Справа № 2/243/2867/2014
І м е н е м У к р а ї н и
23 грудня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
головуючого - судді Лаптєва М.В.
при секретарі - Хміль О.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації, -
20 листопада 2014 року до Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації.
Свої вимоги мотивувала тим, що на
теперішній час в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровано 4 особи, однак фактично
проживає лише двоє, а саме позивачка та
її син ОСОБА_4 Квартира належить до
державного житлового фонду і у
приватну власність не передана. У 2012
році відповідачка виїхала з
вищевказаної квартири за невідомою
адресою та на даний час за
вищезазначеною адресою не проживає,
участі у сплаті комунальних послуг не
приймає, жодних зобов"язань по
утриманню квартири не виконує, що
змушує позивачку нести витрати з
урахуванням фактичної реєстрації
відповідачки та порушує її права як
користувача квартири.
Оскільки відповідачка не проживає за
зареєстрованою адресою понад
встановленні строки позивач просить
суд, ухвалити рішення, яким визнати
відповідачку такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням,
а саме квартирою АДРЕСА_1
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання
не з'явилася, надала до суду заяву з
проханням слухати справу без її участі,
позовні вимоги підтримала, просила суд
їх задовольнити, не заперечувала проти
винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним,
у відповідності до положень ст.. 74 ЦПК
України, причини неявки суд не
повідомила з заявою про розгляд справи
у її відсутності до суду не зверталася.
Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не
має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, або причину неявки буде визнано
неповажною, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів, а на підставі ст. 224, 225, 226 ЦПК
України, суд в праві постановити заочне
рішення.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, встановив такі
фактичні обставини та відповідні їм
правовідносини.

У судовому засіданні з достовірністю
встановлено, та підтверджено належними
доказами, що позивачка на теперішній
час проживає в квартирі АДРЕСА_1 разом
із сином ОСОБА_4 Квартира належить до
державного житлового фонду і у
приватну власність не передана. У
вищевказаній квартирі також
зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 У 2012
році відповідачка виїхала з
вищевказаної квартири за невідомою
адресою та на даний час за
вищезазначеною адресою не проживає,
участі у сплаті комунальних послуг не
приймає, жодних зобов"язань по
утриманню квартири не виконує, що
змушує позивачку нести витрати з
урахуванням фактичної реєстрації
відповідачки та порушує її права як
користувача квартири.

Згідно з актом обстеження помешкання №
599 від 15.12.2014 року узгодженим керівником
мікрорайону «Северний» встановлено, що
- відповідач по справі ОСОБА_2 - не
проживає за адресою АДРЕСА_1 з січня 2013
року і по теперішній час.

Як роз'яснено у пункті 11 постанови
пленуму Верховного Суду України № 2 від
12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» наймач або
член його сім'ї, який вибув на інше
постійне місце проживання, втрачає
право користування жилим з дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це.

Згідно ст. 71 ЖК УРСР, реалізація
встановлених конституційних гарантій,
поряд з іншими, відображається в
збереженні житла за його власниками
без обмежень, та в гарантії збереження
житла в державному та комунальну
житлову фонді за тимчасово відсутніми
громадянами протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України,
особа визнається такою, що втратила
право користуватися жилим приміщенням,
якщо ця особа відсутня понад
встановлені строки.

Реєстрація відповідача обмежує
позивача у володінні, користуванні та
розпорядженні квартирою у повній мірі.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 не
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 понад шість
місяців, участі у сплаті комунальних
послуг не приймає, жодних зобов"язань
по утриманню квартири не виконує, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись, ст. 66,68, 71, 72 ЖК України, ЗУ
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні
»ст.ст.10, 58, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в судову палату по цивільним справам
апеляційного суду Запорізької області,
шляхом подачі апеляційної скарги до
Слов'янського міськрайонного суду
протягом десяти днів, з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів. Заяву про
перегляд заочного рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду
М.В. Лаптєв