АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №674/1776/13-ц
Провадження №22-ц/792/229/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Матковської Л.О.,

суддів: Карпусь С.А., Грох Л.М.,

при секретарі: Терлич А.В.,

за участю: сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 12 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права користування майном.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з
вказаним позовом, зазначав, що з 16
серпня 1987 р. по 15 жовтня 2012 р. перебував
з відповідачкою у шлюбі, який було
розірвано рішенням Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 03 жовтня 2012 р. 10 грудня 2012 р. позивач
отримав у спадщину житловий будинок по
АДРЕСА_1. В даному будинку
зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та
його діти. Позивач вказував, що
відповідачка ігнорує його
неодноразові вимоги про виселення,
продовжує проживати у названому
будинку, чим порушує його право
приватної власності, крім того, вчиняє
сварки, що робить спільне життя
неможливим.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2
перестала бути членом сім'ї позивача, а
тому не має права на користування
житловим будинком, ОСОБА_1 просив
зобов'язати її не чинити йому перешкод
у здійсненні права користування
житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом її
виселення з даного будинку.

Рішенням Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 12

___________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції:
Артемчук В.М.
Провадження № 22-ц/792/229/14

Доповідач: Матковська Л.О.

Категорія: 41

грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги. Посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права. Вказує, що права
членів сім'ї власника будинку на об'єкт
права власності є похідними від прав
самого власника; закон не передбачає в
разі відчуження житла переходу до
нового власника будинку (квартири) прав
та обов'язків попереднього власника
щодо збереження права користування
житлом (житлового сервітуту) членів
сім'ї колишнього власника. Зазначає, що
ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає
збереження права користування житлом
для членів сім'ї, які припинили сімейні
відносини з власником будинку при
умові збереження права власності на
будинок цього ж власника. Стверджує, що
відповідачку ОСОБА_2 не можна вважати
колишнім членом сім'ї власника будинку,
так як вона перестала бути членом сім'ї
позивача до набуття ним права
власності на будинок і вселилась в
нього тоді, коли ОСОБА_1 ще не був його
власником. Не погоджується також з
висновками суду про те, що відповідачка
могла бути членом колгоспного двору,
головою якого була померла ОСОБА_4,
оскільки суд не з'ясував того факту,
коли саме - до 15 квітня 1991 року чи після -
відповідачка була зареєстрована у
спірному будинку.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Встановлено, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 16.08.1987р. по
15.10.2012р. Від шлюбу мають двоє дітей.
Відповідно до виписок з
погосподарських книг Ганнівської
сільської ради Дунаєвецького району за
1985-2012р. від 27 листопада 2013р. № 135 та за
1996-2012р. від 19.11.2012р. № 461 ОСОБА_1, ОСОБА_2,
їх діти, ОСОБА_5 1989 року народження та
ОСОБА_6 1995 року народження, постійно
проживали та були зареєстровані в
АДРЕСА_1 в дворогосподарстві бабусі
позивача ОСОБА_4 За даними сільської
ради тип двору був колгоспний і головою
двору була ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1, після смерті бабусі отримав,
будинок у спадщину за заповітом, проте,
свідоцтво про право на спадщину
оформив 10.12.2012р., лише після розірвання
шлюбу з відповідачкою.

Звертаючись з позовом про усунення
перешкод в користуванні будинком,
позивач просив виселити ОСОБА_2 без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав
установлених законом.

Згідно з ч.1, 4 ст. 156 та ст. 157 ЖК України
визначено, що члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу. Членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

За змістом ч.1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Позивач вважає, що його бувша дружина
самоправно зайняла жиле приміщення,
яке стало його власністю, тому підлягає
виселенню, проте, такі доводи
суперечать матеріалам справи, оскільки
на час оформлення свого права
власності ОСОБА_1 було відомо, що в
будинку разом з ним та дітьми проживає
і відповідачка. Доказів того, що ОСОБА_2
чинить позивачу перешкоди в
користуванні його власністю суду не
надано.

Давши належну оцінку доказам по справі,
суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в
позові про виселення відповідачки.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, що відповідачка
чинить перешкоди позивачу в
користуванні його власністю.
Відповідно до даних паспорта ОСОБА_2,
вона зареєстрована в с. Ганівка з 21.11.1986
р. ( а.с.24). З доданої до апеляційної
скарги довідки Ганнівської сільської
ради від 17.12.2013р. вбачається, що ОСОБА_2
проживала та була зареєстрована в
погосподарському номері свого батька
ОСОБА_7.з 26.02.1969 року та була виписана з
номера 27.04.1989 р. в зв"язку з одруженням,
проживала та була зареєстрована в
номері ОСОБА_4

В матеріалах справи відсутні відомості
про те, що відповідачка вибувала з с.
Ганівка в іншу місцевість на постійне
проживання.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.О.Матковська