інстанції Шовкопляс О.П.Провадження №
22-ц/780/1447/14 Доповідач у 2
інстанції ІвановаКатегорія 40
УХВАЛА

Іменем України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Іванової І.В.,

суддів Олійника В.І., Сліпченка О.І.,

при секретарі Антіпову Я.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про вселення
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про скасування реєстрації на
проживання,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_3 ОСОБА_1 про
вселення її в квартиру АДРЕСА_1,
мотивуючи свій позов тим, що вона є
власником 1/4 частини квартири, а її
колишній чоловік ОСОБА_1 та його матір
ОСОБА_3 перешкоджають у здійсненні нею
права власності.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 у
листопаді 2013 року звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
скасування реєстрації на проживання,
мотивуючи тим, що ОСОБА_2 не проживала у
спірній квартирі, комунальні послуги
не сплачувала.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду від 20 грудня 2013
року позов ОСОБА_2 - задоволено
повністю.

Суд вселив позивачку ОСОБА_2 в спірну
квартиру.

Додатковим рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 грудня 2013 року у задоволені
зустрічного позову ОСОБА_1 про
скасування реєстрації на проживання
-відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
від 20 грудня 2013 ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким в
задоволені позовних вимог про
вселення - відмовити.

Свої вимоги мотивує тим, що в травні 2011
року після розлучення з ОСОБА_1,
позивачка вступила в фактичні шлюбні
відносини з іншим чоловіком і перейшла
жити на приватну квартиру. В 2013 році від
спільного життя зі співмешканцем у
ОСОБА_2 народилася дитина. Суд цю
обставину залишив без уваги і вселив
позивачку з дітьми, в тому числі з
новонародженою дитиною.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення позивачки,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачка
є власником 1/4 частини квартири, тому
підлягає вселенню, оскільки відповідач
ОСОБА_1 порушує її права на проживання
в спірній квартирі.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що спірна квартира
належить на праві власності в рівних
частках позивачці ОСОБА_2, відповідачу
ОСОБА_1 та їх дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
кожному по 1/4 частині спірної квартири
на підставі свідоцтва про право
власності № 43029 від 18 грудня 2009 року.

Відповідачка ОСОБА_3 не є власником
спірної квартири та не зареєстрована в
цій квартирі.

На даний час позивачка не проживає в
квартирі, оскільки відповідач
перешкоджає позивачці в проживанні.

Таким чином встановлено, що спірна
квартира перебуває у спільній
власності позивачки, відповідача
ОСОБА_1 та їх дітей, тому позивачка, як
співвласник вправі порушувати питання
про надання їй можливості
користуватися належним їй майном
шляхом вселення до квартири.

Відповідно до ст.9 Житлового Кодексу
ніхто не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Стаття 311 ЦК України встановлює, що
житло фізичної особи є недоторканним.
Фізична особа не може бути виселена або
іншим чином примусово позбавлена
житла, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно ст. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Виходячи із наведеного, суд правомірно
задовольнив заявлені ОСОБА_2 позовні
вимоги, враховуючим те, що вона є
власником 1/4 частини спірної квартири
і має право користуватися своєю
власністю.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими та безпідставними
доводи апеляційної скарги оскільки суд
першої інстанції відповідно до вимог
закону, повно та всебічно з'ясував
обставини справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: