Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/272/14
Головуючий у 1-й інстанції: Нагорний А.О.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Веселівського районного суду
Запорізької області від 18 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Веселівської районної державної
адміністрації Запорізької області,
Менчикурівської сільської ради
Веселівського району Запорізької
області про поновлення строку,
встановлення факту, визнання права на
земельну частку (пай) та її виділення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, який в
ході розгляду справи було уточнено. В
обґрунтування позову зазначала, що
вона 23.09.1996 року була прийнята в члени
колективного сільськогосподарського
підприємства імені Шевченка
бухгалтером.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї народилася дитина, у
зв'язку з чим вона подала заяву за
місцем роботи про надання відпустки по
догляду за дитиною, яка була розглянута
на засіданні правління КСП ім. Шевченко
20.04.1999 року.

Крім того, 28.05.1999 року на засіданні
правління КСП ім. Шевченка у порядку
денному розглянута її заява про
надання їй оплачуваної відпустки по
догляду за дитиною з 17.05.2000 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням загальних зборів
уповноважених членів КСП ім. Шевченка
(протокол № 5 від 25.03.2000 року) дане
підприємство ліквідоване. Внаслідок
зазначеного рішення ОСОБА_3 було
виключено з членів КСП ім. Шевченка.

Дізнавшись про те, що КСП ліквідовано,
вона звернулась до відділу кадрів для
з'ясування, які дії їй необхідно
виконати для отримання земельної
ділянки, але їй повідомили, що вона не
має права на отримання земельної
ділянки.

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася за
консультацією до адвоката, їй
роз'яснили, що вона має право на
отримання у власність земельної
ділянки.

Відповідно до архівної довідки від
30.05.2013 року № 32, в протоколах засідання
правління та загальних зборів
уповноважених членів КСП ім. Шевченко,
починаючи з 1995 року по 2000 рік, даних про
прийняття та звільнення ОСОБА_3 до
даного підприємства не знайдено. З цим
позивач не погоджується, оскільки вона
23 вересня 1996 року була прийнята в члени
КСП ім. Шевченка бухгалтером та 25
березня 2000 року виключена із членів КСП
ім. Шевченка у зв'язку з його
ліквідацією.

Позивач зазначає, що невнесення до
списку осіб, які мають право на
земельну частку (пай) особи, яка є
членом КСП не позбавляє її права на
земельну частку (пай).

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_3 просила суд: поновити строк
звернення до суду для захисту
порушених прав; встановити факт її
перебування у членах КСП ім. Шевченко з
22.05.1996 року по день його ліквідації, а
саме, по 25.03.2000 pоку; визнати за нею право
на земельну частку (пай) по
Менчикурівській сільській раді
Веселівського району Запорізької
області як члена КСП ім. Шевченко;
виділити належну їй земельну частку
(пай) із земель запасу чи резерву
Менчикурівської сільської ради
Веселівського району Запорізької
області, а у разі неможливості виділити
із земель Менчикурівської сільської
ради Веселівського району Запорізької
області, виділити із земель іншої
сільської ради в межах Веселівського
району.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 18 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 23.09.1996р.
була прийнята в члени колективного
сільськогосподарського підприємства
ім. Шевченка бухгалтером, що
підтверджується записом у трудовій
книжці (а.с. 6-7).

20.04.1999р. правлінням КСП ім. Шевченка
розглянута заява позивача про надання
відпустки по догляду за дитиною до 3-х
років, вирішено надати оплачувану
відпустку, що підтверджується
протоколом № 3 засідання правління КСП
ім. Шевченка від 20.04.1999р. (а.с. 8).

28.05.1999р. правлінням КСП ім. Шевченка
розглянута заява про надання
оплачуваної відпустки по догляду за
дитиною до 3-х років, вирішено надати
позивачу відпустку до 3-х років з
17.05.2000р. по 04.03.2002р., що вбачається з
протоколу № 4 засідання правління КСП
ім. Шевченка від 28.05.1999р. (а.с. 8).

Рішенням загальних зборів
уповноважених членів КСП ім. Шевченка
від 25.03.2000р. дане підприємство
ліквідоване, всіх членів підприємства
у зв'язку з ліквідацією КСП звільнено
(виключено) з членів підприємства, що
видно з протоколу № 5 засідання
загальних зборів членів КСП ім.
Шевченка від 25.03.2000р. (а.с.8, 9).

25.03.2000р. позивач була виключена з членів
КСП ім. Шевченка (а.с. 6-7).

ОСОБА_3 не включена у список громадян -
членів КСП, які мали право на земельну
частку (пай) по КСП ім. Шевченко, що
додавався до Державного акту на право
колективної власності на землю,
виданого вказаному КСП (а.с. 46-80).

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив із того, що
позивачем пропущений строк позовної
давності, КСП ім. Шевченко ліквідовано
і розпаювання його земель закінчилося.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Указом Президента України від 08 серпня
1995р. № 720/95 „Про порядок паювання
земель, переданих у колективну
власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям"
встановлено, що паюванню підлягають
сільськогосподарські угіддя, передані
у колективну власність колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам, у тому числі створеним на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель радгоспів та інших
державних сільськогосподарських
підприємств здійснюється після
перетворення їх на колективні
сільськогосподарські підприємства.

Паювання земель передбачає визначення
розміру земельної частки (паю) у
колективній власності на землю кожного
члена колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства без виділення земельних
ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 2 цього Указу право на
земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в
ньому і залишаються членами
зазначеного підприємства, кооперативу,
товариства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю.

Розміри земельної частки (паю)
обчислюються комісіями, утвореними у
підприємствах, кооперативах,
товариствах з числа їх працівників.
Рішення щодо затвердження обчислених
цими комісіями розмірів земельної
частки (паю) по кожному підприємству,
кооперативу, товариству окремо
приймається районною державною
адміністрацією. Видача громадянам
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) єдиного в Україні зразка та
їх реєстрація провадяться відповідною
районною державною адміністрацією
(ст.ст. 4, 5 вказаного Указу).

Установлено, що створюваний під час
передачі земель у колективну власність
резервний фонд використовується для
передачі у приватну власність або
надання у користування земельних
ділянок переважно громадянам, зайнятим
у соціальній сфері на селі, а також
іншим особам, яких приймають у члени
сільськогосподарських підприємств або
які переселяються у сільську
місцевість для постійного проживання
(ст. 7 Указу).

Відповідно до п. 6 «Прикінцевих та
перехідних положень» ЦК України,
введеного в дію з 1 січня 2004 року
правила цього Кодексу про позовну
давність застосовуються до позовів,
строк пред'явлення яких, установлений
законодавством, що діяло раніше, не
закінчився до набрання чинності
зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про
витребування належного громадянину
майна, інших вимог про захист приватної
власності поширюється встановлений ст.
50 Закону України «Про власність» та ст.
71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення
спірних правовідносин) трирічний строк
позовної давності, якщо інше не
передбачено законом. Оскільки право на
позов у позивача виникло ще в березні
2000 року, то трирічний строк позовної
давності минув ще до набрання чинності
ЦК України 2004 року.

Згідно зі ст. 80 ЦК УРСР закінчення
строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові. Якщо суд визнає
поважною причину пропуску строку
позовної давності, порушене право
підлягає захистові.

Позовна давність застосовується судом
незалежно від заяви сторін (ст. 75 ЦК
УРСР).

Такі ж положення щодо строків позовної
давності містяться і в ст.ст. 257, 261, 267
ЦК України, введеного в дію з 1 січня 2004
року.

Позивач звернулася до суду з позовом у
липні 2013 року (а.с. 2-3), будь-яких
належних доказів чинення перешкод
звернення з позовом до суду з березня
2000 року по липень 2013 року не надала та
не навела причин поважності пропуску
строку позовної давності.

Тому суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що в
позові необхідно відмовити за
закінченням строку позовної давності,
перебіг якого почався у березні 2000
році, а не в червні 2013 року, як помилково
вважає позивач. ОСОБА_3, як житель
сільської місцевості, не могла не знати
про процеси реформування аграрного
сектору, а отже, повинна була дізнатися
про порушення свого права на отримання
земельної частки в землях КСП ще у
березні 2000 року.

Судом також враховано, що положення про
правові наслідки спливу позовної
давності можуть застосовуватися лише у
тих випадках, коли буде доведено
існування самого суб'єктивного
цивільного права і факт його порушення
або оспорювання.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки є
повторенням обставин, якими позивач
обґрунтовувала свої позовні вимоги,
всебічна оцінка яким була дана судом
першої інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом повно і всебічно
з'ясовані обставини справи, що мають
для неї значення, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами судом визначений правильно,
підстав для скасування або зміни
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 18 листопада 2013
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: