Справа № 2-3696/11
Артемівський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2014

10 лютого 2014 року
Артемівський міськрайонный суд
Донецької області

у складі: головуючого судді
Харченко О.П.,

при секретарі
Карабута Ю.В.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Артемівську цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 «про визнання недійсними
спадкового договору та договору
довічного утримання та їх
розірвання»,треті особи Орган опіки та
піклування Артемівської міської ради,
ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в :

07.11.2011 року позивачка звернулася до
суду з позовом в інтересах її
неповнолітньої дочки ОСОБА_6, в якому
вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер
ОСОБА_7, батько її дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла
її бабуся ОСОБА_8. Після смерті
спадкодавця відкрилася спадщина на
нерухоме майно, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.Позивачка вказала,що ОСОБА_6 є
спадкоємцем за правом представлення на
обов'язкову частку у спадку. Вказує, що
крім ОСОБА_6 є інші спадкоємці першої
черги за законом ОСОБА_9 За життя ОСОБА_8
та її онуки відносини між ними були
дуже гарні, вони спілкувалися, бабуся
завжди турбувалася про онуку. 28.10.2011
року позивачці стало відомо про те, що
відповідач має заповіт від 04.03.2008 року
на спадкове майно, який підписала
ОСОБА_8 На той час бабуся вже хворіла, в
неї була видалена права нижня кінцівка,
вона страждала сліпотою обох очей, а
також церебральним атеросклерозом та
гіпертонією. Вважає, що відповідач
скористався її безпорадним станом,
віддаленістю місця проживання іншого
сина, а також довірливістю бабусі та
вмовив її скласти договір довічного
утримання від 21.05.2008 року на квартиру
АДРЕСА_1. Також позивач вказує, що
відповідач повноцінно не міг
виконувати умови договору довічного
утримання, оскільки постійно проживав
та працював в с. Торське
Краснолиманського району. Позивач
просила розірвати договір довічного
утримання від 21.05.2008 року, укладений між
ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1;
скасувати заповіт від 04.03.2008 року, яким
ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_2 та повернути сторони у
попереднє положення з ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

16.01.2012 року позивачка ОСОБА_1, діючи в
інтересах неповнолітньої дочки ,надала
уточнений позов про визнання заповіту,
свідоцтва про право на спадщину
частково недійсним, визнання договору
довічного утримання та свідоцтва про
право власності на квартиру недійсними
та визнання права власності на частку
спадкового майна, в якому просила
визнати заповіт від 04.03.2008 року,
складений від імені ОСОБА_8 на квартиру
АДРЕСА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Артемівського
нотаріального округу за № 1490 на
спадщину на ? частку вказаної квартири
на користь ОСОБА_10 частково недійсним;
визнати договір довічного утримання
від 21.05.2008 року, укладений між ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 недійсним;
визнати право власності на вказану
квартиру, видане ОСОБА_10 недійсним;
визнати за ОСОБА_6 право власності за
законом на ? частку квартири АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В подальшому позивач ще декілька разів
уточнювала позовні вимоги, виклавши їх
остаточно в позовній заяві від 27.12.2012
року в наступній редакції, просила
спадковий договір від 25.10.2005 року,
укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1 визнати недійсним та
розірвати.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1представляючи інтереси
неповнолітньої дочки ОСОБА_6 на
позовних вимогах наполягала та
послалася на вказані нею у позові
обставини про те, що відповідач ОСОБА_3
скористався ситуацією, яка склалася у
зв'язку з хворобою ОСОБА_8, яка
страждала тяжкою формою діабету з 1995
року і з цього часу скаржилася на
загальну слабкість, запаморочення,
сухість в роті. Крім того, ОСОБА_8 часто
перебувала на стаціонарному лікуванні
в стані середньої тяжкості з гангреною
та аритмією, але оскільки від операції
вона відмовилася, то була виписана.
ОСОБА_8 постійно, щодня відчувала біль,
приймала знеболювальні препарати, що
впливало на її психіку. Їй призначили
наркотичні засоби, які робили щоденно
тривалий час. Такі ін'єкції не могли не
відобразитися негативно на психіці та
свідомості спадкодавиці. Коли ОСОБА_8
відмінили ін'єкції морфію, то
призначили інші сильні знеболюючі
засоби, але вони не допомагали. Хвора
відчувала постійні болі вдень та вночі,
які практично не припинялися після
введення препаратів. Протягом 2003-2005, 2006
та 2007 років вона продовжувала хворіти,
постійно знаходилася в стані середньої
важкості, щомісячно зверталася до
хірурга, окуліста, ендокринолога, була
інвалідом 1 групи, самостійно себе не
обслуговувала. Вона була постійно
обстежена лікарями у звязку з
погіршенням стану здоров'я, тобто
знаходилася в такому стані, що не могла
під час підписання договору довічного
утримання та спадкового договору
керувати своїми діями. Просила позовні
вимоги задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні також на позовних вимогах
наполягав з мотивів, викладених в
уточненій позовній заяві, пославшись
на ст. 225 ЦПК України та вказав, що він
вважає, що на момент укладення обох
правочинів ОСОБА_8 не розуміла значення
своїх дій та не могла керувати ними
внаслідок похилого віку та внаслідок
тяжких захворювань, якими вона
страждала значний проміжок часу та
знаходилася під впливом лікарських
препаратів. Про це свідчить текст обох
договорів, у яких двічі вказано, що
відповідач двічі зобов'язався перед
ОСОБА_8 доглядати її ,та купувати їй
навіть взуття, тоді як у спадкодавці
вже були ампутовані ноги. Окрім того в
ході судового розгляду стало відомо, що
відповідач сам викликав до спадкодавці
лікаря психіатра , про що відображено у
амбулаторній картці хворої .
Викликають у нього сумнів і підписи
спадкодавці на договорах. В
амбулаторній картці відображено, що
спадкодавиця постійно мала головні
болі та болі в ногах ,
запаморочення,постійно вживала
знеболюючі препарати та наркотичні
препарати. Висновки судових
психіатричних експертиз він вважає не
об'єктивними,суперечливими та такими
,що спростовуються медичними
документами про стан ОСОБА_8 та діагноз
наявних у неї захворювань та її
фактичними діями під час підписання
обох договорів. Вважає, що якби ОСОБА_11
розуміла та усвідомлювала зміст
підписаних нею договорів,то вона б
повторно не вказувала, що їй необхідно
забезпечити догляд, який у неї вже був
вказаний у першому договорі. Просив
критично оцінити та не враховувати
висновки експертиз, які ,на його думку
суперечать фактичним медичним данним
та фактичним нелогічним діям
спадкодавиці при підписанні
оспорюваних договорів та просив
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, вважаючи їх обґрунтованими.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та вказав, що
дійсно незадовго до смерті
спадкодавиці - його матері ОСОБА_8 він
викликав до неї лікаря психіатра, але
зробив це тому, що так йому
рекомендували інші лікарі.Він доглядав
матір,тому вважає, що законно отримав у
спадщину обидві квартири,одну із яких
оформив на свого сина. Просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні
вимоги також не визнав з тих підстав, що
вважає їх необґрунтованими та не
доведеними. Відповідач доглянув матір
до смерті та її поховав,тому мав усі
права на спадщину. Крім того,
вказав, що позивачем пропущений строк
позовної давності, питання про його
поновлення не ставилося, причини його
пропуску не вказані. Просив
застосувати строк загальної позовної
давності та відмовити позивачу у
задоволенні вимог позовної заяви.
Також вказав, що під час підготовки та
розгляду вказаної справи відповідачем
були понесені судові витрати за
надання правової допомоги у розмірі 5070
грн. 00 коп., а також в період з 15.11.2012 року
по 06.06.2013 року ним були додатково
понесені судові витрати за надання
правової допомоги у розмірі 3899,80 грн.
Просив при винесенні рішення по справі
стягнути з відповідача на користь
позивача вказану суму.

Третя особа Орган опіки та піклування
Артемівської міської ради подав до
суду заяву у якій вказав,що просить
слухати справу у їх відсутності та
постановили рішення на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був неодноразово
повідомлений належним чином. Про
причини своєї неявки він суду не
повідомив.

Заслухавши доводи та пояснення сторін
та їх представників, допитавши,
свідків, вивчивши медичні документи ,
відмовний матеріал та матеріали справ,
суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цивільно-процесуальним
Кодексом України, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України,
цивільні права й обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Кожна особа
має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Як встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Її
батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_7
та ОСОБА_1 був розірваний 10 вересня 2003
року Відділом ЗАГС виконкому
Артемівської міської ради народних
депутатів.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що
зроблено відповідний актовий запис №
1373 зроблений відділом РАЦС по м.
Артемівську Артемівського
міськрайонного управління юстиції.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

04 серпня 2011 року ОСОБА_8, яка є бабусею
позивачки померла, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим
ІНФОРМАЦІЯ_3 року відділом ДРАЦС по м.
Артемівську Артемівського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області.

У статті 1266 ЦК України зазначено, що
внуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частину спадщини, яка належала б за
законом їхнім дітям матері, батькові,
бабі, дідові, якби вони були живими на
час відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово, стаття 1258 ЦК
України.

Спадкова справа на майно ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року не
відкривалася, тобто ніхто не звертався
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, що підтверджується
повідомленням завідувача Першої
Артемівської державної нотаріальної
контори № 90/01-16 від 02.02.2012 року згідно
даних з реєстру спадкових справ та
архівних даних нотаріальної контори.

За умовами спадкового договору на
квартиру від 25.10.2005 року, укладеному між
ОСОБА_8, ОСОБА_13 та ОСОБА_3 та
посвідченому державним нотаріусом
Артемівської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 передали
після своєї смерті у власність ОСОБА_3
належну їм на праві приватної
власності квартиру АДРЕСА_2. За згодою
сторін на набувача ОСОБА_3 були
покладені наступні обов'язки:
забезпечення щоденним калорійним
харчуванням; забезпечення придатним
для носіння одягом та взуттям;
здійснення догляду та надання
необхідним необхідної допомоги;
надання побутових послуг; забезпечення
належними лікувальними засобами; в
разі смерті відчужувачів поховати на
цвинтарі м. Артемівська.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 21.11.2007 року
Відділом РАЦС по м. Артемівську
Артемівського МРУЮ ОСОБА_13 помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Як встановлено у судовому засіданні,
21.05.2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 уклали
договір довічного утримання, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Артемівського міського нотаріального
округу. За умовами вказаного договору
ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_3
належну їй на праві приватної
власності квартиру АДРЕСА_1. Обов'язок
набувача майна по наданню відчужувачу
довічного забезпечення був визначений
у вигляді: забезпечення її житлом
шляхом збереження права безоплатного
по життєвого проживання у відчужуваній
квартирі; забезпечення щоденним
збалансованим харчуванням;
забезпечення придатним для носіння
одягом та взуттям; здійснення догляду
та необхідної допомоги; надання
побутових послуг; забезпечення потреб
у відпочинку; прогулянки на свіжому
повітрі за бажанням; забезпечення
згідно з рецептами лікарів належними
лікувальними засобами; поховання за
свої власні кошти.

Відповідно до договору дарування від
28.10.2011 року, посвідченого приватним
нотаріусом Артемівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 подарував,
а ОСОБА_14 прийняв в дар належну
дарувальнику квартиру АДРЕСА_2.

Свідок ОСОБА_15 у
судовому засіданні пояснила, що вони є
сусідами з квартирою № 36, де жили
ОСОБА_13 і ОСОБА_8. ОСОБА_8 проживали
поверхом нижче. Свідок знає їх близько
20 років, також знає, що ОСОБА_1 - дружина
їх молодшого сина. ОСОБА_3 - старший син
ОСОБА_8 Після смерті чоловіка ОСОБА_8
залишилася одна. В основному за нею
дивився син, тому що їй зробили
операцію. Потім була друга операція.
ОСОБА_1 приходила з внучкою
провідували. А основний матеріальний
захист на себе брав ОСОБА_3, тому що мати
була дуже хвора. ОСОБА_1 приходила на
свята з дочкою. ОСОБА_3 готував, прав,
прибирав. Свідок купала її. Про
спадкову операцію ОСОБА_8 і ОСОБА_3
свідок не знала. Знає, що коли ще ОСОБА_17
був живим, вони оформили на ОСОБА_3
дарчу. ОСОБА_3 був одружений, в їздив в
село, бабуся платила за комунальні
послуги. Вона гуляла на балконі, ОСОБА_3
допомагав її вивозити. Щодня приходила
медсестра. Бувало, що ОСОБА_3 удома не
було, але в основному він був удома.
Свідок і ще одна сусідка приходила -
ОСОБА_9. ОСОБА_3 прав білизну в пральній
машині. Свідок бачила сина і дружину
ОСОБА_3 лише на похоронах, в квартирі не
бачила їх. Свідок вказала, що в цьому
будинку вона проживає 53 роки бачила
все: весілля, похорони, збори по ЖЕКу.
ОСОБА_3 ремонтував все в квартирі:
унітаз, колонку, крани. Клеїв шпалери на
кухні, підтримував порядок і робив все
по будинку. Невістка з дочкою приходили
і пригощали ОСОБА_8 пірогами. Свідок
вказала, що в неї був ключ від квартири,
вона приходила міряти ОСОБА_8 тиск.
ОСОБА_3 не працював. Листоноша
приходила і приносила пенсію і ОСОБА_8
сама підписувалася. Свідок пам'ятає її
підпис, вона писала великими буквами, у
неї спеціальна ручка була. Книжки за
комунальні платежі заповнювала або
свідок, або син ОСОБА_3, але оплата була
з пенсії бабусі, вона відразу давала
гроші і свідок ходила і оплачувала. За
другу квартиру свідок комунальні
послуги не сплачувала. Платила лише за
квартиру по АДРЕСА_2. Інколи свідок
ОСОБА_15 купувала ОСОБА_8 ліки за її
гроші. Свідок вказала, що квартира № 6
раніше належала сестрі ОСОБА_8. Зараз це
квартира ОСОБА_3. Коли ОСОБА_8 поховала
сестру, то вона написала заповіт на
ОСОБА_3. Про заповіт свідок знає зі слів
ОСОБА_8. Була розмова про молодшого
сина, ОСОБА_8 просила свідка подзвонити
сину ОСОБА_5, щоб він приїхав, щоб
вирішити питання про спадок. Свідок
подзвонила, але він сказав, що не
приїде, бо йому ніколи. Потім ОСОБА_3
вислав гроші йому, і він приїхав двічі і
весь час пив горілку. Вони нічого не
вирішили, кілька разів викликали
міліцію, коли він був у матері, бо
вчиняв хуліганство. Сама ОСОБА_8 казала,
що на нього немає жодної надії. ОСОБА_3
просив свідка деякий час посидіти з
ОСОБА_8, якщо йому потрібно було у
справах або в лікарню. Десь в 2008-2009 р.
ОСОБА_3 попросив свідка і дав ключі від
квартири, якщо раптом щось станеться і
потрібна буде допомога. Це було ще за
життя ОСОБА_13. Свідок приходила, коли
вони просили, іноді купувала продукти,
допомагали чисто по-людськи та
по-сусідськи. Після смерті батька
ОСОБА_3 відразу переїхав до мами. Але
він їздив додому, вранці поїхав,
увечері приїхав. Він не їздив щодня
додому. Сідок відкривала двері перед
приходом медсестри у вихідні в 7.00-8.00
ранку, в робочі дні о 12.00 - 13.00 годині.
Інколи відкривала інша сусідка. У неї
теж були ключі. Медсестра ОСОБА_35
ходила одна, коли вона у відпустці була,
то хтось інший приходив. Інколи ОСОБА_3,
інколи ОСОБА_9 купувала шприци. ОСОБА_23
була, свідку про це говорила ОСОБА_8
ОСОБА_3 став жити постійно у матері
після ампутації другої ноги, після
операції вона ще 2 роки жила. Речі і одяг
ОСОБА_8 не купували. Свідок купила їй
ночну сорочку і халат, бо вона її
просила. ОСОБА_8 турбувалася про сина
ОСОБА_5. За внучку розмови не було. Лише
говорила про те, що якби хтось доглядав
її, то залишила б йому спадок. Я
допомагала підігріти їй їжу. Коли одна
нога була, то вона ще готувала. У
холодильнику все було завжди, їй
готували. З пам'яттю у неї все нормально
було. Син ОСОБА_3 проживав в квартирі №
36, їздив ще до себе і дружини. Свідок
пояснила, що вона не знає, чи жив ОСОБА_3
в іншій квартирі № 6, але прописаний він
був там і платив платежі. Він ще хотів
оформити субсидію, але йому не дали. У
квартирі № 36 був одяг зимовий і літній,
в спальні за ширмою: куртка чорна, тепла
хутряна шапка, він приїжджав в ній.
Інколи ОСОБА_3 просив інструменти, сам
прибирав в квартирі. Всі речі матері
були випрані і випрасувані. Скарг на
ОСОБА_3 у свідка не було. У серпні свідок
бачила ОСОБА_8 Вона померла за 3 дні до
свого дня народження. Свідок бачила її
в день смерті. ОСОБА_3 подзвонив і
сказав, що матері дуже погано, свідок
прийшла і виміряла їй тиск, він у неї
під 190, давали їй пігулки. Потім ОСОБА_3
сказав, що мати померла.

Свідок ОСОБА_24 пояснила
суду, що вона живе в квартирі № 35 з 2005
року, квартиру вона придбала восени 2005
року. Знає, що в квартирі № 36 жила
бабуся ОСОБА_8 і її син ОСОБА_3, один раз
вона бачила ОСОБА_7, потім дізналася, що
він помер. Свідок вказала, що у 2007 р. в
неї народився внук і вона стала часто
заходити до ОСОБА_8 з онуком. У ОСОБА_8 не
було однієї ноги, вона стукала в стіну і
сусідка приходила до неї. Свідок
бачила, як ОСОБА_3 ремонтував колонку,
балконні двері, підлогу. Він годував
матір, коли другої ноги не стало. Вона
багато їла: борщ з м'ясом, гречку,
молоко, ковбасу. Бабуся хвалила ОСОБА_3,
він привозив їй картоплю і м'ясо. Свідок
вказала, що допомагала оплачувати
комунальні послуги. ОСОБА_3 запитував,
як оформляти квитанції правильно,
свідок йому підказувала. Свідок
пояснила, що бачила, як медсестра
робила уколи і там був ОСОБА_3. Це було
близько 11-00 годин. Медсестра приїжджала
на машині швидкої допомоги. У них двері
не зачинялися і сусіди свободо
заходили до неї. Також до ОСОБА_8 ходила
ОСОБА_15. Один раз свідок бачила, як
ОСОБА_3 і якась жінка купали ОСОБА_8, і
вона відразу вийшла. Коли одна нога
була, то ОСОБА_8 виїжджала на колясці на
балкон, їздила по квартирі. ОСОБА_3
часто ходив на базар. Дружина і діти
ОСОБА_3 приїжджали. Потім ОСОБА_5
приїжджав відвідати, пиячив, на весь
під'їзд шум був, потім поїхав. ОСОБА_3
удома був постійно, він не пив ніколи.
Він присікав пияцтво, вигнав їх, у
бабусі не було терпіння. Свідок
вказала, що не чула про договір між
братами і не бачила, чи був нотаріус. У
вересні 2010 р. у вересні свідок в м.
Часів-Ярі купила будинок і вже так
часто не заходила до ОСОБА_8 Влітку вона
її бачила. ОСОБА_3 привозив рушник,
ночую сорочку, труси, речі були нові,
пакет з білизною лежав на столі, це було
в 2008 році. Свідок вказала, що іноді
ОСОБА_3 просив її посидіти з бабусею,
коли йшов на базар або їхав додому.
Бабуся давала ключі від квартири дочці
свідка, щоб та вранці відкрила бабусю.
Це було 1 або 2 рази, двері необхідно
було відкривати для медсестри. ОСОБА_3
прав білизну і сушив на балконі, це
кожного тижня було (халат, ночна
сорочка). Він прав у мисці, у ванній
полоскав. Більше ніхто не допомагав,
ОСОБА_3 сам готував їсти, ходив в аптеку
до будинку № 37. ОСОБА_3 восени утеплював
вікно. Після того, як відрізали другу
ногу, ОСОБА_3 став постійно проживати з
бабусею. Свідок вказала, що не знає,
навіщо викликали сина ОСОБА_5. Він
приїхав зі своїм сином, вони були
приблизно один місяць. Коли вони були,
то свідок не ходила до ОСОБА_8 Був
випадок, коли вона йшла по під'їзду і
бачила, що вони п'яні були, сиділи в
під'їзді, потім ОСОБА_3 їх вигнав. ОСОБА_3
теж жив з ними. У той час свідок не
ходила до них, вона часто, щодня, бачила
ОСОБА_3, коли був ОСОБА_5 і чула від
людей, що викликали міліцію. ОСОБА_3
відлучався на один-два дні, але надовго
не було. ОСОБА_3 дуже добре доглядав за
ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_25 у судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_26 він бачив
1 раз на похоронах, а з ОСОБА_3 вони
зростали разом в одному селі, давно
були сусідами. До ОСОБА_8 свідок
приходив в гості приблизно 1 раз на
тиждень, вони розмовляли з нею. Вона
говорила, що ніхто, окрім сина, не
приходив до неї. Він готував, доглядав
її. Двері квартири ОСОБА_8 постійно були
відкриті. Праворуч стояло її ліжко, в
кутку телевізор, прямо - балкон. Була ще
одна кімната. Свідок пояснив, що
випадково зустрілися з ОСОБА_3 і він
розповів, що у матері були 2 операції на
ногах. Через тиждень свідок пішов до
неї у гості. ОСОБА_3 готував їжу, а
ОСОБА_8 дивилася телевізор. Вона
скаржилася, що їй відрізали дві ноги.
Свідок вказав, що ходив до неї 1 раз на
тиждень або десять днів. Вона сама
запрошувала його у гості. ОСОБА_3 був у
неї майже постійно. Коли він від'їжджав,
то там була якась жінка, сусідка. Жінка
була стара, приблизно 50 років. Вона
говорила, що вона її не кидає, і що окрім
ОСОБА_3 ніхто не приходить до бабусі.
Свідок бачив, що він прасує, готує,
годує мати. Свідок пояснив, що знає, що
до ОСОБА_8 приїжджав син ОСОБА_5 із
Західної України і що був також син
ОСОБА_7, який помер. Сина ОСОБА_5 він
ніколи не бачив. ОСОБА_3 дзвонив ОСОБА_5,
просив доглянути за матір'ю, але він не
приїхав. Останній раз свідок бачив
ОСОБА_8 за два тижні до її смерті. Вона
говорила, що у неї був великий тиск.
Братові ОСОБА_5 нічого не треба було - це
свідку говорив ОСОБА_3 зі слів матері
ОСОБА_8 ОСОБА_8 говорила, що у неї 2
квартири в цьому будинку. Вона
говорила, що усе майно переписала на
ОСОБА_3. Сказала, що, хто за нею доглядає,
тому все і буде. Свідок не пам'ятає, коли
вона це говорила. У ОСОБА_8 не було двох
ніг. Медсестра приходила до неї, ОСОБА_3
викликав її. Медсестра приходила:
слухала її, міряла тиск, виписувала
пігулки, також робила уколи. Свідок
вказав, що чув розмову, що медсестра
виписувала пігулки і робила укол.
ОСОБА_8 була чиста, нагодована і
одягнена. Вона любила свіжий борщ,
ОСОБА_3 готував їй суп та борщ. ОСОБА_3
купував продукти, прибирав і прав.
готував їй суп, борщ. Вони з ОСОБА_3
гуляли на балконі, він її вивозив.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_30
пояснила, що відповідач у справі ОСОБА_3
її двоюрідний брат. Його мати ОСОБА_8
рідна тітка. Свідок вказала, що
перервала з нею стосунки за деякими
обставинами. ОСОБА_7 - це рідний брат
ОСОБА_3, а ОСОБА_1 - невістка. Вони
прожили років шість, вона народила
ОСОБА_6. ОСОБА_1 і ОСОБА_6 ходили до
бабусі ОСОБА_8 і дідуся ОСОБА_17, вони
мешкали по АДРЕСА_2 в м. Артемівську. У
ОСОБА_8 був ще син ОСОБА_5. Про спадковий
договір свідку нічого не відомо.
Свідок вказала, що спілкувалася з
ОСОБА_8 до жовтня 2007 року, коли померла
ОСОБА_32, то свідок перестала ходити до
неї. Пояснила, що знаю, що двері ОСОБА_8
відкривала сусідка т. ОСОБА_15. До неї
приходила медсестра, двері мали бути
відкриті. Вона стукала палицею по
стіні, щоб та прийшла і відкрила двері.
Відповідач ОСОБА_3 жив в м. Красний
Лиман, постійно не приїжджав до 2007 року,
а з 2007 року ОСОБА_8 дзвонила мені і
вибачалася, що вони зі мною так
поступили. Сказала, що хоче, щоб ОСОБА_3
жив з нею поруч, оскільки їй важко.
ОСОБА_8 давала гроші на ліки і сусіди
купували, що їй було треба. ОСОБА_3
привозив картоплю, приїжджав і готував
їжу, ставив її в холодильник. Спочатку
вона пересувалася сама до
холодильника, а після того, як їй
відрізали другу ногу, то ОСОБА_15 гріла
їй їжу. У квартирі № 6 жила тітка
ОСОБА_32, я доглядала за нею разом з
ОСОБА_3. Спадкоємицею була т. ОСОБА_8.
Вони відштовхнули мене і зробили все на
т. ОСОБА_8, а вона подарувала квартиру
або зробила ще щось на ОСОБА_3. Я
спочатку не дзвонила ОСОБА_8 близько 3
місяців після цього, оскільки мені було
образливо. Потім ОСОБА_8 сама мені
подзвонила і сказала, що хоче
переписати спадкову квартиру, і що
ОСОБА_1 доглядатиме за нею. Я їй сказала,
що нехай робить, як хоче. Вона говорила
по телефону, що хоче, щоб ОСОБА_3 жив з
нею разом. Також говорила, що приїжджав
син ОСОБА_5. Вона мені дзвонила, коли
його не було удома. Скаржилася, що вони
не спали до 12 годин ночі. Вона дзвонила
мені, коли у мене були чергування.
Чергування 2 рази в тиждень, а вона
дзвонила 1 раз на тиждень. Коли син
ОСОБА_5 разом із співмешканкою
приїжджали, то вони випивали. Раїса
говорила, що невістка трохи не ударила
її по голові. Вони викликали також
міліцію. ОСОБА_3 у той час був в Красному
Лимані. Свідок пояснила, що знає, що
вони робили ремонт в спальні, коли ще
дідусь був живий, наймали когось. Це
було до 2007 року. Після 2007 року ремонт
ніхто не робив. Я була на похоронах,
коли її винесли з під'їзду. У квартирі я
не була. Мені подзвонила ОСОБА_1 і
сказала, що ОСОБА_8 померла. Після 09
жовтня 2007 року я не ходила туди більше.
ОСОБА_7 я знала. ОСОБА_7 приватизував
квартиру разом з т. ОСОБА_8. Спочатку
помер дідусь. ОСОБА_7 також помер в цій
квартирі. ОСОБА_7 увесь час жив з
батьками, часто йшов з ОСОБА_39, вона
випивала, вони жили приблизно 3 роки з
нею. Потім до своєї смерті ОСОБА_7 жив
разом з батьком і матір'ю. т. ОСОБА_32
говорила: "Робіть з ОСОБА_3, що хочете з
квартирою". ОСОБА_3 брав довідку у БТІ, в
суботу, т. ОСОБА_32 забрав до м. Красний
Лиман, вона хотіла нам двом віддати
квартиру, а у вівторок вона вже померла.
Свідок вказала, що запитувала у т.
ОСОБА_8, чому вони з нею так поступили,
може бути ОСОБА_3 матір умовив. ОСОБА_17
вже помер тоді. у ОСОБА_8 був поганий
зір, вона носила окуляри, а ОСОБА_17 був
незрячий. Чому помер ОСОБА_17 свідок не
знає. У нього була хвора печінка. Він
ходив до смерті. Три місяці ОСОБА_8 не
телефонувала свідку, потім подзвонила
і стала вибачатися. Запитувала:
"ОСОБА_30, може тобі щось виплатити"?. Я
відповіла, що якщо хочете, то виплатіть.
Листоноша приносила пенсію і віддавала
бабусі і дідусеві. Усі гроші потім були
у дідуся і він видавав їх, навіть на
дорогу ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_35 суду пояснила, що вона
працює дільничною медсестрою і
виконувала маніпуляції покійній
ОСОБА_8. З 2001 р. по 2011 р. вона робила їй
ін'єкції, ходила щодня, окрім вихідних
днів, суботи і неділі. Спочатку вона
мешкала з сином ОСОБА_7, а коли він
помер, тоді ОСОБА_3 доглядав за нею. Коли
свідок приходила, то бачила, що і сусіди
допомагали їй і доглядали за нею.
Свідок вказала, що вона приходила з 12-00
до 13-00 годин щоденно, її зустрічав
ОСОБА_7, дідусь був ще живий. А потім,
коли його не стало, то ОСОБА_3 був і
сусідка ОСОБА_1 з нижнього поверху.
ОСОБА_8 не могла рухатися. Свідок
пояснила, що часто бачила сина ОСОБА_3 і
сусідку з першого поверху. ОСОБА_8 ні на
кого не скаржилася. Свідок знає, що
приїжджав її син ОСОБА_5 з іншого міста.
Свідок вказала, що, коли ОСОБА_8
відрізали одну ногу, то її саджали на
коляску і вона пересувалася на кухню.
Їй допомагали дідусь і ОСОБА_7, а
останнім часом вона постійно сиділа на
дивані. З ОСОБА_7 у бабусі були хороші
стосунки, вона його любила і плакала за
ним. Розмов про спадок і нотаріат
ніколи не було. Бабуся скарг на ОСОБА_3
не висловлювала. Певний час вона
скаржилася на ОСОБА_7, коли він жив у
будинку. Вони з дідусем його сварили, що
деякий час він з ними не жив. ОСОБА_8
переживала за ОСОБА_7, оскільки він пив.
Свідок не чула розмов про
розпорядження житлом.

Свідок ОСОБА_36 у судовому
засіданні вказав, що він дільничний
лікар-психіатр Артемівської ЦРЛ. До
нього звернувся син ОСОБА_3, свідок був
зайнятий, попросив його прийти пізніше.
Потім він прийшов через годину цього ж
дня. Він звернувся до з тим, що бабуся
стала поводитися не так, стала
загальмована. Він попросив допомогти.
ОСОБА_3 говорив, що він доглядав бабусю
і багато часу проводив з нею, що він
живе далеко в м. Красний Лиман. Бабуся
була лежача, хвора без ніг, у квартирі
було чисто, вона сиділа на ліжку
доглянута, вид був хворобливий. Вона
відповідала мені однозначно - та або ні
після повторення кілька разів питання.
Свідок вказав, що він виписав їй
нейролептик, який прибирає збудження, і
гідазепам заспокійливий. У неї був
органічний емоційний лабільний розлад
внаслідок целебросклероза при
цукровому діабеті, з інтелектуальним
зниженням на той момент. Картка не
заводилася, оскільки свідком було
зроблено запис в амбулаторній карті. На
другий день було відкореговано
лікування. У ОСОБА_8 було важке
захворювання, через 2 дні вона померла.
На своєму діагнозі свідок наполягав. У
ОСОБА_8 було інтелектуальне зниження,
син сказав, що в останні дні погіршився
стан у бабусі, вона заговорювалася,
плутала дати, час. Свідок вказав, що
виписав їй самопакс і гідазепам, у неї
був високий тиск. Нейролептики даються
при нервовому збудженні, маренні,
нав'язливих думках, галюцинаціях. У
людей похилого віку таке буває, вони
можуть плутати людей. На той момент
була необхідність в цих препаратах.
Після 50 років у людей буває органічний
емоційний лабільний розлад, буває
лабільність психіки за рахунок
гіпоксії і змін за рахунок гіпертонії і
стресів. Цукровий діабет викликає
ураження усіх судин: судин кінцівок,
серцево-судинної системи, судин мозку,
може викликати інтоксикацію. З цими
хворобами працюють терапевт і
ендокринолог. Це як ускладнення
основної хвороби, тому ОСОБА_3
звернулися по допомогу. Син злякався за
те, що у неї з'явилися психічні розлади
протягом декількох останніх днів.
Свідок вказав, що він був там близько
години, бачив амбулаторну картку,
розмовляв з бабусею і з сином, думав, що
їй можна призначити, потім ще
передзвонював їм і коригував
лікування, уточнював його. Він пояснив,
що його діагноз повинен враховуватися
при обстеженні іншим
лікарем-психіатром, або колегіальним
органом, або експертом, або ВКК. Діагноз
можуть спростувати тільки при її
огляді, але не за документами. Свідок
пояснив, що прибрав у ОСОБА_8 збудження.
Потім треба було уточнювати лікування.
Тиск буває різний, атмосферний стан
також впливає на стан коми. Коматозний
стан буває на протязі хвилин, годин.
Органічний емоційний лабільний розлад
- це ураження мозку за рахунок
судинного захворювання, пов'язаного з
цукровим діабетом. Це викликано
нестачею поживних речовин і кисню.
Людина сумує, пригнічена, це впливає на
психіку, людина дратівлива,
порушується сон. У інших людей -
по-іншому: маячні розлади, шизофренія,
розвивається недоумство, людина
втрачає пам'ять. У бабусі були вікові
зміни. Зниження - це придаток до
діагнозу, це не дуже грізне
ускладнення. Їй призначалися
знеболюючі речовини, наркотики не
призначалися. При вживанні наркотичних
речовин також є побічні ефекти: почуття
ейфорії, почуття зниження болю. У неї
були фантомні біль у відрізаних ногах.
Є міжнародна класифікація хвороб.
Свідок вказав, що він прибрав
психомоторне збудження і дав
рекомендації для зниження тиску.
Свідок вказав, що він повинен був
повторно провести її огляд, але вона
померла через 2 дні. У неї були судинні
захворювання, які могли вплинути на її
психічний стан. У всіх по-різному буває:
марення, галюцинації, емоції,
недоумство, дратівливість, злісність,
агресія. Цукровий діабет може
викликати інтоксикацію. Якби інший
лікар виявив психічні відхилення, то
він повинен був про це повідомити і
записати в картці, але такого не було.

Свідок ОСОБА_37 у судовому
засіданні вказала, що вона була головою
судово-психіатричного огляду у складі
експертної комісії при проведенні
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 31, проведеної на підставі
ухвали Артемівського міськрайонного
суду Донецької області.

Відповідно до частини
першої статті 225 ЦК України, правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Як встановлено у п. 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України « Про
судову практику розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» за № 9, правила
статті 225 ЦК України поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану
на момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК України
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК України.

Суд вважає посилання позивача та її
представника на ст. 225 ЦПК України
такими, що не знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до висновку акту
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 31 (посмертної експертизи)
на ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено, що
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждала
органічним емоційно-лабільним
(астенічним) розладом особистості
складного ґенезу (церебросклероз з
гіпертензією, діабетична
енцефалопатія) з вираженим астенічним
синдромом внаслідок цілого ряду
соматичних захворювань (цукровий
діабет з судинними ускладненнями у
вигляді ангіопатії ніг з трофічними
язвами, гангреною, з оперативним
втручанням; ІБС, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2,атеросклеротичний
кардіосклероз). Важкі соматичні
захворювання та виражені явища
астенії, зумовлені різними соматичними
захворюваннями та церебросклерозом з
гіпертензією, не позбавляли ОСОБА_8
здатності в момент підписання
спадкового договору 25.10.2005 року та
договору довічного утримання 21.05.2008
року розуміти значення своїх дій та
керувати ними. Протягом всього періоду
захворювання з 1995 року до моменту
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з урахуванням
всіх захворювань, що малися у ОСОБА_8, з
урахуванням її віку та з урахуванням
призначених їй медикаментозних
засобів та обезболюючих препаратів
(наркотичної та ненаркотичної дії) вона
могла розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Даний висновок
підтвердила у судовому засіданні
експерт ОСОБА_37

Разом з тим, враховуючи
ту обставину, що після проведення
вищевказаної судово-психіатричної
експертизи судом було виявлено, що
незадовго до смерті відповідач сам
викликав до спадкодавці
лікаря-психіатра ОСОБА_36,пояснення
якого як свідка не були враховані при
проведенні експертизи, то судом була
призначена повторна посмертна
судово-психіатрична експертиза.

За висновками акту №
473-а/580-а (повторної) посмертної
судово-психіатричної експертизи у
відношенні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
призначеної за клопотанням
представника позивача та проведеної
Обласним центром судово-психіатричної
експертизи Донецької
облдержадміністрації Департаменту
охорони здоров'я Міністерства охорони
здоров'я, ОСОБА_8 в період укладення нею
юридичних правочинів - підписання
спадкового договору від 25.10.2005 року
виявляла астенічний синдром внаслідок
тяжкого соматичного захворювання
(легкий когнітивний розлад, що
поєднується з системним соматичним
розладом - в редакції МКБ-10). ОСОБА_8 в
період укладення нею юридичних
правочинів - підписання спадкового
договору від 25.10.2005 року та договору
довічного утримання від 21.05.2008 року за
психічним станом могла розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

Додатково судово-психіатрична комісія
вважала необхідним роз'яснити, що
питання про наявність у ОСОБА_8
психічного розладу в період з 1995 року
не може бути розв'язаний експертною
комісією в межах позовного
провадження цивільного процесу,
оскільки особливості проведення
судово-психіатричної експертизи в
такому разі є рішенням питання про
здатність розуміти значення своїх дій
та керування своїми вчинками при
наявності психічного розладу в
конкретний період і у відношенні
конкретної юридичної угоди (у даному
випадку спадковий договір від 25.10.2005
року та договір довічного утриманні
від 21.05.2008 року). Постановка питання про
здатність (нездатність) особи у «повній
мірі» розуміти значення своїх дій та
керувати своїми діями є формулюванням
поняття «обмежена осудність» в
кримінальному процесі. Серед питань,
які поставлені на вирішення дійсної
посмертної судово-психіатричної
експертизи, відсутні питання, які
відносяться до компетенції
експерта-психолога, а відповідно і
комплексної судової психолого -
психіатричної експертизи.

Поняття договору довічного утримання
(догляду) визначено статтею 744 ЦК
України, а саме: за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона
(відчужував) передає другій стороні
(набувачеві) у власність житловий
будинок, квартиру або їх частину , інше
нерухоме майно або рухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду:
1) на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або не
належне виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини; на
вимогу набувача. Договір довічного
утримання (догляду) припиняється зі
смертю відчужувача, що передбачене ст.
755 ЦК України.

У даному випадку позивач заявляє
вимоги про визнання недійсним договору
довічного утримання та його
розірвання. За життя відчужувача
вказаний договір розірваний не був, а
визнання його недійсним, що
передбачено ст. 255 ЦК України не знайшло
своє підтвердження у судовому
засіданні.

Розірвання спадкового договору
регулюється статтею 1308 ЦК України, в
якій зазначено, що спадковий договір
може бути розірвано судом на вимогу
відчужувача у разі невиконання
набувачем його розпоряджень. Спадковий
договір може бути розірвано судом на
вимогу набувача у разі неможливості
виконання ним розпоряджень
відчужувача.

Відповідно до аналізу вказаної статті,
розірвати спадковий договір не є
можливим оскільки відчужував ОСОБА_8
померла. А визнання спадкового
договору недійсним не передбачено
законом.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що заявлені позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Що стосується клопотання
представника відповідача стосовно
стягнення з позивача на користь
відповідача понесених судових витрат
за надання правової допомоги у розмірі
5070 грн. 00 коп. та додаткових витрат за
надання правової допомоги за період з
15.11.2012 року по 06.06.2013 року у розмірі 3899,80
грн., то суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 84
ЦПК України встановлено, що витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 40 ЦПК України
передбачено, що представником у суді
може бути адвокат або інша особа, яка
досягла вісімнадцяти років, має
процесуальну дієздатність і належно
посвідчені повноваження для
здійснення представництва в суді.

Із частини четвертої статті 42
ЦПК України вбачається, що
повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватись ордером,
який виданий відповідним адвокатським
об'єднанням, або договором. До ордера
адвоката обов'язково додається витяг
із договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій. Витяг
засвідчується підписом сторін
договору.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України,
передбачено, що витрати на правову
допомогу входять до витрат, пов'язаних
з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК
України, ці витрати мають бути
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які допускаються до участі в
розгляді справи ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь в розгляді
справи.

Представником відповідача ОСОБА_3 в
суді був адвокат ОСОБА_4, який
здійснював представництво його
інтересів на підставі Договору про
надання правової допомоги у цивільній
справі від 25 .12. 2011 року.

Заяви про те, щоб ОСОБА_4 був допущений
до участі в розгляді справи як особа, що
надає правову допомогу, як того вимагає
закон, до суду не надходило.

У даному випадку судом також
встановлено, що, як видно із наявної у
цивільній справі Виписки із договору
про надання правової допомоги від
25.12.2011 р. підписаної відповідачем ,яку
надав суду адвокат ОСОБА_4 з самого
початку в ній є посилання на іншу особу
- ОСОБА_38 та виписка за її змістом
підтверджує право адвоката ОСОБА_4 бути
представником , а не фахівцем у галузі
права. Такі ж повноваження підтверджує
і надана суду лише 07.02.2014 року оформлена
від імені відповідача аналогічна
виписка,та журнали судових засідань та
аудіо запис підтверджують ,що
представник позивача адвокат ОСОБА_4
знав, що він є представником позивача ,а
не фахівцем права і виступав у справі у
цій якості.

За таких обставин у суду не має підстав
стягувати з позивача на користь
відповідача витрати на правову
допомогу.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 40, 42, 56, 60, 61, 84, 145,
209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 225,
744, 755, 1216, 1233, 1258, 1261, 1266, 1308 ЦК України, суд
-

в и р
і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 «про визнання недійсними
спадкового договору та договору
довічного утримання та їх
розірвання»,треті особи Орган опіки та
піклування Артемівської міської ради,
ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Артемівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя
О.П.Харченко