Провадження №22-ц/784/353/14
інстанції-Спінчевська Н.А.
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.

при секретарі - Свіщуку О.В.

за участю представника позивача -
Віляйкіної М.В.,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 12 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом

обласного комунального підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго»

(далі - Миколаївоблтеплоенерго)

до ОСОБА_2

та ОСОБА_3

про стягнення боргу

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року
Миколаївоблтеплоенерго звернулося з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення 2553,49 грн. заборгованості за
послуги з централізованого опалення та
підігріву питної води. Позивач
посилався на те, що відповідачі, як
мешканці квартири АДРЕСА_1, є
споживачами послуг з теплопостачання,
але в порушення договірних зобов'язань
своєчасну оплату не здійснюють.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не
визнала, посилаючись на відсутність
заборгованості та пропуск позивачем
строку позовної давності. Відповідач
ОСОБА_3 у судовому засіданні участі не
приймав, своєї позиції стосовно позову
не висловив.

Справа неодноразово розглядалась
судом. Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 12 грудня 2013 року
позов задоволено частково,
заборгованість стягнуто солідарно з
відповідачів в межах строку позовної
давності за період 1 квітня 2006 по 31
травня 2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просили рішення скасувати,
посилаючись на недоведеність
позивачем факту боргу та його розміру.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у договірних
правовідносинах, змістом яких є
надання відповідачам через приєднану
мережу теплову енергію для опалення та
гарячого водопостачання на умовах
договору № 17-1751 від 1 жовтня 2004 року
(далі - Договір, а.с.5), укладеному з КП
«Миколаївські теплові мережі»,
перейменованому з вересня 2005 року у КП
«Теплоенергосервіс». Виконавцем
послуг теплопостачання та отримувачем
оплати за ці послуги з червня 2006 року є
Миколаївоблтеплоенерго ( а.с.15).

Відповідно до частини 3 статті 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-1У,
пункту 30 Правил надання населенню
послуг з водо-, теплопостачання та
водовідведення ( далі - Правила) та
пункту 3.11 Договору споживач, яким є
наймач квартири, зобов'язаний
своєчасно не пізніше 10 числа
наступного за розрахунковим місяця,
оплачувати надані послуги. Повнолітні
особи, які фактично проживають в
квартирі, мають рівні права та
солідарний обов'язок разом з наймачем (
пункт 1.1 Договору).

Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний

місяць (пункт 18 Правил). У разі
відсутності у квартирі (будинку
садибного типу) та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів
облікуводи теплової енергії плата за
надані послуги справляється згідно з
установленими нормативами (нормами)
споживання: з централізованого
постачання холодної та гарячої води
і водовідведення - з розрахунку на
одну особу, з централізованого
опалення - з розрахунку за 1 кв. метр
опалюваної площі квартири (пункт 21
Правил).

Тарифи на послуги теплопостачання
встановлені рішенням Миколаївської
міської ради № 825 від 27 травня 2005 року
(а.с.12-13).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачі, як мешканці квартири
АДРЕСА_1, у період 2004-2008 років споживали
послуги з теплопостачання, проте
протягом цього періоду з листопада 2005
року оплату послуг не здійснювали.

За період з листопада 2004 року по 1
травня 2008 року заборгованість за
послуги з теплопостачання складає 2 553,49
грн.( а.с.3, 55, 56-57).

До суду теплопостачальник звернувся 1
квітня 2009 року.

Встановивши ці обставини та
застосувавши правила статті 257 ЦК щодо
трирічного строку позовної давності,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення зі споживачів
заборгованості за період з 1 квітня 2006
року по 1 травня 2008 року в розмірі 1872,72
грн.

Зазначення судом спірним періоду до 31
травня 2008 року не можна вважати виходом
за межі заявленого позову, оскільки за
травень 2008 року нарахування не
здійснювались.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги доводи апелянтів про
недоведеність позивачем розміру боргу.

Цей факт підтверджено відомостями
нарахувань оплати ( а.а.56-57) та актом
звірки ( а.с.55).

Будь-яких доказів, які б спростовували
зазначені факти, відповідачі не надали.

Не може бути підставою відмови в позові
і посилання апелянтів на відсутність
їх підписів у договорі з позивачем (
а.с.6), оскільки попередній договір (
а.с.5) є безстроковим, а факт споживання
послуг, які надавались КП
«Теплоенергосервіс» та
Миколаївоблтеплоенерго у спірний
період, відповідачі не заперечували.

Оскільки апеляційна скарга не містить
доводів, які б спростовували висновки
суду чи доводили б порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 12
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді