Справа № 435/8675/13-ц
Провадження № 22ц/782/4524/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, січня місяця, 27-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі:

головуючого судді: Яресько А.В.,

суддів: Маляренко І.Б., Луганської В.М.,

при секретарі: Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 25 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу ,-

встановила:

У серпні 2013 року позивачка звернулася
до суду із позовом, у якому просила
розірвати шлюб нею та ОСОБА_1, що був
зареєстрований 12 грудня 2008 року
Ленінським відділом реєстрації актів
цивільного стану Луганського міського
управління юстиції, актовий запис №638,
просила після розірвання шлюбу
позивачці залишити прізвище - „ОСОБА_2".

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 25 вересня 2013 року позовні
вимоги було задоволено, шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідач не погодився із винесеним
рішенням суду та надав на нього
апеляційну скаргу, у якій просив суд
скасувати рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 25
вересня 2013 року та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
обґрунтування заявлених вимог на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
пояснення апелянта та його
представника, пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи та наявні
у них докази, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
наступних висновків.

При винесенні рішення про розірвання
шлюбу суд першої інстанції встановив,
що сторони перебувають у шлюбы з 2008
року (а.с. 4), мають спільну дитину (а.с. 5),
задовольняючи позовні вимоги виходив
із того, що сторони припинили шлюбні
стосунки, мають різні погляди на
сімейне життя, не ведуть спільне
господарство.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи при цьому з наступного. З
пояснень учасників процесу у судовому
засіданні апеляційної інстанції,
письмових та усних заперечень
позивачки вбачається, що обидві
сторони не заперечують, що з вересня 2013
року вже не підтримують шлюбних
стосунків, спільно не проживають, не
ведуть спільного господарства.
Позивачка наполягає на розірванні
шлюбу - вказує на те, що це збереження
шлюбу суперечить її інтересам,
запечреує проти надання додаткового
часу для примирення, ввжаючи це
недоцільним. Щодо доводів апеляції про
невжиття судом передбачених ст. 111 СК
заходів для примирення подружжя - то
вони знайшли своє підтвердження у
матеріалах справи, проте самі по собі
ці доводи не дають підстав для
скасування рішення. При цьому колегія
суддів виходить із наступного: з
моменту надходження позову до суду у
серпні 2013 року до розгляду справи у
суді апеляційної інстанції наприкінці
січня 2014 року пройшло більш ніж
півроку, справа надійшла до
апеляційного суду ще у жовтні місяці -
проте, і за цей час примирення між
подружжям не відбулось, позивачка
продовжує наполягати на розірванні
шлюбу, обидві сторони визнають, що
принаймні з вересня 2013 року їх родина
розпалась. Статтею 112 СК передбачено, що
суд має право постановити рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
Отже, колегія суддів приходить до
висновків про те, що при розгляді
справи по суті судом першої інстанції
не було допущено таких порушень норм
матеріального чи процесуального права,
що давали б підстави для скасування чи
зміни рішення - висновки суду не є
спростованими.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
суд першої інстанції правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і застосував закон, який
їх регулює. Статтею 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень - доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із належним додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Рішення суду, переглянуте судовою
колегією в межах доводів апеляційної
скарги, у цілому відповідає вимогам
закону, фактичні обставини встановлені
вірно, таких порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення, що давали б підстави
для зміни чи скасування рішення не
встановлено, а отже підстав для
скасування рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК
України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 25 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
проголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:_______________ Судді:________________________