УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Колодійчук В.М., розглянувши
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міністерства
доходів у м. Києві на рішення
апеляційного м. Києва від 01
жовтня 2014 року у справі за позовом
прокурора Солом'янського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів у м.
Києві до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року прокурор Солом'янського
району м. Києва в інтересах ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міністерства
доходів у м. Києві звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 в якому просив суд
ухвалити рішення, яким стягнути з
останнього на користь ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міністерства
доходів у м. Києві майнову шкоду в
розмірі 2 163 247 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
ОСОБА_2, обіймаючи посаду директора ТОВ
«НАТУРА Україна», своїми винними діями,
які виразилися в неналежному виконанні
своїх службових обов'язків через
несумлінне та недбале ставлення до них,
наніс шкоду, яка полягає у
ненадходженні до Державного бюджету
України грошових коштів в загальному
розмірі 2 163 247 грн. Вина ОСОБА_2 у
заподіянні шкоди та її розмір
встановлений вироком Солом'янського
районного суду м. Києва від 28
лютого 2014.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 31 липня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь держави в особі ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міністерства
доходів у м. Києві у відшкодування
заподіяної майнової шкоди 2 163 247 грн.
Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного м. Києва від 01
жовтня 2014 року рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 31 липня 2014
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким заявлені позовні вимоги
залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міністерства
доходів у м. Києві посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати ухвалене
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі, судом
апеляційної інстанції здійснено
обґрунтований висновок про залишення
позовних вимог без задоволення,
оскільки судом першої інстанції не
було встановлено факту, що саме діями
відповідача спричинено шкоду установі,
з якою він перебував у трудових
відносинах, при цьому апеляційним
судом вірно здійснено посилання на
положення ст. 58 Податкового кодексу
України, пунктом 4 якої передбачено, що
у разі коли судом за результатами
розгляду кримінальної справи про
злочин, предметом якого є податки,
збори, винесено обвинувальний вирок, що
набрав законної сили, або винесено
рішення про закриття кримінальної
справи за нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове рішення-повідомлення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених цим Кодексом.
Таким чином, вірним є висновок суду
апеляційної інстанції, що
донарахування та стягнення коштів, які
не надійшли до державного бюджету в
результаті скоєння злочину, повинні
здійснюватися не з особи, винної у
скоєнні злочину у формі відшкодування
шкоди, а винятково з платника податків,
податкові зобов'язання якого, не були
сплачені.

Зі змісту оскаржуваного судового
рішення суду апеляційної інстанції і
доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити Державній податковій
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міністерства
доходів у м. Києві у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом прокурора Солом'янського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів у
м. Києві до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути, особі яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук