У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засідання
справу за позовом ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Сумській області, треті особи:
Управління Служби безпеки України в
Сумській області, прокуратура Сумської
області, Сумський слідчий ізолятор
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Сумській області, про
стягнення майнової та моральної шкоди,
завданої протиправними діями та
бездіяльністю правоохоронних органів,
за касаційною скаргою Державної
казначейської служби України на
рішення Сумського районного суду
Сумської області від 11 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 05 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної
казначейської служби України (далі -
ДКС України) та Головного управління
ДКС України в Сумській області та
уточнивши позовні вимоги, просив
стягнути шляхом списання з Державного
бюджету України на його користь 46 106 грн
66 коп. майнової шкоди та 500 тис. грн
моральної шкоди, заподіяної
безпідставним порушенням щодо нього
кримінальної справи і незаконними
оперативно-розшуковими та слідчими
діями посадових осіб Управління Служби
Безпеки України в Сумській області
(далі - УСБУ), прокуратури Сумської
області та Сумського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Сумській області (далі - СІЗО).

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 11
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 05 листопада 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 41 706 грн 66
коп. майнової шкоди, 35 тис. грн
моральної шкоди та 2 тис. грн витрат на
правову допомогу шляхом списання ДКС
України з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України. В
іншій частині позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ДКС
України, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалені у справі
судові рішення просить скасувати.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, виходив із
того, що позивач внаслідок незаконного
перебування під слідством,
застосування щодо нього
оперативно-розшукових заходів та
запобіжних заходів у вигляді тримання
під вартою та підписки про невиїзд, має
право на відшкодування майнової та
моральної шкоди у порядку,
передбаченому Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду».

Судами встановлено, що 14 лютого 2010 року
слідчим в особливо важливих справах
слідчого відділу прокуратури Сумської
області щодо ОСОБА_3 було порушено
кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК
України, а постановою від 26 липня 2010
року - за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України.

26 лютого 2010 року щодо ОСОБА_3 обрано
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою, який через два місяці було
продовжено до чотирьох місяців.

14 червня 2010 року ОСОБА_3 було
звільнено з-під варти та обрано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд.

Згідно з наказом начальника ГУМВС
України в Сумській області від 21
червня 2010 року № 112 ОСОБА_3 усунуто від
посади начальника сектора карного
розшуку Сумського РВ УМВС.

За результатами розслідування
справи, органами дізнання, досудового
слідства та прокуратурою проводилися
різні оперативно-розшукові заходи та
слідчі дії.

Вироком Ковпаківського районного
суду м. Суми від 20 грудня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
22 березня 2012 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 жовтня 2012 року,
ОСОБА_3 визнано невинним та виправдано
за недоведеністю участі у вчиненні
інкримінованих злочинів за ч. 2 ст. 368, ч.
2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України та скасовано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд.

З огляду на приписи ст. 1176 ЦК
України, ст. 1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» від 01 грудня
1994 року № 266/94-ВР шкода, завдана
фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
повідомлення про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян,
відшкодовується державою в повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
досудового слідства, прокуратури або
суду.

За обставин незаконного перебування
позивача під слідством, застосування
щодо нього оперативно-розшукових
заходів та запобіжних заходів у
вигляді тримання під вартою та
підписки про невиїзд, відсторонення
його від посади висновки судів про
часткову підставність позову
ґрунтуються на вимогах закону та є
обґрунтованими.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на
рішення суду, суд касаційної інстанції
відхиляє скаргу і залишає рішення суду
без змін.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної
казначейської служби України
відхилити.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 11 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 05 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук