У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,
-розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агрофірма «Бурчак» про розірвання
договору оренди землі, повернення
земельної ділянки та стягнення
орендної плати, за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Бурчак»,
подану представником Коломоєць С.В., на
рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 11 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 12 листопада 2013
року,

в
с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 23 грудня 2008 року
між нею, як власником земельної
ділянки, та відповідачем було укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 3, 2544 га, розташованою на
території Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області, строком на 20 років зі сплатою
орендної плати у розмірі 3 % від
нормативної грошової оцінки вартості
земельної ділянки, яка складає 54 995 грн.
06 коп. Умовами договору також
визначено, що орендна плата за
користування землею повинна
сплачуватися з 1 серпня по 31 грудня
кожного року. Однак,
всупереч умовам договору, відповідач
не своєчасно сплачував орендну плату.
Крім того, на її думку, орендар не
правильно нараховував розмір щорічної
орендної плати.

У зв'язку з цим позивач просила
розірвати договір оренди земельної
ділянки укладений 23 грудня 2008 року та
зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Бурчак»
(далі - ТОВ «Агрофірма «Бурчак»)
повернути земельну ділянку загальною
площею 3, 2544 га, яка розташована на
території Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області та стягнути з відповідача на її
користь недоплачену орендну плату за
2010 рік у розмірі 432 грн. 93 коп., за 2011 рік
у розмірі 647 грн. 08 коп., за 2012 рік у
розмірі 1 310 грн. 47 коп., а всього суму у
розмірі 2 390 грн. 48 коп.

Рішенням Михайлівського районного
суду Запорізької області від 11
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 12 листопада 2013 року, позов
ОСОБА_6 задоволено частково. Розірвано
договір оренди землі, укладений 23
грудня 2008 року між ОСОБА_6 та ТОВ
«Агрофірма «Бурчак», про реєстрацію
якого у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 21 червня 2010 року за №
41. Зобов'язано ТОВ «Агрофірма
«Бурчак» повернути ОСОБА_6 земельну
ділянку площею 3, 2544 га, яка розташована
на території Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області, призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (кадастровий номер
земельної ділянки :01:012:0012), у стані
не гіршому порівняно з тим, у якому ТОВ
«Агрофірма «Бурчак» одержала її в
оренду. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма
«Бурчак» на користь ОСОБА_6 суму
недоплаченої орендної плати за 2010 рік у
розмірі 371 грн. 91 коп. і суму
недоплаченої орендної плати за 2011 рік у
розмірі 586 грн. 07 коп. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. У решті
позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма
«Бурчак» порушує питання про
скасування ухвалених у справі судових
рішень, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права, із ухваленням
нового рішення у справі про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_6

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення не
відповідають цим вимогам.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно державного акта
на право власності на земельну ділянку
серії ЗП № 022952 від 3 липня 2008 року,
ОСОБА_6 є власником земельної ділянки
площею 3,2544 га, яка розташована на
території Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області, призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (кадастровий номер
земельної ділянки :01:012:0012).

23 грудня 2008 року між ОСОБА_6 та ТОВ
«Агрофірма «Бурчак» був укладений
договір оренди земельної ділянки
площею 3, 2544 га, яка розташована на
території Бурчацької сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області, строком на 20 років. Державна
реєстрація вказаного договору
відбулася 21 червня 2010 року. Укладаючи
договір, сторони домовилися, що розмір
орендної плати складає 3 % від
нормативної грошової оцінки вартості
земельної ділянки, яка складає 54 995 грн.
06 коп. При розрахунку у натуральній
формі орендодавець має одержати
продукцію за ціною на 10% менше від
середньо визначених з урахуванням
податку (п.2.3., 4.1, 4.4, 4.5 договору).

Згідно з п. 4.6 договору орендна плата
вноситься у строк з 1 серпня до 31 грудня
кожного місяця.

Судами встановлено, що виплата
позивачу орендної плати проводилася з
затримкою, а саме за 2010 рік - здійснена 16
жовтня 2011 року, за 2012 рік - 19 лютого 2013
року.

Отже, встановивши, що відповідач
належним чином не виконував умови
договору, оренду плату в розмірі та
строки, визначені договором оренди
землі не сплачував, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов висновку про
наявність підстав для розірвання
договору оренди землі від 23 грудня 2008
року.

Однак з такими висновками суду
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» розмір та умови орендної
плати, що зазначені в договорі оренди,
не можуть суперечити чинному на час
укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених

статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, а також на підставах,
визначених ЗК України та іншими
законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

Верховний Суд України у своїй
постанові № 6-146цс12 від 12 грудня 2012 року,
зазначав, що аналіз вищезазначених
норм Закону дає підстави для висновку
про те, що розірвання договору оренди
вимагає систематичної несплати
орендної плати.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення,
суди виходили з того, що несвоєчасна
сплата орендної плати (затримка) є
підставою для розірвання договору
оренди. При цьому, суди посилаючись на
правову позицію Верховного Суду
України, викладену у постанові № 6-146цс12
від 12 грудня 2012 року, вважали, що
підставою для розірвання спірного
договору оренди є не систематична
несплата орендної плати, а затримка у
виплаті орендної плати.

Разом з тим, вказані вище норми та
правова позиція Верховного Суду
України пов'язує підставу розірвання
лише з систематичною несплатою
орендної плати, а не з затримкою у
виплаті.

Отже судам слід було перевірити, чи має
місце у даній справі систематичність
невиконання користувачем обов'язку
щодо сплати орендної плати та чи є
підстави для розірвання спірного
договору оренди землі.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення
місцевого суду та ухвала апеляційного
суду підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Бурчак», подану представником
Коломоєць С.В., задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 11
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від
12 листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:

А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк
Г.В. Юровська