuki Swift 1.3, рік випуску
2005, колір червоний, тип транспортного
засобу легковий універсал - В, шасі №
НОМЕР_2, його продаж ОСОБА_10
підтверджено наданими в судовому
засіданні доказами.

Як вбачається з довідки-рахунку
серії ААВ від 02 квітня 2013 року (а.с. 78)
громадянка ОСОБА_10 придбала автомобіль
Suzuki Swift 1.3, рік випуску 2005, колір
червоний, тип транспортного засобу
легковий універсал - В, шасі № НОМЕР_2 за
ціною 71 900 грн..

ОСОБА_7 не надала суду доказів того, що
автомобіль було продано із згоди
чоловіка, а тому зважаючи на обставини
справи та зазначені норми закону,
колегія суддів вважає, автомобіль Suzuki
Swift 1.3, рік випуску 2005, колір червоний,
тип транспортного засобу легковий
універсал - В, шасі № НОМЕР_2, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
Серія НОМЕР_3 від 17 травня 2006 року є
об'єктами спільної сумісної власності
сторін по справі, що підлягають поділу
між ними.

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено, зокрема, домовленістю між
ними (ч. 1 ст. 70 СК України).

Згідно ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісно
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовились про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають значення для
справи. Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно допускається лише за його згодою,
крім випадків, передбачених ЦК України.

Нормами СК України передбачено,
що до складу майна, що підлягає поділу,
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що гараж №
НОМЕР_1, який розташований в
автокооперативі «Захисник» по вул
Оборонна, 12 м. Черкаси та автомобіль Suzuki
Swift 1.3, рік випуску 2005, колір червоний,
тип транспортного засобу легковий
універсал - В, шасі № НОМЕР_2, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
Серія НОМЕР_3 від 17 травня 2006 року є
спільним майном подружжя, тому вважає
за можливе визнати за сторонами по
справі по ? частині гаража та стягнути з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_7 ? частину
компенсації вартості автомобіля, як
незаконно відчудженого на корсить
третіх осіб.

Сторони не заперечували щодо
вартості проданого автомобіля в
розмірі 71 900 грн., тому колегія суддів
вважає за можливе стягнути з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 компенсацію за ?
частину вартості автомобіля, як
спільного сумісного майна подружжя,
відчудженого без згоди останнього на
користь третіх осіб в розмірі половини
вартості автомобіля - 35 950 грн..

Згідно зі змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат. Оскільки,
позовні вимоги позивача задоволено,
тому підлягають до задоволення і
вимога про стягнення з відповідача на
користь позивача судових витрат по
оплаті судового збору, що було
затрачено ОСОБА_6 під час розгляду
даної справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що доводи апеляційної скарги
є суттєвими і дають підстави для
скасування рішення суду та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 25 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання майна спільним майном
подружжя та його розподіл та за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання майна
особистою приватною власністю
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати спільною сумісню власністю
подружжя ОСОБА_6 гараж № НОМЕР_1, який
розташований в автокооперативі
«Захисник» по вул Оборонна, 12 м. Черкаси
та автомобіль Suzuki Swift 1.3, рік випуску 2005,
колір червоний, тип транспортного
засобу легковий універсал - В, шасі №
НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу Серія НОМЕР_3 від
17 травня 2006 року.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на ?
частину гаража № НОМЕР_1, який
розташований в автокооперативі
«Захисник» по вул Оборонна, 12 м.
Черкаси.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на ?
частину гаража № НОМЕР_1, який
розташований в автокооперативі
«Захисник» по вул Оборонна, 12 м.
Черкаси.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 ?
частину вартості автомобіля Suzuki Swift 1.3,
рік випуску 2005, колір червоний, тип
транспортного засобу легковий
універсал - В, шасі № НОМЕР_2 в розмірі 35
950 грн..

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
судовий збір в розмірі 1 524,50 грн..

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7
про визнання майна особистою приватною
власністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :