АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22 - 1170 /2014р.
Головуючий у І інстанції Коренюк А.М.
Доповідач Котула Л.Г.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Шкоріної О.І., Слюсар Т.А.
При секретарі Круглику В.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 05 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,
усунення перешкод в користуванні
квартирою, зобов'язання вчинити дії та
визначення порядку користування
житловим приміщенням,-
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулася з позовом про усунення
перешкод в користуванні квартирою ,
вселення та встановлення порядку
користування жилим приміщенням.
При цьому позивачка посилалася на
те , що з відповідачем є
співвласниками в рівних частках
квартири АДРЕСА_1 .
Однак , відповідач перешкоджає їй
користуватися зазначеної квартирою,
не визнає за нею право на цю квартиру,
перешкоджає її вселенню в квартиру , а
тому просила вселити її в квартиру та
встановити порядок користування
зазначеним жилим приміщенням,
виділивши їй в користування дві
ізольовані кімнати площею 13,2 , кв.м та
10,3 кв.м , а відповідачу - ізольовану
кімнату 18,0 кв.м . і зобов'язати
відповідача надати їй ключі від
вхідних дверей квартири, зобов'язати
відповідача не перешкоджати їй у
користуванні виділеними жилими
Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 05 грудня 2013
року у задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення
перешкод в користуванні квартирою,
зобов'язання вчинити дії та визначення
порядку користування житловим
приміщенням відмовлено.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі , посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивачки ОСОБА_3 , який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити з підстав, викладених
у ній, відповідача, який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
вказуючи на те , що він не перешкоджає
позивачці в користуванні спірною
жилою площею і у неї є ключі від
квартири , перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

В силу ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

З матеріалів справи вбачається , що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 12.08.1987 року по 16.06.1998 рік. Від
шлюбу є син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 14 травня 2013 року
визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності по Ѕ частині квартири
АДРЕСА_1( а.с.11).

Відмовляючи у задоволені позову про
вселення , суд виходив з того , що
позивачка не надала доказів в
підтвердження того , що відповідач
перешкоджає їй користуватися спірною
жилою площею.

Проте з такими висновками не можна
погодитися.

Положенням ч.4 ст. 10 ЦПК України
передбачено , що суд сприяє всебічному
і повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Разом з тим , суд на зазначені
вимоги закону не звернув увагу і не
роз'яснив позивачці її обов'язок
надати докази в підтвердження своїх
вимог про усунення перешкод в
користуванні квартирою та вселення, і
не попередив про наслідки не вчинення
цих процесуальних дій.

До апеляційної скарги позивачка
додала довідку ЖБК " Будівельник -7" про
те , що ОСОБА_1 неодноразово зверталася
до правління кооперативу з проханням
допомогти їй потрапити в квартиру
АДРЕСА_1( а.с. 82)

Зі змісту листа Дарницького
районного управління ГУ в місті Києві
МВС України від 27.12.2013 року випливає,
що 15.07.2012 року та 09.08.2013 року надходило
повідомлення від ОСОБА_1 про те , що
чоловік не впускає її в квартиру( а.с.95).

Наведені докази свідчать про те , що
відповідач чинить позивачці перешкоди
до вселення в спірну квартиру , а тому
її права підлягають поновленню шляхом
її вселення в цю квартиру.

За таких обставин, рішення суду в
частині відмови у задоволені позову
про вселення позивачки на спірну жилу
площу підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення її вимог та вселення в
квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Згідно довідки ЖБК " Будівельник -7"
АДРЕСА_1 належить сторонам на праві
спільної часткової власності і частки
їх рівні ( а.с. 12).

Відповідно до поетажного плану
вона складається з трьох ізольованих
кімнат площею 18,0 кв.м , 10,3 кв.м та 13,2
кв.м (а.с.13)

Відмовляючи у встановлені порядку
користування і виділенні позивачці у
користування двох кімнат площею 13,2
кв.м та 10,3 кв.м , а відповідачу 18,0 кв.м ,
суд правильно виходив , що
встановленням такого порядку
користування спірною жилою площею
будуть порушені права відповідача,
оскільки позивачка буде користуватися
двома кімнатами, а відповідач однією
кімнатою.

Посилання в апеляційній скарзі на
те , що в спірній квартирі ще
зареєстрований їх повнолітній син , не
може бути взято до уваги , оскільки син
не є співвласником квартири і з такими
вимогами до суду не звертався.

Обгрунтовано суд відмовив у
задоволені позову про зобов'язання
відповідача надати ключі від квартири
, оскільки такий спосіб захисту не
передбачений ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України
, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 05 грудня 2013
року в частині відмови у задоволені
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 329,42 грн.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судді: