ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1467/13-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Соловйова І.М., за
участю секретаря судового засідання
Столяренко Н.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу № 187/1467/13-ц за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_2
про звернення стягнення,-
03.10.2013 року Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
"Приватбанк" (далі Банк, позивач)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
(далі відповідач), яким просив в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 155 125,52 доларів США,
що за курсом НБУ 7,99 грн., складає 1 239 452,90
грн., звернути стягнення на квартири
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки
Банком з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо корегування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення Банком всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій
необхідних для продажу предмету
іпотеки; також просив виселити
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирах квартиру НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби України.
Судові витрати просив покласти на
Представник позивача просив
задовольнити позов в частині звернення
стягнення на майно, щодо вимоги в
частині виселення та зняття з
реєстрації відповідача та інших осіб
покладався на розсуд суду.
Відповідач не звився, про причини своєї
неявки не повідомив.
Справа призначена в порядку заочного
розгляду, що відповідає вимогам ст.224
Розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, доводи позовної заяви,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного
Кодексу України (далі ЦК України)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК
України волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, що
відповідає положенням ст. 628 ЦК України.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник - повернути кредит та
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторін.
За приписами ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 589 ЦК України та ч. 1 ст.
33 Закону України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
Іпотекодержателю права на продаж
предмета іпотеки, визначені
положеннями ст.ст. 38-39 Закону України
Статтею 39 Закону України "Про іпотеку"
передбачено звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
Виходячи зі змісту статей 610, 629, 612 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
При цьому боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.
Судом встановлено, що 31.07.2008 року між
Банком та відповідачем укладений
договір № 2008-122 (далі Кредитний
договір), за яким останній отримав
споживчий кредит на придбання
нерухомості в розстрочку у розмірі 68 000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 18% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 31.07.2023 року.
Зобов'язання за вказаним договором
відповідач належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 06.09.2013 року
виникла заборгованість в розмірі 155 125,52
доларів США (що складає 1 239 452,90 грн.
станом на 06.09.2013року ), яка складається з
заборгованості за кредитом в розмірі 68
000 доларів США, заборгованості по
процентах за користування кредитом в
розмірі 62 285,06 доларів США, пені 24 840,46
В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором між позивачем
та відповідачем укладений договір
іпотеки від 31.07.2008 року № 2008-122 (далі
Договір іпотеки), за яким останній
передав в іпотеку квартиру НОМЕР_1
загальною площею - 55,9 кв.м., житловою
площею - 29,7 кв.м., та квартиру НОМЕР_2
загальною площею - 64,0 кв.м., житловою
площею - 35,7 кв.м., що розташовані по
Таким чином вимоги позивача про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості
підлягає задоволенню, та з огляду на
положення статті 39 Закону України "Про
іпотеку", п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК, суд вважає за
необхідне визначити початкову ціну
предмета продажу на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на час укладення договору
При цьому суд не може погодитися з
позивачем щодо визначеної суми
заборгованості по пені в розмірі 24 840,46
доларів США, оскільки позивачем
пропущено строк спеціальної позовної
Слід зазначити, що в даному разі між
сторонами виникли правовідносини, які
також регулюються Законом України "Про
захист прав споживачів".
Так в рішенні Конституційного суду
України (далі КС) № 15-рп/2011 від 10.11.2011
року у справі № 1-26/2011 зроблено висновок
про поширення на правовідносини між
кредитодавцем та позичальником
(споживачем) за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають як під
час укладання, так і під час виконання
такого договору положень п.п.22, 23 ст.1,
ст.11 Закону України "Про захист прав
Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік. Стаття 266 ЦК України
передбачає, що зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).
Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України
дає підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.
Таким чином враховуючи дату звернення
до суду, вимоги щодо визначеної суми
підлягають задоволенню в частині 8 373,12
доларів США, що еквівалентно 66 901,23 грн.
по курсу НБУ станом на 06.09.2013 року.
Також суд не може погодитися з вимогою
Банку про надання останньому
повноваження від імені відповідача
здійснювати продаж предмету іпотеки,
позаяк вказане знаходиться за межами
компетенції суду і суперечить вимогам
ст. 38 Закону України "Про іпотеку", яка
передбачає право банку укладати угоди
Що стосується позовних вимог про
виселення зі спірних житлових квартир
і зняття їх з реєстраційного обліку за
вказаними адресами відповідача та
інших осіб, суд також вважає їх такими,
що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.109 ЖК України
передбачається, що звернення стягнення
на передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають у
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника цього
жилого приміщення добровільно
звільнити його протягом одного місяця
з дня отримання цієї вимоги. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Статтею 39 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
Разом з тим у ч. 1 ст. 40 цього ж Закону
зазначено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, процедура проведення виселення
мешканців житлового будинку чи
житлового приміщення передбачає
можливість їх виселення в судовому
порядку як під час задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, так і в подальшому, але з
дотриманням обов'язкової процедури
письмового попередження про
звільнення житлового приміщення
протягом одного місяця.

Таким чином, примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнять житловий
будинок або житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника,
або в інший погоджений сторонами строк.

Доказів, в силу статей 10 та 60 ЦПК
України, в обґрунтування факту
проживання та відмови добровільно
висилитися з займаного приміщення
відповідачем, Банком не надано. Що
стосується, як вказує позивач, інших
осіб, то вказана вимога суперечить
загальним засадам судочинства щодо
визначення кола відповідачів.

З огляду на вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, а
саме в частині звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 31.07.2008 року № 2008-122, яка станом на
06.09.2013 року становить 138 658,18 доларів США,
що за курсом НБУ 7,99 грн. станом на 06.09.2013
року становить 1 107 878,86 грн..

Розподіл судових витрат здійснити
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
та з огляду на часткове задоволення
вимог відшкодуванню підлягає понесені
витрати в розмірі 3 555,70 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214-215, 226-228, ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
"Приватбанк" - задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1
загальною площею - 55,9 кв.м., житловою
площею - 29,7 кв.м., та квартиру НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 загальною площею - 64,0 кв.м.,
житловою площею - 35,7 кв.м., шляхом
надання права продажу предмета іпотеки
(договір іпотеки від 31.07.2008 року № 2008-122)
Іпотекодержателю Публічному
акціонерному товариству Комерційний
Банк "Приватбанк" з укладанням договору
купівлі-продажу за початковою ціною на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на час
укладення договору купівлі продажу зі
сплатою Іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 31.07.2008 року № 2008-122, яка станом на
06.09.2013 року становить 138 658,18 доларів США,
що за курсом НБУ 7,99 грн. станом на 06.09.2013
року становить 1 107 878,86 грн. (один
мільйон сто сім тисяч вісімсот
сімдесят вісім грн.. 86 коп.) і
складається із :

- заборгованості по кредиту - 68 000
доларів США (що еквівалентно 543 320 грн.
по курсу НБУ станом на 06.09.2013 року);

- заборгованості по процентам - 62 285,06
доларів США (що еквівалентно 497 657,63 грн.
по курсу НБУ станом на 06.09.2013 року);

- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором 8 373,12 доларів
США (що еквівалентно 66 901,23 грн. по курсу
НБУ станом на 06.09.2013 року).

В іншій частині позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "Приватбанк" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "Приватбанк" судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 3 555,70 грн. (три тисячі п'ятсот
п'ятдесят п'ять грн. 70 коп.).

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст заочного рішення буде
виготовлено та підписано 03.02.2014 року.

Суддя(підпис) І. М. Соловйов

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО

Суддя
І.М. Соловйов