АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Побірченко Т.І., Пікуль А.А.

при секретарі:
Алейнікову М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
Страхування» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 04 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
Страхування», третя особа, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: ОСОБА_3, про стягнення
страхового відшкодування,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/1075/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Савицький О.А. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 листопада 2013 року
позов ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Альфа Страхування» (далі -
ПрАТ «СК «Альфа Страхування»), третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: ОСОБА_3, про
стягнення страхового відшкодування
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» на користь ОСОБА_2 9 281,85
грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 в інтересах ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду першої
інстанції скасувати. На думку апелянта,
суд помилково виходив із звіту № 143 від
23 квітня 2013 року, складеного СОД ОСОБА_6
на замовлення позивача, оскільки у
позивача не було підстав для
замовлення експертизи, передбачених
ст. 34 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів». Відповідно до
звіту № 996 про оцінку колісного
транспортного засобу марки «КІА»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу становить 112 643,61
грн., ринкова вартість транспортного
засобу на момент ДТП становить - 110 947,55
грн., отже автомобіль згідно з п. 30.1. ст.
30 вказаного Закону слід вважати
фізично знищеним. Суд не врахував, що у
звіті № 143 від 19 квітня 2013 року відсутні
такі складові деталі, які підлягають
ремонту в КТЗ, які передбачені в звіті
№ 996 про оцінку колісного
транспортного засобу, всього на суму 13
108,63 грн. А тому, ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» було правильно
розраховано розмір страхового
відшкодування, який підлягає виплаті
ОСОБА_2 Крім того, зазначає, що,
визначаючи суму, яка підлягає
стягненню на користь позивача, судом
було безпідставно враховано суму ПДВ у
розмірі 9 385,80 грн., яка не підлягає
відшкодуванню у разі якщо страхова
виплата здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи згідно з ст. 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

В суді апеляційної інстанції ГорбачІ.В.
в інтересах ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити з
наведених в ній підстав.

ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважав, що спір вирішений
судом правильно.

Особисто ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явились, про час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, ОСОБА_2
забезпечив явку в судове засідання
свого уповноваженого представника, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за
можливе слухати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 01 грудня 2012 року на
перехресті вулиць Санаторної та
Волго-Донської в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Тойота», державний номер
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, та
автомобіля «КІА», державний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який
також був власником вказаного
автомобіля, що призвело до пошкодження
транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 25 грудня 2012 року винним у
вчиненні вказаної ДТП визнано ОСОБА_3
та піддано його адміністративному
стягненню у розмірі 340,00 грн. (а.с.6).

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 на умовах
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів була застрахована у ПрАТ «СК
«Альфа Страхування» згідно з Полісом
АА № 6272366 з лімітом відповідальності за
шкоду, заподіяну майну (на одного
потерпілого) 50 000,00 грн. (а.с.39).

Крім того, цивільна відповідальність
ОСОБА_3 на випадок пошкодження майна
третіх осіб в ДТП, була додатково
застрахована також в ПАТ «СК «Альфа
Страхування» відповідно до Договору
добровільного страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту (ДЦВ) та добровільного
страхування від нещасних випадків (на
транспорті) (ДНВ) від 16 грудня 2011 року №
096 з лімітом відповідальності
страховика 50 000,00 грн. (а.с.90).

03 грудня 2012 року ОСОБА_2 звернувся ПрАТ
«СК «Альфа Страхування» з заявою про
настання страхового випадку та виплату
страхового відшкодування (а.с.40).

ОСОБА_3 із заявами про виплату
страхового відшкодування до
страховика не звертався.

Відповідно до звіту № 996 від 06 грудня 2012
року про оцінку колісного
транспортного засобу, а саме
автомобіля «КІА», державний номер
НОМЕР_1, складеного фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_9 на
замовлення відповідача, ринкова
вартість вказаного автомобіля
становить 110 947,55 грн., а вартість
відновлювального ремонту складає 112
643,61 грн., тому такий транспортний засіб
відновлювати економічно невигідно, у
зв'язку з чим розмір матеріального
збитку автомобіля «КІА» складає 110 947,55
грн. (а.с.49-59).

На підставі даних ТОВ УПП «Авто онлайн
Україна» (проведення торгів) та
реального попиту ринку на пошкоджений
в результаті ДТП автомобіль «КІА»
станом на 11 грудня 2012 року (дату
закінчення торгів), відповідно до яких
була запропонована найвища вартість
вищевказаного автомобіля в
пошкодженому статі в розмірі 70 000,00 грн.,
ПрАТ «СК «Альфа Страхування» визначило
суму страхового відшкодування
позивачу в розмірі 40 947,55 грн. (110 947,55 грн.
- 70 000 грн.), які були виплачені позивачу
на підставі полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (а.с.78-83).

Не погоджуючись з сумою страхового
відшкодування, ОСОБА_2 звернувся до
суб'єкта оціночної діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 з ціллю
проведення останнім
автотоварознавчого дослідження з
приводу вартості відновлювального
ремонту свого автомобіля після його
пошкодження в ДТП та його ринкової
вартості до ДТП.

Відповідно до звіту № 143 від 23 квітня 2013
року про визначення вартості
матеріального збитку колісного
транспортного засобу, автомобіля марки
«КІА», державний номер НОМЕР_1, вартість
відновлювального ремонту вказаного
автомобіля після його пошкодження в
ДТП становить 97 710,97 грн., а його ринкова
вартість до пошкодження в ДТП
становила 102 801,21 грн.; з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу, сума
матеріального збитку завдана позивачу
становить 56 314,83 грн. (а.с.10).

Відповідно до калькуляції № С-00003073 від
10 грудня 2012 року на ремонт автомобіля
марки «КІА», державний номер НОМЕР_1,
складеної ТОВ «Автоцентр на
Харківському», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
позивача становить 88 193,4 грн. (а.с.9).

ОСОБА_2 порушив перед судом питання про
стягнення з ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» 15 367,28 грн. майнової шкоди,
завданої йому в результаті пошкодження
автомобіля марки «КІА», державний
номер НОМЕР_1, відповідно до звіту № 143
від 23 квітня 2013 року про визначення
вартості матеріального збитку
колісного транспортного засобу, за
вирахуванням сплаченого відшкодування
40 947,55 грн.; понесених витрат на
проведення оцінки вартості
матеріального збитку його автомобіля в
розмірі 800,00 грн.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 в розмірі 9 281,85
грн. відповідно до договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, оформленого Полісом АА № 6272366
в межах ліміту відповідальності
страховика. При цьому, суд виходив із
звіту № 143 від 23 квітня 2013 року про
визначення вартості матеріального
збитку колісного транспортного засобу,
автомобіля марки «КІА», державний
номер НОМЕР_1.

Також, було встановлено, що ПрАТ «СК
«Альфа Страхування» не відповідає за
завдану ОСОБА_2 майнову шкоду на
підставі п. п. 7.1.5, 7.1.7., 7.1.10 Договору
добровільного страхування цивільної
відповідальності власників наземного
транспорту (ДЦВ) та добровільного
страхування від нещасних випадків (на
транспорті) (ДНВ) від 16 грудня 2011 року №
096, оскільки ОСОБА_3 не було
повідомлено його про страховий
випадок.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, зокрема з
приводу позивачу виплати страхового
відшкодування, врегульовано Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

За умовами п. 22.1. ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Питання відшкодування шкоди,
пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу врегульовано ст.
30 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Згідно з п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до звіту № 996 від 06 грудня 2012
року про оцінку колісного
транспортного засобу, а саме
автомобіля «КІА», державний номер
НОМЕР_1, складеного на замовлення
відповідача, ринкова вартість
вказаного автомобіля становить 110 947,55
грн., а вартість відновлювального
ремонту складає 112 643,61 грн., тому такий
транспортний засіб відновлювати
економічно невигідно (а.с.49-59).

Відповідно до ч. 30.2. ст. 30 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» якщо власник транспортного
засобу не згоден з визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
йому відшкодовується різниця між
вартістю транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди, а
також витрати по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 30.3. ст. 30 вказаного Закону
визначено, що якщо транспортний засіб
визнано фізично знищеним,
відшкодування шкоди виплачується у
розмірі, який відповідає вартості
транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди та
витратам по евакуації транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди. Право на залишки
транспортного засобу отримує
страховик чи МТСБУ.

Таким чином, транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним.

Листом вих. № 2047-03 від 14 березня 2013 року
ПрАТ «СК «Альфа Страхування»
повідомив позивача, що транспортний
засіб вважається конструктивно
загиблим.

При цьому, ПрАТ «СК «Альфа Страхування»
не було узгоджено з ОСОБА_2 питання щодо
визнання транспортного засобу фізично
знищеним, як це передбачено ст. 30 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхове відшкодування було
обраховане як різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, тобто
за тим варіантом, який застосовується в
разі якщо власник транспортного засобу
не згоден з визнанням транспортного
засобу фізично знищеним.

Відтак, суд першої інстанції правильно
виходив із звіту № 143 від 23 квітня 2013
року про визначення вартості
матеріального збитку колісного
транспортного засобу, складеного СОД
ОСОБА_6 на замовлення позивача, з
урахуванням того, що ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» допущено порушення вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» при визначенні
розміру страхового відшкодування, між
сторонами виник спір з приводу розміру
відшкодування.

Відповідно до звіту № 143 від 23 квітня 2013
року про визначення вартості
матеріального збитку колісного
транспортного засобу, ринкова вартість
автомобіля марки «КІА», державний
номер НОМЕР_1, до пошкодження в ДТП
становила 102 801,21 грн., вартість
відновлювального ремонту вказаного
автомобіля після його пошкодження в
ДТП становить 97 710,97 грн., відповідно до
калькуляції ТОВ «Автоцентр на
Харківському» № С-00003073 від 10 грудня 2012
року вартість відновлювального
ремонту автомобіля позивача становить
88 193,4 грн., а тому, у суду відсутні
підстави вважати ремонт пошкодженого у
ДТП автомобіля економічно
необґрунтованим.

Окрім того, перелік деталей, що
зазначені в звіті № 996 від 06 грудня 2012
року про оцінку колісного
транспортного засобу, складеному
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9, та
перелік деталей, що вказаний в
рахунку-фактурі ТОВ «Автоцентр на
Харківському» № С-00003073 від 10 грудня 2012
року є ідентичним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відхиляє посилання апелянта на те, що
автомобіль згідно з п. 30.1. ст. 30 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» слід вважати фізично
знищеним.

При цьому, колегія суддів також
враховує, що у листопаді 2013 року
автомобіль марки «КІА», державний
номер НОМЕР_1, було реалізовано.

ПрАТ «СК «Альфа Страхування»
відмовилося в суді першої інстанції
від проведення відповідної експертизи,
посилаючись на те, що автомобіль було
реалізовано. В апеляційній інстанції
представник відповідача також
відмовився від проведення експертизи,
посилаючись на те, що понесення витрат
за проведення експертизи є економічно
недоцільним, зважаючи на розмір суми,
що оспорюється страховиком.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
законного та обґрунтованого висновку
про стягнення з ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» на користь ОСОБА_2 9 281,85
грн. недоотриманого ним страхового
відшкодування.

Посилання апелянта на те, що ПрАТ «СК
«Альфа Страхування» було правильно
розраховано розмір страхового
відшкодування, є безпідставними.

Колегія суддів також відхиляє
посилання апелянта на те, що сума
відшкодування, яке підлягає стягненню
на користь ОСОБА_2 має бути зменшена на
суму ПДВ згідно з ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки таке зменшення не
передбачено законодавством, яке діяло
на час виникнення спірних
правовідносин.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
Страхування» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко