У х в а л а

ІМенем УКраїни

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє
від імені ОСОБА_3, на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 26 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 19 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з указаним позовом. Зазначав, що 27
лютого 2009 року він видав на ім'я
відповідача нотаріально посвідчену
довіреність, відповідно до якої
останній був наділений повноваженнями
розпоряджатися його банківськими
рахунками, відкритими у банківських
установах. 27 травня 2010 року відповідач
без його відома зняв з його рахунку у
ПАТ КБ «ПриватБанк» 41 148 грн 84 коп., у
період з 1 лютого 2008 року по 8 червня 2010
року - зняв з його рахунку в ПАТ КБ
«Правекс-Банк» 11000 грн, а за період з 1
лютого 2008 року по 26 травня 2010 року з
його особистих рахунків у Полтавському
РУ АТ КБ «Експобанк» було знято 10195 грн
70 коп. Змінюючи позов у липні 2013 року
ОСОБА_3 вказав, що за період з 1 березня
2009 року по 8 червня 2010 року відповідач
зняв з його особового рахунку грошові
кошти у сумі 13516 грн 34 коп. (депозит та
відсотки по ньому). Посилаючись на те,
що відповідач приховував від нього
інформацію про зняття вказаної суми
коштів і їх йому не передав, просив
задовольнити позов.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 26 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 19 вересня 2013 року, у задоволені
позову відмовлено.

ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
виходили із того, що дії ОСОБА_4 по
розпорядженню відкритими на ім'я
позивача рахунками були правомірними,
останнім не доведено, що відповідач не
передав йому зняті з рахунків кошти.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитися не можна.

Як встановлено судами, на підставі
довіреності від 27 лютого 2009 року, яка
видана на п'ять років, ОСОБА_3
уповноважив ОСОБА_4 розпоряджатися
відкритими на його ім'я у: - ВАТ КБ
«Експобанк» вкладними рахунками
НОМЕР_1, НОМЕР_2; АКБ «Укрсоцбанк»
депозитним рахунком НОМЕР_3, поточним
рахунком НОМЕР_4; ПАТ КБ «ПриватБанк»
особовими рахунками - НОМЕР_5, НОМЕР_6;
АКБ «Правекс-Банк» депозитними
рахунками НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9,
НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13.

Довіреністю від 5 червня 2012 року ОСОБА_3
уповноважив ОСОБА_5 одержувати
необхідні довідки та виписки, подавати
необхідні заяви та документи по
належним йому грошовим коштам, що
знаходяться на вказаних рахунках у
банківських установах.

З матеріалів справи вбачається, що 24
жовтня 2012 року представник позивача
ОСОБА_5 звернувся до ПАТ КБ
«ПриватБанк» з запитом щодо отримання
виписки по рахунках, вказаних у
довіреності від 5 червня 2012 року.

Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк», за
період з 8 травня 2007 року по 27 травня 2010
року з особового рахунку НОМЕР_5, що був
відкритий ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк»,
у графі «всього витрат» зазначено суму
41287 грн 79 коп.

З повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від
14 серпня 2013 року вбачається, що з
рахунку НОМЕР_5 були зняті кошти ОСОБА_3
рахунок НОМЕР_6 у базі даних банку не
знайдений.

За повідомленням філії «Полтавське РУ»
АТ КБ «Експобанк» від 3 липня 2013 року
№365, на ім'я ОСОБА_3 21 березня 2008 року
було відкрито вкладний рахунок НОМЕР_14
та 22 вересня 2008 року - рахунок НОМЕР_2.

За період дії рахунку НОМЕР_14 від 21
березня 2008 року по 26 травня 2010 року були
здійснені операції по виплаті
відсотків, отримувачем яких у чотирьох
випадках був ОСОБА_3 та у двох випадках
(16 квітня 2009 року та 10 серпня 2009 року) -
ОСОБА_4 згідно довіреності.

26 травня 2010 року проведено операцію по
поверненню депозиту, отримувачем
вказано ОСОБА_3

За період дії рахунку НОМЕР_2 з 22
вересня 2008 року по 16 квітня 2009 року були
проведені операції з виплати відсотків
22 грудня 2008 року, отримувач ОСОБА_3, 16
квітня 2009 року - отримувач ОСОБА_4
згідно довіреності.

16 квітня 2009 року повернено депозит
ОСОБА_4 згідно довіреності від 27 лютого
2009 року.

За інформацією ПАТ КБ «Правекс-банк»
від 16 липня 2013 року № 616/95-БТ, грошові
кошти за депозитними рахунками №
НОМЕР_7, НОМЕР_15 зараховані на картковий
рахунок НОМЕР_16, що відкритий на ОСОБА_3
5 лютого 2009 року і 31 березня 2009 року; за
рахунком НОМЕР_8 грошові кошти
зараховані на вказаний картковий
рахунок 1 вересня 2007 року; по рахунках
НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12 гроші
виплачені готівкою через касу
відділення «Полтавська ОД» 26 травня 2010
року клієнту ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

У договорі доручення або у виданій на
підставі договору довіреності мають
бути чітко визначені юридичні дії, які
належить вчинити повіреному. Дії, які
належить вчинити повіреному, мають
бути правомірними, конкретними та
здійсненними (ст. 1003 ЦК України).

Згідно з правилами ст. 1006 ЦК України
повірений зобов'язаний: повідомити
довірителеві на його вимогу всі
відомості про хід виконання його
доручення; після виконання доручення
або в разі припинення договору
доручення до його виконання негайно
повернути довірителеві довіреність,
строк якої не закінчився, і надати звіт
про виконання доручення та виправдні
документи, якщо це вимагається за
умовами договору та характером
доручення; негайно передати
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення.

За змістом зазначеної норми саме на
повіреного покладено обов'язок
передати довірителеві все одержане за
виконаним дорученням.

Вирішуючи спір, на зазначені положення
закону суди уваги не звернули,
неправильно застосувавши до спірних
правовідносин ст. 1166 ЦК України, дійшли
помилкового висновку про
недоведеність позивачем тієї
обставини, що ОСОБА_4 не передав йому
зняті з рахунків кошти, оскільки
обов'язок по доведенню передачі
одержаного за виконаним дорученням
лежить на повіреному.

Виконання своїх обов'язків за
дорученням має доводити відповідач.

Дійшовши помилкового висновку про те,
що позивачем не надано доказів на
підтвердження того, що відповідач,
знявши з належних позивачу банківських
рахунків кошти, не передав їх
останньому, суди необґрунтовано
відмовили у задоволенні позовних
вимог.

Наведені порушення норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
судові рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими, в зв'язку
з чим вони підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від
імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 26 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 19 вересня 2013 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук