АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Гуменюк А.І.. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Болотов Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

за участю: заявника
ОСОБА_3

представника
відповідача Христюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного агентства рибного
господарства України на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 червня 2014 року у справі за
заявою ОСОБА_3 до Державного агентства
рибного господарства України про
стягнення середнього заробітку за час
невиконання рішення суду про
поновлення на роботі.

в с т а н о в и л а :

Заявник звернувся до суду із заявою до
Державного агентства рибного
господарства України про стягнення
середнього заробітку за час
невиконання рішення суду про
поновлення на роботі в силу вимог 235-236
КЗпП України. Обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що за судовими рішеннями
його було поновлено на роботі та
стягнуто із відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період із 13 грудня 2011 року і по 30
вересня 2011 року у розмірі 28 488,06 гривень,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період із 01 жовтня 2011 року і
по 07 лютого 2013 року у розмірі 50 347,71
гривень. Проте, рішення суду в частині
його поновлення на роботі відповідачем
не виконується, у зв'язку з чим, просив
стягнути із відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період із 08
лютого 2013 року і по 24 березня 2014 року у
розмірі 39 770,46 гривень

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року заяву
ОСОБА_3 було задоволено.

Стягнуто із Державного агентства
рибного господарства України на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час невиконання рішення суду про
поновлення на роботі у розмірі 48 796,38
гривень, з індексацією, відповідно до
вимог діючого законодавства.

Вирішено питання судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині щодо присудження
виплати заробітної плати у межах суми
платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду
Державне агентство рибного
господарства України подало
апеляційну скаргу, та ставило питання
про його скасування, постановлення
нової про відмову у задоволенні вимог
ОСОБА_3 Обґрунтовуючи свої вимоги
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому
засіданні підтримала подану
апеляційну скаргу, просив суд її
задовольнити.

Заявник не визнав апеляційну
скаргу, заперечував проти її
задоволення.

Заслухавши суддю -доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися у судове засідання, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
подана апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено,
що рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2011 року, яке
набрало законної сили, ОСОБА_3 було
поновлено на посаді виконуючого
обов'язки начальника Головного
державного управління охорони,
використання і відтворення водних
живих ресурсів та регулювання
рибальства у Волинській області та із
Державного агентства рибного
господарства України на його користь
було стягнуто середній заробіток за
час вимушеного прогулу у розмірі 28 488,06
гривень.

У подальшому, рішенням того ж суду м.
Києва від 08 липня 2013 року, яке набрало
законної сили, із Державного агентства
рибного господарства України на
користь ОСОБА_3 було стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період із 01 жовтня 2011 року і по 07 лютого
2013 року у розмірі 50 347,71 гривень, у
зв'язку із невиконання рішення суду про
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника.

Виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2-7473/11, виданого
Шевченківським районним судом м. Києва
про поновлення ОСОБА_3 на посаді
виконуючого обов'язки начальника
Головного державного управління
охорони, використання і відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства у Волинській області,
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
було відкрито 18 жовтня 2011 року.

На час розгляду даної заяви позивача на
вказаній посаді не поновлено.

Суд першої інстанції задовольняючи
заяву виходив із вимог ст. 236 КЗпП
України, за якою, у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
за час затримки. Та враховуючи, що на
час розгляду даної заяви позивача не
було поновлено на роботі, а розмір
середньоденного заробітку було
встановлено попередніми судовими
рішеннями ( ст. 61 ЦПК України) при цьому
тривалість вимушеного прогулу складає
346 робочих днів ( з 08 лютого 2013 року і по
27 червня 2014 року ), то вважав вимоги
позивача доведеними, зазначаючи при
цьому про необхідність стягнення на
його користь 48 796,38 гривень.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не було взято до
уваги їх посилання, а саме те, що
внаслідок неналежного повідомлення
відповідача про розгляд справи судом,
було порушено принцип змагальності, що
закріплений ст. 10 ЦПК України. Крім того
ними виконувалися всі можливі дії,
спрямовані на прискорення виконання
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва у справі № 2-7473/11, та
створення умов для його негайного
виконання. А відтак саме дії позивача,
який тривалий час зловживав колізіями
в законодавстві, що виражалося у
постійних ігноруваннях ним звернень
Держрибагентства України, ігнорування
пропозицій можливого працевлаштування
у можливий, законний спосіб призвело
саме до такого тривалого затягування
виконання рішення суду, яке
відбувається не з їхньої вини.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом першої
інстанції при постановленні судового
рішення були порушені норми
матеріального права, які призвели до
прийняття рішення суду яке б підлягало
скасування.

З урахуванням вищевикладеного підстав
для скасування рішення суду з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307,308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного
агентства рибного господарства
України відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 27 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: