Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/875/14
Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.
при секретарі: Свинаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на
заочне рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 11 грудня
2013 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 19.04.2007 року між позивачем
та відповідачем було укладено договір
без номеру про надання банківських
послуг. Згідно з умовами договору
позивач надав відповідачу кредит у
розмірі 7000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідно до умов кредитного
договору, він складається із заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг та правил користування
платіжною карткою. Відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, внаслідок
чого станом на 30.03.2013 року має
заборгованість у розмірі 21 603,77 грн., яка
складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 6436,28 грн.,
заборгованості за відсотками за
грн., заборгованості за комісією за
користування кредитом у розмірі 3112,08
грн., штрафу у розмірі 250 грн. (фіксована
частина), штрафу у розмірі 1016,85 грн.
(відсоткова складова). Посилаючись на
викладене, позивач просив стягнути з
відповідача на свою користь суму
заборгованості та сплачені судові
Заочним рішенням Запорізького
районного суду Запорізької області від
11 грудня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 19.04.2007 року
в сумі 14 567,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий
збір в розмірі 229,40 грн. У іншій частині
позовних вимог - відмовлено.
На зазначене рішення суду ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить змінити
рішення в частинні розміру стягнутої
заборгованості, ухваливши нове рішення
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, отримавши судові
повістки суду першої інстанції, у жодне
судове засідання не з»явився, заяву про
перегляд заочного рішення не подавав, а
отже погодився з ним. В судове
засідання апеляційного суду, будучи
повідомленим належним чином, також не
з»явився. Будь-яких заяв ані до суду
першої інстанції, ані до апеляційного
суду ним не спрямовувалось, письмових
заперечень на позовну заяву та
апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника Банку, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції відмовлено
Банку в стягненні з відповідача таких
складових заборгованості: комісії,
штрафу, процентів на прострочену
заборгованість за кредитом з тих
підстав, що Умови і правила надання
банківських послуг та Правила
користування платіжною картою є
неналежними доказами у справі, а відтак
суд стягнув лише заборгованість за
тілом кредиту та нараховані на поточну
заборгованість проценти, виходячи лише
із заяви позичальника.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
19.04.2007р. ОСОБА_2 надав до ЗАТ КБ
«ПриватБанк» заяву про надання
банківських послуг, а саме, оформлення
на його ім»я кредитки «Універсальна»
зі встановленням йому кредитного
ліміту у сумі 7 000 грн. та визначенням за
користування грошима базової
процентної ставки у розмірі 3 % на
місяць на залишок заборгованості / а.с.
9/.

У вказаній підписаній відповідачем
заяві, останній підтвердив, що вказана
заява разом з Умовами і правилами
надання банківських послуг, а також
Тарифами банку, які були надані йому
для ознайомлення в письмовому вигляді,
є договором про надання банківських
послуг.

Однак надані до матеріалів справи
Умови і правила надання банківських
послуг суд вважав неналежним доказом з
тих підстав, що стороною в них вказано
«ПриватБанк» без зазначення
організаційно-правової форми банку та
дати їх затвердження, в той час як
стороною у договірних відносинах з
відповідачем виступав ЗАТ КБ
«ПриватБанк». Також суд не прийняв як
доказ підтвердження характеру спірних
правовідносин Правила користування
платіжною карткою, оскільки вона не
зазначена у заяві позичальника як
складова частина договору.

На вказані порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
щодо неправильної оцінки вказаних
документів як неналежних доказів у
справі посилається апелянт в
апеляційній скарзі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги в
цій частині, колегія вважає їх такими,
що заслуговують на увагу.

З аналізу наявних в матеріалах справи
Умов та правил надання банківських
послуг вбачається, що вони складаються
з двох розділів, позначених римськими
цифрами І та ІІ. Розділ І - це самі Умови
та правила надання банківських послуг,
які закінчуються п. 9.13, та Розділу ІІ -
це Правила користування платіжною
карткою, в кінці якого стоїть підпис
Голови Правління Банку Дубілета О.В.,
скріплений печаткою банку із
зазначенням повного найменування
юридичної особи, а саме: Закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк». Вказані Умови
затверджені Наказом банку від 23.08.2006р.
№ С-169 «О внесении изменений в
договорную базу по платежным картам,
договорную базу по потребительскому
кредитованию и в депозитные договора»,
витяг якого наданий апелянтом до
апеляційної скарги.

Отже, визнання судом наданих банком
Умов та правил надання банківських
послуг неналежним доказом суперечить
матеріалам справи: заяві позичальника,
змісту цих Умов, їх

оформленню та вищезазначеному Наказу.
Тому при вирішенні спору суду слід було
керуватись викладеними в Умовах
положеннями, неврахування яких
призвело до неправильних висновків
щодо безпідставності нарахування
Банком відповідачеві процентів на
прострочену заборгованість, штрафу та
комісії.

Крім того, складовою частиною
договору є також Тарифи, з якими згідно
із заявою позичальника він був
ознайомлений в письмовому вигляді.

З аналізу всіх складових договору
від 19.04.2007р. встановлено, що в заяві
позичальника визначено: тип кредитки,
пільговий період, ліміт кредитування,
розмір відсотків за користування
кредитними коштами та порушення і
розмір штрафу за нього; в Умовах та
правилах надання банківських послуг
зазначені основні терміни і поняття,
умови обслуговування, обов»язки та
права Банку і клієнта, правила
користування платіжною карткою; в
Тарифах визначено плату за
користування кредитними коштами, умови
її зміни, розмір комісії.

Згідно заяви позичальника, у разі
порушення ним термінів платежів за
будь-яким із грошових зобов»язань,
передбачених цим договором, у зв»язку з
чим банк змушений буде звернутися до
суду, позичальник зобов»язаний
сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5
% від суми позову.

Проте, відкинувши Умови як
неналежний доказ та виходячи тільки з
положень заяви позичальника, суд між
тим не врахував визначених в заяві
зобов»язань позичальника сплатити
штраф у випадку звернення банку до суду
з позовом про стягнення
заборгованості. Такі порушення
позичальника є доведеними з огляду на
те, що судом розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
договором від 19.04.2007р., тому в цій
частині рішення суду суперечить
матеріалам справи і підлягає зміні
шляхом збільшення стягнутої суми
заборгованості на суму штрафу: 250 грн. -
фіксована складова та 1016,85 грн. -
процентна складова.

Згідно з наданими до апеляційної
скарги Тарифами на обслуговування
продуктів ряда «Кредитка» ними
передбачається нарахування комісії за
несвоєчасне погашення платежів (
нараховується щомісячно при наявності
прострочених зобов»язань в сумі більш
як 50 грн. протягом 5 та більше
календарних днів), яка складає 1 % від
загальної суми заборгованості, але не
менше 10 грн.

Згідно з п. 5.4 Правил користування
платіжною карткою строк погашення
кредиту у повному обсязі визначено не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці, яка
згідно з наданим Банком скріншотом
встановлена квітнем 2011р. Тому строк
виконання зобов»язання за договором
між сторонами у справі визначено 30
квітня 2011р.

У відповідності до п. 5.5.1 Правил
користування платіжною карткою за
несвоєчасне виконання боргових
зобов»язань ( користування
простроченим кредитом) утримувач
платіжної картки сплачує проценти за
підвищеною процентною ставкою.
Зважаючи на те, що з травня 2011р. вся
заборгованість за кредитом перейшла в
статус простроченої, суд
необґрунтовано вважав, що можливо
стягувати відсотки, нараховані тільки
на поточну заборгованість.

З вказаних умов складових частин
договору, укладеного між сторонами у
справі, вбачається, що суд, не
врахувавши їх, безпідставно відмовив
не лише у стягненні штрафу, але й у
стягненні комісії та нарахованих на
прострочену заборгованість за
кредитом процентів.

Таким чином, колегія вважає, що надані
Банком докази, які безпідставно не
прийняті судом до уваги, підтверджують
повністю заявлені банком вимоги.

Відповідач розмір заборгованості або
будь-яку з її складових не оспорив, заяв
про застосування строків позовної
давності від нього не надходило.

За таких обставин, рішення суду
підлягає зміні шляхом збільшення
стягнутої судом першої інстанції суми
на суму штрафу в розмірі 250 грн.
(фіксована складова) та 1016,85 грн.
(процентна складова), комісії в сумі
3112,08 грн. та нарахованих на прострочену
заборгованість відсотків, які разом з
відсотками по поточній заборгованості,
складають 10788,56 грн., про що колегія у
відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України ухвалює відповідне рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314. 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 11 грудня
2013 року у цій справі змінити в частині
розміру стягнутої заборгованості та
судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», юридична адреса: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, , р/р
3111, МФО 305299, заборгованість за
договором б/н про надання банківських
послуг від 19.04.2007р. у розмірі 21 603 (
двадцять одна тисяча шістсот три)
гривні 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», , р/р
0001, судовий збір у сумі 344,10 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.