Справа № 301/2931/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Іршава
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на майно та
виселення відповідача та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку,

встановив:

ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в
Іршавський районний суд з позовом до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку без надання іншого
житла.

Позов мотивовано тим, що згідно
Кредитного договору №МКІWGK00000002 від
18.01.2006 року ЗАТ КБ "ПриватБанк"
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») надав відповідачу ОСОБА_1
кредит строком до 15.01.2016 року у вигляду
непоновлюваної кредитної лінії на
купівлю житла у сумі 125 000 грн., а також
12650,01 грн. на сплату страхових платежів,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму
залишку заборгованості і комісією за
касове обслуговування у розмірі 0,45% від
суми виданого кредиту щомісяця в
період сплати та сплатою комісії
одноразово в момент надання кредиту в
розмірі 2%, комісії за дострокове
погашення кредиту відповідно до п.3.11
Договору. Періодом сплати встановлено
з « 13» по « 18» число кожного місяця.
Погашення кредиту повинно
здійснюватися щомісяця в період сплати
у сумі 2367,95 грн., що складається з
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією та іншими
витратами банку відповідно до п.п.2.2.9, 4.3
Договору.

На забезпечення повернення кредиту
18.01.2006 року між банком та ОСОБА_1
укладений Іпотечний договір, предметом
якого є житловий будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконує, у
зв'язку з чим, станом на 07 листопада 2013
року заборгованість перед банком
становить 519042,86 грн. Даний борг
складається з простроченої
заборгованості за кредитом у сумі 107792,51
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі 160783,47 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом у сумі 30375,00 грн.
та пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у сумі 220091,88
грн.

Просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки
та виселити відповідача та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку без надання іншого
житла.

Представник позивача Данканич Є.А. у
судове засідання не зявився, про день,
час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений, подав до
суду заяву, в якій просив розглянути
справу по суті у його відсутності,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив їх задовольнити, не
заперечував проти проведення заочного
розгляду справи (а.с. 64, 67).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
повторно не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, про причини неявки
суд не повідомив, заяви про розгляд
справи за його відсутності до суду не
подавав (а.с. 49, 53, 57, 61, 66).

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, на які позивач
посилався, як на підставу своїх вимог,
оцінивши докази на ствердження цих
обставин в їх сукупності, суд вважає
позовні вимоги задовольнити частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином, тобто відповідно до
умов договору у вказаний у договорі
строк.

Ст.1054 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
кредит та сплатити проценти у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно кредитного договору № МКІWGK00000002
від 18.01.2006 року, банк надав відповідачу
ОСОБА_1 кредит строком до 15.01.2016 року у
вигляду непоновлюваної кредитної
лінії на купівлю житла у сумі 125 000 грн.,
а також 12650,01 грн. на сплату страхових
платежів, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1 % на
місяць на суму залишку заборгованості
і комісією за касове обслуговування у
розмірі 0,45% від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати та сплатою
комісії одноразово в момент надання
кредиту в розмірі 2%, комісії за
дострокове погашення кредиту
відповідно до п.3.11 Договору.Періодом
сплати встановлено з « 13» по « 18» число
кожного місяця. Погашення кредиту
повинно здійснюватися щомісяця в
період сплати у сумі 2367,95 грн., що
складається з заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією та
іншими витратами банку відповідно до
п.п.2.2.9, 4.3 Договору (а.с. 22-25).

Відповідно до ст.1050 ЦК України,
кредитор має право вимагати від
позичальника сплати у повному обсязі
заборгованості за кредитом та
процентів за користування ним, суму
неустойки і збитків, передбачених
кредитним договором, у разі
прострочення повернення чергової
частини позики.

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитним договором №МКІWGK00000002 від
18.01.2006 року станом на 07.11.2013 року
заборгованість ОСОБА_1 складає 519042,86
грн. (а.с.9-15).

Дана сума боргу складається з:

· заборгованості за кредитом у
сумі 107792,51грн. ( в тому числі
простроченого тіла кредиту - 56795,26 грн.),

· заборгованості по відсоткам за
користування кредитом у сумі 160783,47 грн.
( в тому числі прострочених відсотків
на суму 159966,99 грн.),

· заборгованості по комісії у сумі
30375,00 грн.

· пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у сумі 220091,88
грн.

З даного розрахунку заборгованості
вбачається, що заборгованість ОСОБА_1
становить 519042,86 грн., з яких 220091,88 грн.
(враховуючи списану пеню на суму 3739,42
грн.) це сума пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, що
нарахована за період з 19.07.2006 року по
07.11.2013 року (а.с.9-15).

Статтею 256 ЦК України визначено, що
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу у межах строку позовної
давності.

Пунктом 1 частини 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Згідно п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

З п.1.1 Кредитного договору №МКІWGK00000002
від 18.01.2006 року вбачається, що
відповідачу відповідно пункту 23 ст. 1
Закону України «Про захист прав
споживачів» був наданий споживчий
кредит ( а.с.22).

Відповідно до п.31 Постанови Пленуму
ВССУ «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
№5 від 30.03.2012 року, позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом 21.11.2013 року, суд
вважає, що сума заборгованості по пені
за кредитним договором повинна бути
зменшена до 84034,99 грн., що відповідає
розміру пені за період з 21.11.2012 року до
07.11.2013 року (тобто, в межах річної
позовної давності до дати наданого
банком розрахунку).

Враховуючи наведене, сума
заборгованості за кредитом, що
підлягає стягненню з відповідача
становить 382985,97 грн., що складається з
заборгованості: за кредитом у сумі
107792,51 грн., по відсоткам у сумі 160783,47
грн., по комісії у сумі 30375,00 грн. та пені
у сумі 84034,99 грн.

На забезпечення повернення кредиту
18.01.2006 року між сторонами укладений
Іпотечний договір, предметом якого є
житловий будинок з надвірними
спорудами АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_1 (а.с. 29-36).

Згідно положень статей 33, 35 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. У разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення у не менш
ніж тридцятиденний строк. У такому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов кредитного договору та
іпотечного договору відповідачу було
направлено письмову претензію
№30.1.0.0/2-033 від 30.09.2013 р., в якій зазначено
про наявність заборгованості за
кредитним договором, про необхідність
погашення простроченої заборгованості
та попередження, що у разі непогашення
цієї заборгованості банк буде змушений
звернути стягнення на переданий в
іпотеку будинок. ОСОБА_1 також
запропоновано добровільно звільнити
передане в іпотеку нерухоме майно
(а.с.16).

Претензію банку відповідач ОСОБА_1
отримав 09.10.2013 року, проте ніяких
заходів на погашення заборгованості не
вжив ( а.с.21). Після цього банк 21.11.2013 року
звернувся в суд з позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про
іпотеку», одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок.

Згідно ч. 1-2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1, та виселення відповідача з
вказаного будинку підставними і
такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з положень статей 589 і 590 ЦК
України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого, заставою
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно вимог ч. 5 ст. 38 ЗУ "Про іпотеку",
дії щодо продажу предмета іпотеки та
укладання договору купівлі-продажу
здійснюються іпотекодержателем від
свого імені, на підставі іпотечного
договору, який містить, застереження
про задоволення вимог
іпотекодержателя, що передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки, без необхідності отримання
для цього будь-якого окремого
уповноваження іпотекодавця.

Тобто вимоги позивача про надання йому
права від імені відповідача укласти
договір купівлі-продажу майна
переданого в іпотеку, суперечить
вимогам ч. 5 ст. 38 ЗУ "Про іпотеку". Не
передбачено зазначеним законом також
право позивача на отримання витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, та отримання дублікатів
правовстановлюючих документів.

Що стосується вимоги банку про
виселення інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку без надання іншого
житла, суд вважає таку безпідставною і
такою, що не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В порушення цих норм процесуального
права позивач не довів належними та
допустимими доказами тих обставин, на
які посилався як на підставу своїх
вимог. Зокрема, позивач не надав суду
доказів отримання усіма мешканцями
житлового будинку АДРЕСА_1 письмової
вимоги іпотекодержателя про
добровільне звільнення цього
житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що Банк
направляв письмову вимогу про
виселення тільки відповідачу ОСОБА_1

Крім цього, позивач пред'явивши вимогу
про виселення мешканців будинку не
з'ясував коло цих осіб, не вказав їх
відповідачами, в процесі розгляду не
заявляв клопотання в порядку,
передбаченому статтею 33 ЦПК України,
про залучення їх до участі у справі як
співвідповідачів.

Суд також вважає, відповідно до ст. 88 ч. 1
ЦПК України, стягнути з відповідача
ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПриватБанк"
судові витрати у сумі 3670,40 грн. (3441,00
грн.+229,40 грн.), що складається з судового
збору, що був сплачений позивачем при
зверненні до суду ( а.с.1, 2).

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий
збір», суд вважає повернути ПАТ КБ
"ПриватБанк" 114,70 грн., що був сплачений у
більшому розмірі ( а.с. 2).

Керуючись ст.ст. 256, 258, 526, 530, 546, 572, 574, 576,
589, 590, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 39, 40
Закону України "Про іпотеку, ст. 109 ч.3 ЖК
УРСР, ст.ст. 1 п.23, 11 ч.11 п.7 Закону України
«Про захист прав споживачів», ст.ст.10, 11,
15, 57-60, 88, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 224, 292, 294 ЦПК
України, Постановою Пленуму ВССУ від 30
березня 2012 року N 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»,

рішив:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 за Кредитним договором
№МКІWGK00000002 від 18.01.2006 року у сумі 382985
(триста вісімдесят дві тисячі дев'ятсот
вісімдесят п'ять) грн. 97 коп., що
складається з:

· заборгованості за кредитом у
сумі 107792,51грн.,

· заборгованості по відсоткам за
користування кредитом у сумі 160783,47 грн.,

· заборгованості по комісії у сумі
30375,00 грн.

· пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у сумі 84034,99
грн.

звернути стягнення на предмет іпотеки
по Іпотечному договору б/н від 18.01.2006
року, посвідченому 18.01.2006 року
приватним нотаріусом Іршавського
нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстраційний номер №92, а саме: на
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою
АДРЕСА_1, загальною площею 149,20 кв.м,
житловою площею 83,10 кв.м зі всіма
надвірними спорудами, що належить на
праві приватної власності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом застосування процедури
продажу іпотекодержателем - ПАТ КБ
«Приватбанк» від свого імені предмета
іпотеки будь-якій іншій особі,
визначивши початкову ціну продажу
предмету іпотеки у розмірі на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
(незалежним експертом) на стадії оцінки
майна під час його реалізації, без
необхідності отримання для цього
будь-якого окремого уповноваження
іпотекодавця.

Виселити ОСОБА_1 без надання іншого
житла з будинку АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 3670 (три тисячі шістсот
сімдесят) грн. 40 коп. судових витрат.

Повернути ПАТ КБ "ПриватБанк" судовий
збір у сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70
коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано позивачем протягом десяти
днів з дня отримання його копії до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:
М. О. Пітерських