Справа № 352/3637/13-ц
Провадження № 22-ц/779/466/2014
Головуючий у 1 інстанції Гургула В.Б.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Шалаути Г.І., Шишка А.І.

секретаря
Вилки І.В.

розглянувши цивільну справу за заявою
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» про забезпечення позову у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за апеляційною
скаргою представника публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» -
Івасюка Тараса Івановича на ухвалу
Тисменицького районного суду від 27
грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду
від 27 грудня 2013 року в задоволенні
заяви представника ПАТ «ВТБ Банк» -
Івасюка Т.І. про вжиття заходів
забезпечення позову в межах
провадження у справі за позовом
ПАТ«ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - відмовлено.

На дану ухвалу представник ПАТ «ВТБ
Банк» - Івасюк Т.І. подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що
постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не наведено підстав для
забезпечення позову, вид забезпечення
позову, який належить застосувати, з
обґрунтуванням його необхідності, та
не вказано, на яке саме майно
відповідача слід накласти арешт. Проте
такий висновок суду необґрунтований та
не відповідає фактичним обставинам
справи. Заява про забезпечення позову
обґрунтована тим, що відповідачем
тривалий час не виконуються умови
кредитного договору, у звязку з чим
виникла заборгованість в сумі 117706,99грн.
Оскільки ОСОБА_2 може відчужити належне
їй майно та грошові кошти, що в разі
задоволення позову може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду, то доцільним є застосування
заходів забезпечення позову.

У зв'язку з наведеним просить ухвалу
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 27
грудня 2013 року скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
забезпечити позов шляхом накладення
арешту на все майно та грошові кошти, що
належить ОСОБА_2

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлялися про час й місце розгляду
справи, що у відповідності до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Вислухавши доповідача, перевіривши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в
задоволенні заяви про забезпечення
позову, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що заявником не надано суду
доказів які б свідчили про те, що
невжиття таких заходів може призвести
до утруднення чи неможливості у
майбутньому виконати рішення суду, а
тому дана заява є безпідставною.

З даним висновком суду погоджується і
колегія суддів.

Відповідно до ст.ст. 151,152,153 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду. При
цьому позов майнового характеру
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам, про що зазначено в
абзаці 1 п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006
року "Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову".

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«ВТБ Банк» звернувся в суд із позовом
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором №R2В від
11.04.2013 року в розмірі 117706 грн. 99 коп.

Зі змісту заяви про забезпечення
позову(а.с.17-18) вбачається, що будь яких
доказів, на підтвердження заявлених
вимог позивачем не надано, а зазначено
про існуючу ймовірність ухилення
відповідачів від виконання рішення
суду у випадку задоволення позову.

А тому, на думку колегії суддів,
зважаючи на відсутність доказів на
підтвердження обставин, з якими
пов'язується застосування зазначеного
виду забезпечення позову, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що заява позивача про
забезпечення позову задоволенню не
підлягає. Крім того, у заяві не
зазначено на яке саме майно чи грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб
слід накласти арешт.

Відповідно до ч.2,3 ст.152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

А тому, доводи апелянта є
необґрунтованими та не заслуговують на
увагу.

Приймаючи до уваги вищенаведене,
колегія суддів вважає, що ухвала суду
першої інстанції постановлена з
дотриманням вимог норм процесуального
права, підстав для її скасування з
мотивів, наведених у скарзі, не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» - Івасюка Тараса Івановича
відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду
від 27 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Г.І. Шалаута

А.І. Шишко