Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/130/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.,

Суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 12 вересня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ «КБ «Приватбанк»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав,
що відповідно до укладеного договору
від 17.03.2008 року відповідач отримав
кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості,
з кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач карткою скористався,
отримавши кошти, але умови договору не
виконав, грошові кошти не повернув, у
зв'язку з чим, станом на 21.05.2013 року
виникла заборгованість у сумі 29618,55
грн., що складає: 3691,50 грн. -
заборгованість за кредитом, 13890,45 грн. -
заборгованість за користування
процентами за кредитом, 10150,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи:
500 грн. - штраф (фіксована частина); 1386,60
грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані
обставини, позивач просив суд стягнути
з відповідача заборгованість у сумі
29618,55 гривень та судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 12
вересня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 29618,55 грн. в рахунок
погашення заборгованості за договором
від 17.03.2008 року; судовий збір в сумі 296,19
грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 02.10.2013 року заява
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
залишена без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
розгляд справи відбувся за його
відсутності, про час та місце розгляду
справи він належним чином повідомлений
не був. Крім того, суд дав неправильну
оцінку доказам справи, оскільки в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази видачі кредиту, видачі йому
банківської картки, інші докази, які б
свідчили про виникнення між ним та
банком кредитних відносин. Просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 березня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір за яким, Банк надав
ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 5000.00
гривень, які ОСОБА_3 отримав. Згідно
умов кредитного договору, який
складається із заяви позичальника та
Умов і правил надання банківських
послуг, кредит надано з умовою сплати
за користування кредитом відсотків у
розмірі 5,5 % на місяць з розрахунку 360
днів у році. (а.с. 8-12).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» та стягуючи
заборгованість за кредитним договором
з урахуванням процентів, комісії за
користування кредитом та штрафних
санкцій, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не виконує взяті на
себе зобов'язання за кредитним
договором, та допустив заборгованість
по кредиту, чим порушує умови договору,
а тому повинен нести відповідальність,
передбачену договором.

Судова колегія вважає, що висновок суду
є вірним. Розглядаючи спір, суд першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
212-214 ЦПК України, повно, всебічно та
об'єктивно з'ясував обставини справи на
які посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, та
закон, що їх регулює.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
укладений між сторонами договір є
обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1
ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України
зазначений договір є підставою
виникнення зобов'язань.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору або
інших умов та вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно заяви позичальника, ОСОБА_3
погодився, що його заява разом з
Умовами і правилами надання
банківських послуг, а також тарифами,
складає між ним та банком договір про
надання банківських послуг. Порядок
погашення кредиту визначений розділом
6 Умов і правил надання банківських
послуг.

При вирішенні спору судом першої
інстанції правильно застосовані норми
ст. 526,530 ЦК України та правомірно
задоволено позов про стягнення суми
заборгованості за кредитом - 3691,50 грн.,
заборгованість за відсотками - 13890,45
грн., борг по комісії - 10150,00 грн., штрафні
санкції у розмірі 500,00 грн. та 1386,60 грн.,
що відповідає умовам кредитного
договору від 17 березня 2008 року.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

На підтвердження своїх позовних
вимог позивач надав докази надання
кредиту. Кредитні кошти були надані
ОСОБА_3 шляхом видачі через касу банку,
тобто без видачі кредитної картки, що
підтверджено заявою ОСОБА_3 на видачу
готівки від 17.03.2008 року (а.с.90), однак
відповідачем належних та допустимих
доказів повернення грошових коштів не
надано.

Доводи апелянта про те, що він не
отримував кредит спростовані наявними
в матеріалах справи доказами, зокрема
заявою ОСОБА_3 та Умовами і правилами
надання банківських послуг, заявою про
видачу готівки. Оскільки, платіжна
картка не видавалася, пам'ятка клієнта
не оформлювалася і не видавалася, так
як вона є невід'ємною частиною договору
лише у випадку оформлення і видачі
платіжної картки за кредитною схемою.
Сплата комісії передбачена п.5.5.1 Умов і
правил надання банківських послуг, де
передбачено, що за несвоєчасне
виконання боргових зобов'язань,
позичальник сплачує проценти по
підвищеній процентній ставці або
додаткову комісію, розмір якої
визначається Тарифами. Так як базова
процентна ставка по кредитному ліміту,
відповідно заяви позичальника
становить 5,5 % на місць із розрахунку 360
днів на рік, відсотки нараховані у
розмірі 2,5% та комісія у розмірі 3,5%.

Відносно застосування строку позовної
давності, то судова колегія зазначає,
що за кредитним договором, що укладений
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
кошти надані на строк з розстроченням
його повернення.

Пунктом 9.12 Умові правил надання
банківських послуг встановлено, що
договір діє упродовж 12 місяців з
моменту підписання, та передбачено
автоматичне пролонгування дії
договору на такий самий строк у разі,
якщо жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про зупинення договору.

Оскільки, станом на 21.05.2013 року є
заборгованість за кредитом, остаточне
повернення кредиту не здійснено, тому
строк позовної давності не може бути
застосований, так як на момент
пред'явлення позову він сплив.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про стягнення суми
заборгованості є правильним та
відповідає обставинам справи.

За таких обставин, судова колегія
дійшла думки, що рішення є
обґрунтованим, постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 12
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: