У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Сумського районного
суду Сумської області від 25 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Сумської області від 21 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку та земельної ділянки
та за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3, про стягнення
заборгованості за договором цільової
позики за рахунок майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що з 31 серпня 2002 року сторони
перебували у шлюбі, від якого у них
народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу
на ім'я відповідачки було придбано
незакінчене будівництво - житловий
будинок з надвірними будівлями, який
розташований в АДРЕСА_2 та земельна
ділянка за вказаною адресою. В період
шлюбу будівництво житлового будинку
було завершено та рішенням Сумського
районного суду від 19 листопада 2006 року
за ОСОБА_2 на нього визнано право
власності.

Рішенням Сумського районного суду 16
серпня 2010 року шлюб між сторонами було
розірвано та стягнуто з ОСОБА_3
аліменти на утримання сина в розмірі 1/4
частини заробітної плати, але не менше
30 % прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просив
суд визнати за ним право власності на 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями та земельної ділянки.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися
до суду з позовною заявою, посилаючись
на те, що 26 лютого 2004 року між ними та
ОСОБА_2 було укладено договір цільової
позики, у відповідності з яким ОСОБА_4
та ОСОБА_5 у порядку та на умовах
договору передають ОСОБА_2 кошти від
продажу належної їм на праві власності
квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2, прийнявши
означену суму коштів в якості позики,
зобов'язується вкласти їх у придбання
недобудованого житлового будинку
АДРЕСА_2 та у подальшому повернути суму
позики у терміни і на умовах,
зазначених у договорі. Сума позики
складає 97 000 грн, що на момент їх
передачі дорівнює 18 500 доларів США за
курсом Нацбанку України.

27 квітня 2004 року ОСОБА_2 за 10 000 доларів
США та 2 127 гривень була придбана
земельна ділянка з незакінченим
будівництвом житлового будинку та
будівельні матеріали, які знаходились
на зазначеній земельній ділянці,
розташованій в АДРЕСА_2. Залишок коштів
від отриманої позики в сумі 8 500 доларів
США було направлено нею на придбання
будівельних матеріалів та оплату
послуг щодо завершення будівництва.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 додатково
було вкладено кошти для завершення
будівництва будинку. На період
завершення будівництва ОСОБА_2 з 2005
року перебувала у відпустці по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. ОСОБА_3 за період
придбання та будівництва земельної
ділянки та житлового будинку з серпня
2005 року фактично не мав постійного
місця роботи та необхідного прибутку
для завершення будівництва, саме тому
власні кошти в завершення будівництва
він не вкладав.

На підставі наведеного просили суд
визнати за ними право власності на
земельну ділянку та житловий будинок
АДРЕСА_2.

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 25 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
21 січня 2014 року, позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано за останнім право
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину земельної ділянки, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
суді попередніх інстанцій із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій допущено
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

На підставі наведеного та керуючись п.
5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку та земельної ділянки та за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, про стягнення
заборгованості за договором цільової
позики за рахунок майна.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В.
Кадєтова