Провадження №2/761/1373/2014
УХВАЛА

Іменем України

"03" лютого 2014 р. суддя Шевченківського
районного суду м. Києва Мальцев Д.О.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» про порушення
прав споживачів та визнання пункту
кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про порушення прав споживачів та
визнання пункту кредитного договору
недійсним.

Ухвалою суду від 09 грудня 2013 року
вказану заяву було залишено без руху та
надано Позивачу строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання Позивачем
ухвали для усунення недоліків,
оскільки, заява була подана з
порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а
саме, до позовної заяви не додано
документу, що підтверджує сплату
судового збору у встановлених чинним
законодавством розмірах.

Разом з тим, виходячи із змісту
позовної заяви вбачається, що позивач
просить визнати пункт кредитного
договору недійсним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Так у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні
у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана вчинити
на користь другої сторони певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зазначена
норма міститься й у ст. 1054 ЦК України
відповідно до якої за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Отже, з урахуванням викладеного можна
зробити висновок, що застосування
Закону України "Про захист прав
споживачів" до спорів, які виникають з
кредитних правовідносин, можливе в
тому разі, якщо предметом і підставою
позову є питання надання інформації
споживачеві про умови отримання
кредиту, типи відсоткової ставки,
валютні ризики, процедура виконання
договору тощо, які передують укладенню
договору. Після укладення договору між
сторонами виникають кредитні
правовідносини, тому до спорів щодо
виконання цього договору цей закон не
може застосовуватись, а застосуванню
підлягає спеціальне законодавство в
системі кредитування.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру
сплачується 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати.

Ухвалу суду від 09 грудня 2013 року ОСОБА_1
отримала 13.01.2014 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, виплату поштового
переказу, яке знаходиться в матеріалах
справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у
визначений строк ОСОБА_1 не виконала
вимоги ухвали суду від 09 грудня 2013 року,
а саме: не надала доказів про усунення
недоліків, які були вказані в
зазначеній ухвалі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 121, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про порушення прав споживачів та
визнання пункту кредитного договору
недійсним - повернути заявнику.

Суд роз'яснює, що повернення заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, що стали підставою
для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: