Справа № 301/1039/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд
Закарпатської області в складі :
головуючого судді -  Беламут П.М   при
секретарі Попович Н.П. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Іршава  цивільну справу за позовом ПАТ
КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості 196798,57 грн .

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приват Банк»
звернувся до суду з даним позовом про
стягнення кредитної заборгованості по
кредитному договору № MKN1SЕ00000244 від
26.06.2006 р., укладеного між відповідачем і
ЗАТ КБ «Приватбанк», який 30.04.2009 року
переіменований в ПАТ КБ «Приватбанк»
про надання відповідачу кредиту у сумі
15000,00 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, мотивуючи позов не
виконанням відповідачем зобов'язань по
договору, у зв'язку з чим, у відповідача,
перед кредитором утворилась станом на
07.04.2014 року заборгованість в сумі 221014,39
грн., в тому числі 13467,00 грн.
заборгованість за кредитом, 85207,57 грн.
-заборгованість по комісії за
користування кредитом, 6300,00 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 116039,82 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором. Просить
зменшити суму позову на 24215,82 грн., яка
була задоволена рішенням Іршавського
районного суду від 10.12.2008 року, просить
стягнути різницю цих сум - 196798,57 грн. та
судові витрати - 1967,99 грн. судового
збору.

Розгляд справи проведено у
відсутність сторін відповідно до ст.169
ЦПК України та поданої позивачем заяви.

Дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
грунтується позов та які мають
значення для справи, суд встановив :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом про стягнення кредитної
заборгованості по кредитному договору
№ MKN1SЕ00000244 від 26.06.2006 укладеного між
відповідачем і ЗАТ КБ «Приватбанк»,
який 30.04.2009 року переіменований в ПАТ КБ
«Приватбанк» про надання відповідачу
кредиту у сумі 15000,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредиту у
розмірі 24,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, мотивуючи
позов не виконанням відповідачем
зобов'язань по договору, у зв'язку з чим,
у відповідача, перед кредитором
утворилась станом на 07.04.2014 року
заборгованість в сумі 221014,39 грн., в тому
числі 13467,00 грн. - заборгованість за
кредитом, 85207,57 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 6300,00
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 116039,82 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов’язань за договором. Просить
зменшити суму позову на 24215,82 грн., яка
була задоволена рішенням Іршавського
районного суду від 10.12.2008 року і така
була стягнута з відповідача ОСОБА_1, а
саме просить стягнути різницю цих сум -
196798,57 грн. та судові витрати - 1967,99 грн.
судового збору.

Судом встановлено, що
рішенням Іршавського районного суду
Закарпатської області по цивільній
справі № 2-373/08 від 10.12.2008 р. за позовом
кредитора стягнуто кредитну
заборгованість по кредитному договору
№ MKN1SЕ00000244 від 26.06.2006 року укладеного
між відповідачем і ЗАТ КБ «Приватбанк»,
зазначеним рішенням суду вимоги
кредитора були повністю задоволені і
стягнуто кредитну заборгованість з
відповідача ОСОБА_1 в сумі 24215,82 грн., у
т.ч. 13467,00 грн. - заборгованості за
кредитом, 5934,36 грн. - заборгованості по
процентам за користування кредитом,
3150,00 грн. - заборгованості по комісії,
1664,46 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов’язань за
договором.(а.с. 5, 6).

Таким чином позивачем
повторно заявлений позов про стягнення
заборгованості по кредиту 15000,0 грн. і
відсоткам 5934,36 грн., нарахованих за
період до 10.12.2008 р., які вже були
предметом судового розгляду, що
свідчить про однаковий предмет і
підстави спору у даній справі  і у
справі № 2-373/08.

Зі змісту ч.2 ст. 205 ЦПК
України йдеться, дослівно, про рішення
суду з приводу спору про той самий
предмет. На думку суду, "той самий
предмет" не слід розуміти, що предмети
спору мають бути ідентичними, точно
співпадати в обставинах, сумах,
доказах, вимогах. При визначенні
предмету спору не правильно виходити
лише з формулювання самої позовної
вимоги. Предметом спору слід розуміти
зміст позову, що охоплює підстави
позову, тобто обставини, якими
обгрунтовується позов, разом з самою
позовною вимогою, про задоволення якої
позивач звертається до суду.
В даній справі та справі № 2-373/08
кредитором заявлені вимоги про
стягнення кредитної заборгованості
внаслідок невиконання позичальником
забов'язань, що виникли на підставі
договору№ MKN1SЕ00000244 від 26.06.2006 року.,
тобто в обох справах предметом спору є
стягнення заборгованості по
кредитному договору, підставою -
невиконання позичальником зобов'язань
по кредитному договору, а отже в
розумінні ст. 205 ЦПК України має місце
той самий предмет і підстави спору.

Те, що заявлені у цій справі
до стягнення відсотки, нараховані з
10.12.2008 р. до 07.04.14 р. після постановлення
зазначеного судового рішення, не були
предметом розгляду у іншій справі, не
спростовує висновків про той же
предмет спору у обох справах. Ця
відмінність (різниця у періоді
нарахування і сумах відсотків) не
змінює предмету спору, який
залишається той же - стягнення
кредитної заборгованості, а
лише  частково змінює обставини
звернення і позовну вимогу, не змінюючи
суті позову.

Стягнення - це захід
примусового характеру, який
застосовується до боржника у разі
неналежного виконання ним зобов'язання
у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення кредитної заборгованості,
при тому, що Іршавським районним судом
Закарпатської області розглянута
справа за позовом кредитора про той
самий предмет - стягнення з відповідача
кредитної заборгованості по договору№
MKN1SЕ00000244 від 26.06.2006 року з тих самих
підстав -  невиконання відповідачем
зобов'язань по цьому кредитному
договору, між тими самими сторонами, за
результатами розгляду якої
постановлене рішення по справі №2-373/08
від 10.12.2008 р., яке набуло законної сили.

За кредитним договором
кредитодавець зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальнику у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит і
сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Згідно умов кредитного
договору зобов'язання з погашення
основної суми (тіла) кредиту та сплати
відсотків є окремими самостійними
зобов'язаннями, які є складовими
загального кредитного зобов'язання, за
порушення яких встановлено самостійну
відповідальність. У разі невиконання
цих зобов'язань, виходячи з конкретних
обставин правовідносин, кредитор
вправі звернутися до суду з позовом про
стягнення кредитної заборгованості у
вигляді непогашеної суми кредиту
та/або несплачених відсотків.

Кредитором було обрано
спосіб захисту свого права та фактично
реалізоване право вимоги до
відповідача шляхом звернення до суду з
позовом про стягнення кредитної
заборгованості, який було задоволено
на користь кредитора. Втім, незважаючи
на рішення суду про стягнення з
відповідача всієї суми кредиту та
відсотків станом на 10.12.2008 р., позивач
звертається не з позовом про стягнення
відсотків за період з 10.12.2008 р. до 07.04.14
р., які не були охоплені вказаним
рішенням суду, а повторно звертається з
вимогою про стягнення тієї ж
заборгованості по тілу кредиту і
відсоткам, у т.ч. стягнутими судом.

Суд зазначає, що кредитор не
позбавлений можливості і має право
звернутися до суду з належним позовом,
який відповідає фактичним обставинам
правовідносин між сторонами з
врахуванням постановленого на користь
кредитора судового рішення, яким право
кредитора судом було
захищене.

Суд звертає увагу на зміст
постановленого судом рішення,
передбачений законом порядок його
виконання, стан його виконання чи
невиконання та причини такого, а також
інші обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до статті 205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо набрали
законної сили рішення суду або ухвала
суду, ухвалені або постановлені з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Дослідивши матеріали справи
, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для закриття провадження у даній
справі.

Виходячи з вищенаведеного,
керуючись ст. 205 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Провадження у цивільній
справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
196798,57 грн. - закрити.

На ухвалу може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Закарпатської області через
Іршавський районний суд протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :
П. М. Беламут