У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Ізмайлової
Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник
А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - Скадовська міська
рада Херсонської області, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, шляхом знесення самочинних
будівель, за касаційними скаргами
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Херсонської області від 5 лютого 2014
року та додаткове рішення апеляційного
суду Херсонської області від 19 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, просила
визначити порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за
фактичним користуванням між
співвласниками.

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй
належить Ѕ частина житлового будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Скадовської міської ради від
16 серпня 1989 року за будинком АДРЕСА_1
закріплено земельну ділянку площею 412
кв.м.

ОСОБА_5 є власником іншої частини
будинку, яка без її дозволу та
визначення порядку користування
спільною земельною ділянкою, а також із
порушенням санітарних, пожежних та
будівельних норм і правил самочинно
збудувала на вказаній земельній
ділянці надвірні будівлі і споруди.

29 квітня 2011 року в цій частині будинку
стався вибух природного газу, що
призвело до загибелі ОСОБА_5 та
руйнування належної їй частини
будинку.

Після смерті ОСОБА_5 у володіння
спадковим майном вступила її дочка
ОСОБА_4, але право власності на спадкове
майно не оформила.

Не маючи технічної документації і
відповідних дозволів, ОСОБА_4 розпочала
будівництво на спільній земельній
ділянці нового двоповерхового
житлового будинку.

Зазначене будівництво порушує її
права, як землекористувача, оскільки
вона позбавлена можливості вільного
проходу та проїзду до своєї частини
будинку.

1 вересня 2011 року ОСОБА_3 збільшила
позовні вимоги і просила також
зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні спірною земельною
ділянкою, шляхом знесення самочинних
будівель літ. «В» та літ. «Ж».

Ухвалою Скадовського районного суду
Херсонської області від 30 жовтня 2012
року позовні вимоги роз'єднано в окремі
провадження.

Ухвалою Скадовського районного суду
Херсонської області від 7 листопада 2012
року відкрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Скадовська міська рада, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, шляхом знесення самочинних
будівель.

17 жовтня 2013 року ОСОБА_3 уточнила
позовні вимоги та просила усунути їй
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою площею 412 кв.м. по АДРЕСА_1,
шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести
самочинно збудовані будівлі та
споруди, а саме: цегляний гараж літ. Г,
цегляний сарай літ. Ж., цегляний сарай
літ. В, душ літ. З, туалет літ. Т. та
мансардний поверх над приміщенням
топкової та санвузлу.

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 19 грудня 2013
року позов задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні земельною ділянкою,
шляхом знесення самочинно збудованих
будівель і споруд, а саме: гаража літ. Г,
сараю літ. Ж, сараю літ. В, душу літ. З,
туалету літ. Т, а також мансардного
поверху над топковою та санвузлом по
АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 5 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в позові.

Додатковим рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 19 березня 2014
року вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 просить
скасувати рішення та додаткове рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 25 серпня
1989 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_6 Ѕ
частину житлового будинку із
надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 належить інша частина вказаного
житлового будинку, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 23 вересня 2008 року.

29 квітня 2011 року по АДРЕСА_1 стався
вибух газу, що призвів до пожежі,
внаслідок чого ОСОБА_5 загинула, а
житловий будинок було зруйновано.

Дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_4 була
зареєстрована у вказаному будинку та
фактично прийняла спадщину після
смерті матері; спадкових прав після
смерті матері не оформлено.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Скадовської міської ради
народних депутатів № 144 від 16 серпня 1989
року за будинком АДРЕСА_1 закріплено
земельну ділянку площею 412 кв.м. згідно
фактичного використання (а.с. 282-286).

Рішенням виконавчого комітету
Скадовської міської ради народних
депутатів № 17 від 19 січня 1994 року
ОСОБА_5 безкоштовно передано у приватну
власність земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд загальною площею
206 кв.м. (а.с. 131).

Згідно із висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 30/11
від 19 січня 2012 року, фактична площа
земельної ділянки під домоволодінням
АДРЕСА_1 становить 431 кв.м. На земельній
ділянці фактично склався порядок
користування, а саме: співвласник із
часткою Ѕ ОСОБА_3 користується
земельною ділянкою площею 264 кв.м., а
співвласник ОСОБА_5 - земельною
ділянкою площею 167 кв.м. У ОСОБА_3 немає
проходу і проїзду на свою частину
земельної ділянки, вона тимчасово
проходить і заїжджає по проїзду, який
розташований на сусідній земельній
ділянці з лівого боку. Рішення органу
місцевого самоврядування про
виділення у користування або власність
земельної ділянки у розмірі 431 кв.м. у
матеріалах справи відсутнє.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що у ОСОБА_3
немає проїзду та проходу до належної їй
частини житлового будинку, який
потребує реконструкції та відновлення
після вибуху газу, вона використала усі
передбачені законодавством України
заходи для усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні
належним їй майном, тому знесення
відповідачем самочинного будівництва
є єдиним можливим способом відновлення
її порушеного права.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд виходив із
того, що позивач не надала доказів, які
саме перешкоди створюють їй спірні
самочинно збудовані споруди та яким
чином вони перешкоджають їй
користуватись належним нерухомим
майном або земельною ділянкою; не
надала докази, що спірні споруди
побудовано із суттєвими порушеннями
будівельних норм і правил; не доведено,
що самочинно збудовані споруди
розташовані в межах земельної ділянки
площею 412 кв.м. Крім того, в матеріалах
справи відсутні відомості щодо
документів про право власності чи
право користування на спірну земельну
ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 4 ст. 357 ЦК України,
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3
зазначала, що внаслідок будівництва
відповідачем об'єктів нерухомого майна
вона позбавлена можливості вільного
проходу та проїзду до належної їй
частини житлового будинку.

Як убачається із матеріалів справи,
згідно із п. 1. 23 рішення виконавчого
комітету Скадовської міської ради
народних депутатів № 144 від 16 серпня 1989
року за ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) було
закріплено земельну ділянку площею 412
кв.м. за фактичним користуванням (а.с.
282-286).

Відповідно до витягу із рішення
виконавчого комітету Скадовської
міської ради народних депутатів № 17
від 19 січня 1994 року у приватну
власність ОСОБА_5 безкоштовно передано
земельну ділянку для обслуговування
житлових будинків і господарських
споруд площею 206 кв.м. (а.с. 131).

Як убачається із повідомлення
Скадовської міської ради Херсонської
області від 11 листопада 2013 року станом
на 8 листопада 2013 року проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1 для затвердження на
сесії міської ради не надходив (а.с. 281).

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

З огляду на встановлені апеляційним
судом обставини справи, а також не
доведення позивачем порушення її права
самочинним будівництвом, апеляційний
суд дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в позові.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те,
що внаслідок самочинного будівництва
відповідачем ОСОБА_4 у неї є прохід до
належної їй частини будинку тільки по
сусідньому подвір'ї не спростовують
висновок апеляційного суду про
недоведеність позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою була призначена
судово-будівельна експертиза, у
висновках якої визначено варіанти
порядку користування земельною
ділянкою із сервітутом для ОСОБА_3

З огляду на те, що порядок користування
земельною ділянкою, у тому числі і
порядок проходу по земельній ділянці, є
предметом розгляду іншої цивільної
справи, не підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
шляхом знесення самочинних будівель.

Висновок апеляційного суду про відмову
в позові відповідає вимогам ст. ст. 376, 391
ЦК України та встановленим у справі
обставинам, нормам матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування не встановлено, тому
рішення та додаткове рішення
апеляційного суду необхідно залишити
без змін відповідно до ст. 337 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 5 лютого 2014 року та
додаткове рішення апеляційного суду
Херсонської області від 19 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І.
Мартинюк

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник