Провадження №2/761/891/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

30 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Савицького
О.А.,

при секретарі Савенко
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: Шевченківський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
м.Києві, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку,

встановив:

31 жовтня 2013 року позивачка ОСОБА_1 через
свого представника звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа,
що не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: Шевченківський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
м.Києві, в якому просить суд визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 а також зобов'язати
Шевченківський районний відділ
Головного управління державної
міграційної служби України в м.Києві
зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2
та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що
вона є власницею квартири АДРЕСА_1,
однак відповідно до довідки
Виробничо-обслуговуючого підрозділу
«Шулявка» ТОВ «Київжитлосвіт» № 1759 від
25.09.2013 року, разом із її дідусем ОСОБА_4
за вказаною адресою з 2011 року
зареєстровані також відповідачі
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки відповідачі не
перебувають з позивачкою в родинних
відносинах, а також не проживають у
АДРЕСА_1 з часу придбання 23.09.2013 року
позивачкою даної квартири, остання
звернулась до суду з вказаним позовом
про визнання відповідачів такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням та зняття їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Представник позивачки в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі, просив задовольнити його з
підстав викладених в ньому, крім того
просив стягнути з відповідачів витрати
на публікацію оголошення про виклик
відповідачів у судове засідання в
газетах «Хрещатик» у розмірі 776,16 грн.
та «Урядовий кур'єр» у розмірі 420,00 грн.,
а всього 1196,16 грн.

Відповідачі та третя особа в судове
засідання не з'явились, про день, час,
місце слухання справи повідомлялись у
встановленому законом порядку,
письмових пояснень на адресу суду не
направили.

Враховуючи, що представник позивачки
не заперечував проти проведення
заочного розгляду справи, належним
чином повідомлені відповідачі та третя
особа в судове засідання не з'явились,
тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК
України, суд постановив ухвалу про
проведення заочного розгляду справи на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивачки,
дослідивши письмові докази, що
містяться в матеріалах справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що позивачка є власницею
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування квартири від 23.09.2013
року (а.с.4-7), та витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності № 9825708
від 23.09.2013 року (а.с.8-9).

Відповідно до довідки
Виробничо-обслуговуючого підрозділу
«Шулявка» ТОВ «Київжитлосвіт» № 1759 від
25.09.2013 року, в квартирі АДРЕСА_1 разом із
дідусем позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
за вказаною адресою з 2011 року
зареєстровані також ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які зі слів позивачки не перебувають з
нею у родинних відносинах (а.с.10).

Позивачка в позові зазначає, що вона
неодноразово телефоном зверталась до
відповідачів з проханням знятися з
реєстраційного обліку, однак останні
повідомили, що зніматись з
реєстраційного обліку не будуть, а
зроблять це виключно на підставі
рішення суду.

В ч.1 ст. 317 ЦК України зазначено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України),
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК
України).

Частиною 1 статті 383 ЦК України
передбачено, що власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до статті 405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Крім того, статтею 150 ЖК України,
передбачено, що громадяни, які мають у
приватній власності жилий будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Отже, з перелічених норм закону
вбачається, що саме власнику квартири
належить право користування та
розпорядження своєю квартирою, а також
поряд з ним мають право користування
цією квартирою і члени його сім'ї. Право
члена сім'ї власника квартири на
користування квартирою існує лише до
тих пір поки право власності на
квартиру не припинене, а при втраті
права власності членом сім'ї на
квартиру, при відсутності відповідного
договору з новим власником
припиняється й право членів колишнього
власника на користування цією
квартирою.

За таких обставин, оскільки на даний
час позивачка є єдиним власником
квартири АДРЕСА_1, зареєстровані в цій
квартирі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в ній не проживають та не перебувають з
позивачкою у родинних відносинах, суд
вважає, що позов в частині визнання
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1, підлягає
задоволенню.

Разом з тим, ч.1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
передбачено, що зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Суд не вбачає законних підстав для
задоволення вимог позивачки щодо
зобов'язання третьої особи зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3
за адресою: АДРЕСА_1, оскільки
Шевченківський районний відділ
Головного управління державної
міграційної служби України в м.Києві в
даній справі виступає як третя особа
без самостійних вимог, тому суд не може
зобов'язати його вчинити будь-які дії,
оскільки це є процесуально
недопустимо.

Крім того суд вважає, що в розумінні
норм статті 3 ЦПК України дана вимога є
передчасною, так як права позивачки в
даному випадку не порушені, оскільки
вона до третьої особи Шевченківського
районного відділу Головного
управління державної міграційної
служби України в м.Києві не зверталася
з відповідною заявою про зняття з
реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірній
квартирі, у зв'язку з чим позов в цій
частині вимог задоволенню не підлягає.

Також, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК
України, відповідачі зобов'язані
відшкодувати позивачу судові витрати
по сплаті судового збору в сумі 229,4 грн.
та витрати на розміщення оголошення
про виклик до суду відповідачів в
газетах «Урядовий кур'єр» у розмірі 420,00
грн. та «Хрещатик» у розмірі 776,16 грн., а
всього на користь позивачки з
відповідачів підлягає до стягнення
1425,56 (229,4+420+776,16) грн. судових витрат.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 9, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 88, 169,
212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: Шевченківський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
м.Києві, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних
частках на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 1425 (одна тисяча
чотириста двадцять п'ять) грн. 56 коп.,
тобто по 712 (сімсот дванадцять) грн. 78
коп. з кожного.

В решті вимог позов задоволенню не
підлягає.

Рішення може бути переглянуте судом за
заявою відповідача поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення, а також рішення може бути
оскаржене позивачем до Апеляційного
суду м. Києва шляхом подачі
апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після перегляду справи апеляційним
судом, або після закінчення строків для
подання апеляційної скарги та заяви
про перегляд заочного рішення.

Суддя: