У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до приватного підприємства
«Стандарт-Сервіс», третя особа:
приватне акціонерне товариство
страхова компанія «Інтер-Поліс», про
відшкодування майнової шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від
імені ОСОБА_3, на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 7
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 17
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що 16
червня 2011 року ОСОБА_5, керуючи
транспортним засобом «МАЗ-5429»,
державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом
МАЗ-93866, державний номер
НОМЕР_2, о 7 год 45 хв., рухаючись у м.
Кіровограді по проспекту
Університетському поряд з будинком № 25
не обравши безпечну швидкість руху та
безпечну дистанцію допустив зіткнення
із зупиненим попереду в попутному
напряму автомобілем «ВАЗ-21061»,
державний номер НОМЕР_3, який в свою
чергу штовхнуло вперед і він скоїв
наїзд на стоячий попереду нього
автомобіль ВАЗ-21013 державний номер
НОМЕР_4, що належить позивачу.
Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 8 липня 2011 року
ОСОБА_5, який перебував у трудових
відносинах з приватним підприємством
«Стандарт-Сервіс», визнано винним у
скоєнні ДТП. Відповідно до звіту № 88/11
про оцінку автомобіля ВАЗ-21013 державний
номер НОМЕР_4, складеного 20 червня 2011
року, вартість матеріального збитку
завданого його власнику внаслідок ДТП
становить 6847 грн 8 коп. Цивільно-правова
відповідальність відповідача
застрахована приватним акціонерним
товариством страхова компанія
"Інтер-Поліс". Однак у виплаті
страхового відшкодування було
відмовлено у зв'язку із несвоєчасним
повідомлення страховика про страховий
випадок. Посилаючись на наведене,
просив стягнути з відповідача завдані
його автомобілю збитки.

Рішенням Кіровоградського районного
суду м. Кіровограда від 7 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 17 вересня 2013 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
виходили з недоведеності розміру
майнової шкоди та відсутності доказів
на підтвердження понесених позивачем
реальних витрат при здійсненні ремонту
автомобіля.

Проте повністю з такими висновками
погодитись не можна.

Судами встановлено, що 16 червня 2011 року
о 7 год. 45 хв. по проспекту
Університетському у м. Кіровограді
ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом
«МАЗ-5429», реєстраційний номер НОМЕР_1 з
напівпричепом МАЗ-93866, реєстраційний
номер НОМЕР_2, не обрав безпечну
швидкість руху та безпечну дистанцію
для руху внаслідок чого допустив
зіткнення з зупиненим попереду в
попутному напрямку автомобілем
«ВАЗ-21061», реєстраційний номер НОМЕР_3,
який зрушений поштовхом скоїв наїзд на
стоячий попереду нього автомобіль
ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_4, що
привело до механічного пошкодження цих
транспортних засобів.

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 8 липня 2011 року
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні
правопорушення та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП.

Згідно тимчасового реєстраційного
талону автомобіль МАЗ-5429,
реєстраційний номер 03321ОН належить ПП
«Стандарт-Сервіс».

ОСОБА_5 керував цим автомобілем
виконуючи трудові обов'язки водія ПП
«Стандарт-Сервіс» і здійснював
перевезення згідно подорожнього листа
від 16 листопада 2011 року.

Цивільно-правову відповідальність ПП
«Стандарт-Сервіс», як власника
наземного транспортного засобу,
застраховано згідно договору від 28
березня 2011 року № АА/0148879.

Листом від 20 січня 2012 року № 35/1
страховиком відмовлено ОСОБА_6, який
діяв на підставі виданої 10 вересня 2010
року ОСОБА_3 довіреності, у виплаті
страхового відшкодування з тих
підстав, що учасники
дорожньо-транспортної пригоди не
повідомили протягом трьох робочих днів
страховика про настання страхового
випадку та не забезпечили його
збереження у стані, в якому він
знаходився після ДТП, що призвело до
неможливості страховика встановити
факт дорожньо-транспортної пригоди,
причини та обставини її настання та
визначити розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК
України).

Звертаючись до суду з позовом до
приватного підприємства
«Стандарт-Сервіс» ОСОБА_3 на
підтвердження розміру майнової шкоди
надав звіт № 88/11 про оцінку автомобіля
ВАЗ 21013 реєстраційний №? НОМЕР_4 від 20
червня 2011 року.

Відповідно до ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, речових доказів,
допитаних свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експерта.

Згідно ч. 1 ст. 58 цього Кодексу належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Вказуючи на неможливість
підтвердження розміру майнової шкоди
звітом № 88/11 про оцінку автомобіля ВАЗ
21013 реєстраційний номер НОМЕР_4 від 20
червня 2011 року, суди не врахували, що
підтвердження обставин справи лише
певними засобами доказування
визначається за законом (ч. 2 ст. 59 ЦПК
України).

Чинним законодавством не встановлено,
що розмір збитків, завданих позивачу,
не може підтверджуватися звітом про
оцінку автомобіля, який є письмовим
доказом.

Вказавши, що позивачем не доведено
належним чином розмір майнової шкоди -
реальні витрати, понесені ним на ремонт
автомобіля, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку, що звіт
про оцінку автомобіля є неналежним
доказом.

Такі висновки є суперечливими і
взаємовиключними, мотивів відхилення
доказів, на які ОСОБА_3 посилався на
підтвердження вимог, в рішенні суду не
наведено.

Апеляційний суд перевіряючи
законність рішення суду першої
інстанції, уваги на суперечливість
таких висновків не звернув та
зазначені недоліки не усунув,
безпідставно погодився із зробленим в
ньому висновком про недоведеність
розміру майнової шкоди, вказавши, що
відшкодуванню підлягає не сума
матеріального збитку, яка визначена
звітом № 88/11 про оцінку автомобіля ВАЗ
21013 реєстраційний номер НОМЕР_4 від 20
червня 2011 року складеного суб'єктом
оціночної діяльності, а сума збитку,
яка відповідає розміру реальних витрат
понесених позивачем на ремонт власного
автомобіля, оскільки останнім він
відремонтований.

Однак, наведені в ухвалі апеляційного
суду мотиви відхилення доказів
неможливо визнати обґрунтованими.

З огляду на те, що на порушення положень
ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи не встановлені, і такі
порушення унеможливлюють встановлення
цих обставин, судові рішення не можуть
вважатись законними і обґрунтованими,
у зв'язку з чим вони підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від
імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 7 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 17 вересня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук