У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Мацунич М.В., Ігнатюк Б.Ю.

при секретарі - Саварина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Свалявського районного суду від 12
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням вищевказаний
позов задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 91 323 гривень
заподіяної шкоди, з якої 87 440 грн. -
матеріальної шкоди, 3 000 грн. - моральної
шкоди та 883 грн. - судових витрат.

Позивач оскаржив це рішення в
апеляційному порядку, порушив питання
про його скасування та ухвалення
нового про задоволення його позовних
вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, а також порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Представник апелянта в судове
засідання не явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. Тому суд розглянув справу у його
відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Представник відповідача ОСОБА_4 вважав,
що підстав для задоволення скарги
немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
неправомірними діями відповідача
ОСОБА_3 позивачу завдана майнова шкода,
яка за правилами ст.1166 ЦК України
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Разом з тим,
правові підстави для притягнення
ОСОБА_4 в якості відповідача відсутні.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди відповідач ОСОБА_3 , керуючи
автомобілем «Мерседес 410 D» пошкодив
автомобіль позивача марки
«Форд-Фокус», заподіявши збитків на
суму 87 440 грн. Власником автомобіля
«Мерседес 410 D» є ОСОБА_4 Згідно
постанови старшого слідчого СВ
Іршавського РВ УМВС України в
Закарпатській області від 22.01.2013 року
винуватцем даної ДТП є ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги
зводяться до тверджень апелянта про те,
що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3
йому було завдано майнових збитків, і
він, відповідно до ч.1. ст.22 ЦК України
має право на їх відшкодування; також
позивач оцінює моральну шкоду в 10 000
гривень, яка полягає у фізичному болю,
душевних стражданнях тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Згідно ч 2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті особа,
яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_3 на час скоєння ДТП керував
автомобілем «Мерседес 410 D», який
належить ОСОБА_4

В судовому засіданні представником
ОСОБА_4 належними доказами доведено той
факт, що ОСОБА_4 за жодних обставин не
передавав в технічне управління
належного йому транспортного засобу
ОСОБА_3 чи будь-кому іншому без
належного правового оформлення.
Останній заволодів автомобілем
попередньо, без відома та відповідної
згоди власника, самостійно забравши
його з місця постійного зберігання.

Даний факт підтверджується також
витягом з кримінального провадження
№000013, згідно якого відомості
стосовно ОСОБА_3 внесено в ЄРДР за
попередньою правовою кваліфікацією ч.1
чт.289 КК України.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що ОСОБА_4 не
повинен відшкодовувати шкоду, яка
завдана не внаслідок його
неправомірних дій, у відповідності до
ч.3 ст.1187 ЦК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
констатує, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308,314 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
від 12 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів з дня проголошення
шляхом подачі скарги безпосередньо до
цього суду.

Головуючий:

Судді :