Провадження № 4-с-1/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді
- Лазаренко В.В.

з участю секретаря -
Пономарьова М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за скаргою ОСОБА_1, від імені та в
інтересах якого діє ОСОБА_2, на
бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві Гресь Тетяни
Олександрівни, -

В С Т А Н О В И В :

25.12.2013 року ОСОБА_1, від імені та в
інтересах якого діє представник за
дорученням ОСОБА_2, звернувся до суду
зі скаргою на бездіяльність державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солом`янського
районного управління юстиції в м.
Києві Гресь Т.О. в якій просить
зобов'язати державного виконавця
Гресь Т.О. винести постанови про
закриття виконавчих проваджень №33812636
(стягувач ОСОБА_4) та № 34468726 (стягувач
ОСОБА_7) на підставі ч. 1 п. 8 ст. 49 ЗУ «Про
виконавче провадження», а також ВП №
18726250 (стягувач ОСОБА_6) на підставі ч. 1
п. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження». Крім цього, просить
зобов'язати державного виконавця
Гресь Т.О. надати детальний розрахунок
здійснених ОСОБА_1 оплат та виплат
боржникам.

Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник
посилається на те, що зазначені вище
виконавчі провадження № 33812636
(стягувач ОСОБА_4) та № 34468726 (стягувач
ОСОБА_7) були закінчені в зв'язку з
оплатою боржником ОСОБА_1 всіх належних
з нього сум заборгованості, тому, на
думку скаржника є підстави для
закриття вказаних виконавчих
проваджень з підстав визначених ч. 1 п.
8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім цього, заявник посилається на те,
що виконавче провадження № 33812636
(стягувач ОСОБА_4) мало бути закрито
державним виконавцем ще в червні 2013
року в зв'язку з скасуванням рішення
суду першої інстанції, на підставі
якого видано виконавчий документ,
рішенням Апеляційного суду м. Києва
від 23.05.2013 року. Проте, державний
виконавець не закрила виконавче
провадження, що порушує права ОСОБА_1.

Що стосується ВП № 18726250, то стягувач
ОСОБА_6 померла, а тому є всі підстави
для закриття цього виконавчого
провадження на підставі ч. 1 п. 3 ст. 49 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Між тим, державний виконавець Гресь Т.О.
в супереч вимогам ЗУ «Про виконавче
провадження» не виконує свої обов'язки
і до цього часу не винесла постанови
про закриття зазначених виконавчих
проваджень, що порушує права ОСОБА_1.

Крім цього, незважаючи на неодноразові
звернення заявника до державного
виконавця Гресь Т.О. надати детальний
розрахунок оплат здійснених
боржником ОСОБА_1 та всіх виплат
здійснених стягувачам по виконавчим
провадженням відкритим відносно
ОСОБА_1, державний виконавець до цього
часу не надала такий розрахунок, що
також порушує права ОСОБА_1 і змусило
його звернутися до суду з даною
скаргою.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала вимоги,
викладені в скарзі, і просила їх
задовольнити.

Зацікавлена особа - державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Солом`янського
районного управління юстиції в м.
Києві Гресь Т.О. в судовому засіданні
не визнала вимоги, викладені в скарзі і
просила відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення
представника заявника, зацікавленої
особи, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про те, що скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3, п. 8 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі: смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, якщо виконання їх обов'язків
чи вимог у виконавчому провадженні
не допускає правонаступництва (п.3);
фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом (п.8).

Частина 3 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлює, що
про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

Як встановлено судом, на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві знаходиться зведене
виконавче провадження щодо стягнення з
боржника ОСОБА_1 боргу на користь
ОСОБА_7 - 1352,64 грн. (ВП № 34468726), на користь
ОСОБА_6 - 2141,00 грн. (ВП №18726250), на користь
ОСОБА_4 - 1901,77 грн. (ВП № 33812636), що
підтверджується копією виконавчого
провадження.

Як стверджує заявник, і це не
оспорюється зацікавленою особою, в
листопаді та грудні 2013 року ОСОБА_1
вніс на депозитний рахунок відділу
державної виконавчої служби гроші у
сумі 3 561,41 грн. на виконання рішення
суду про стягнення з нього боргу на
користь ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Як вбачається з Розпорядження №
33812636/22, затвердженого 18 грудня 2013 року
начальником ВДВС Солом`янського РУЮ в
м. Києві, грошові кошти у сумі 3561,41
грн., які надійшли 18.11.2013 року та 16.12.2013
року на рахунок обліку депозитних сум
при виконанні виконавчого листа № 2-3764
від 10.08.2012 року, старший державний
виконавець пропонує перерахувати: 1901,77
грн. на користь ОСОБА_4 та 1352,64 грн. на
користь ОСОБА_7.

Вказане розпорядження отримано
виконавцем Синюк М.І. 23.12.2013 року.

Разом з цим, 10.01.2014 року Управлінням
Державної казначейської служби
України у Солом`янському районі м.
Києва повідомлено ВДВС Солом`янського
РУЮ м. Києва, що у зв'язку з введенням в
дію з 01.01.2014 року нового програмного
забезпечення «АС - Казна», всі
неоплачені платіжні доручення, які
подані до 31.12.2013 року, з метою їх
належного виконання в майбутньому,
повернуто виконавчій службі з
проханням переоформити вищезазначені
доручення відповідно до вимог нового
програмного забезпечення, що
підтверджується листом № 02-13/10 від
10.01.2014 року.

Таким чином, станом на день звернення
заявника з даною скаргою, а також і на
день розгляду скарги в суді, рішення
судів про стягнення з боржника ОСОБА_1
на користь ОСОБА_7 - 1352,64 грн. (ВП № 34468726)
та на користь ОСОБА_4 - 1901,77 грн. (ВП №
33812636) фактично не виконані, оскільки
боржник хоча і вніс кошти, що
підлягають стягненню з нього на
користь стягувачів на депозитний
рахунок ВДВС, проте стягувачі ОСОБА_7
та ОСОБА_4 фактично цих коштів ще не
отримали, з незалежних від державного
виконавця причин.

Для повного і фактичного виконання
рішень судів про стягнення з боржника
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 - 1352,64 грн. (ВП
№ 34468726) та на користь ОСОБА_4 - 1901,77 грн.
(ВП № 33812636) державному виконавцю
необхідно перерахувати вказані суми
на рахунки стягувачів і отримати
відповідне підтвердження.

Виходячи з цього, твердження заявника
про те, що є підстави для закриття
виконавчих проваджень № 34468726 та № 33812636
з підстав визначених п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» є передчасним.

Суд вважає, що у державного виконавця
не було підстав виносити постанову
про закриття виконавчих проваджень №
34468726 та № 33812636 до отримання
підтвердження Управління Державної
казначейської служби України у
Солом`янському районі м. Києва про
фактичне перерахування грошових
коштів на рахунок стягувачів.

Суд також вважає безпідставними
твердження заявника про те, що
державний виконавець зобов'язана
закрити виконавче провадження № 33812636
щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 суми 1901,77 грн. в зв'язку з тим, що
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
23.05.2013 року було скасоване рішення
Солом`янського районного суду від
18.06.2012 року на підставі якого видано
виконавчий лист за яким відкрито
вказане виконавче провадження,
враховуючи наступне.

Скарга щодо зобов`язання державного
виконавця закрити виконавче
провадження № 33812636 подана заявником
25.12.2013 року.

Як вбачається з матеріалів поданих
державним виконавцем, 11.09.2013 року
колегією суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ задоволена касаційна скарга
ОСОБА_4, рішення Апеляційного суду м.
Києва від 23.05.2013 року скасоване, а
рішення Солом`янського районного суду
від 18.06.2012 року залишено в силі.

Таким чином, станом на день звернення
заявника зі скаргою, як і станом на день
розгляду даної скарги, у суду відсутні
підстави для постановлення ухвали
про зобов'язання державного виконавця
закрити виконавче провадження № 33812636 з
підстав зазначених скаржником,
оскільки рішення суду першої
інстанції, на підставі якого видано
виконавчий документ, є чинним.

Що стосується закриття ВП № 18726250, то
на час розгляду скарги відсутній
предмет оскаржування, оскільки як
вбачається з копії зазначеного
виконавчого провадження, 23.12.2013 року
державним виконавцем Гресь Т.О.
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження № 18726250 щодо
виконання виконавчого листа № 2-2342,
виданого 07.11.2006 року, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі
2141,00 грн. з підстав визначених п. 3 ч.1 ст.
49 ЗУ «Про виконавче провадження» в
зв'язку зі смертю стягувача ОСОБА_9.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що вимоги скаржника
щодо зобов'язання державного
виконавця Гресь Т.О. винести постанови
про закриття виконавчих проваджень №
33812636 (стягувач ОСОБА_4) та № 34468726
(стягувач ОСОБА_7) на підставі ч. 1 п. 8 ст.
49 ЗУ «Про виконавче провадження», а
також ВП № 18726250 (стягувач ОСОБА_6) на
підставі ч. 1 п. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження» задоволенню не
підлягають.

Безпідставними і такими, що не
підлягають задоволенню є і вимоги
заявника про зобов'язання державного
виконавця Гресь Т.О. надати детальний
розрахунок здійснених ОСОБА_1 оплат та
виплат боржникам, оскільки заявником
не надано суду жодного доказу на
підтвердження того, що ОСОБА_1 або його
представник ОСОБА_2 зверталися до
державного виконавця з вимогою надати
такі розрахунки. До того ж, Законом
України «Про виконавче провадження»
не зобов'язано державного виконавця
надавати детальний розрахунок
здійснених боржником оплат та виплат
боржникам.

Виходячи з цього, суд вважає, що права
ОСОБА_1 щодо ненадання йому детального
розрахунку здійснених ним оплат та
проведених державним виконавцем
виплат боржникам за виконавчими
документами порушено не було.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Виходячи з викладених вище
обставин справи, судом не встановлено,
що державним виконавцем Гресь Т.О.
було допущено порушення Закону
Україну "Про виконавче провадження", а
тому підстав для задоволення даної
скарги суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1, від імені
та в інтересах якого діє ОСОБА_2, на
бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві Гресь Тетяни
Олександрівни - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: