Провадження №2/761/363/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Маліченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Служба у справах дітей Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації про визначення місця
мешкання дитини та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Служба у справах дітей Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації про визначення місця
мешкання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
(далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі -
відповідач), третя особа: Служба у
справах дітей Шевченківської районної
в місті Києві державної адміністрації
(далі - третя особа) про визначення
місця проживання дитини, були виділені
ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 05.07.2013 року в окреме
провадження.

Позовні вимоги, які були уточнені в
ході розгляду справи, позивач
обґрунтовує тим, що 22.03.2008р. вони з
відповідачем зареєстрували шлюб від
якого мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26.09.2013 р. даний шлюб було
розірвано. Малолітній ОСОБА_3 постійно
проживає з позивачем, влаштований у
дитячий садок та отримує належний
догляд. Позивач зазначає, що
відповідачка самостійно не може
доглядати дитину, оскільки, не працює,
вживає наркотичні засоби та постійно
змінює місце перебування.

Тому, позивач просив суд визначити
місце проживання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання його
батька - ОСОБА_1.

У ході розгляду справи, відповідачем
було подано зустрічну позовну заяву, у
якій вона заперечує проти тверджень
позивача з приводу способу її життя.
Зазначає, що під час їх спільного
проживання з позивачем вони разом
приймали наркотичні засоби, крім того,
позивач постійно зловживав спиртними
напоями та не мав постійного заробітку.
Відповідач вказує, що вона надає дитині
належний догляд та сприяє його
повноцінному розвитку, а з березня
місяця 2013 р. добровільно звернулася до
благодійного фонду для жінок з дітьми
«Точка опори» для проходження в ньому
психологічної реабілітації. Тому,
просила суд визначити місце проживання
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем
проживання його матері - ОСОБА_2 та
стягнути з позивача судові витрати.

У судовому засіданні позивач,
представник позивача та представник
третьої особи позовні вимоги
підтримали та просили суд задовольнити
їх в повному обсязі, у задоволенні
зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог в повному обсязі, вимоги
зустрічної позовної заяви просила
задовольнити.

Свідок ОСОБА_4, яка є рідною тіткою
позивача, суду пояснила, що позивач як
батько виконує всі необхідні дії по
догляду та вихованню дитини, в чому
йому також допомагає його матір.
Зазначила, що відповідачка
відсторонилася від виховання дитини
приблизно 3 роки тому.

Свідок ОСОБА_5, мати позивача, суду
пояснила, що онук проживає разом з нею
та позивачем. Крім того, зазначила, що
відповідачка періодично зникала і її
приводила додому міліція.

Свідок ОСОБА_6, яка є хрещеною
матір'ю позивача, суду розповіла, що
відповідачки не було вдома більше
півроку, тому що, зі слів позивача,
остання перебувала на лікуванні від
наркотичної залежності.

Свідок ОСОБА_7, шкільна знайома
відповідачки, пояснила, що приблизно
півтора - два роки вона разом з
відповідачкою та дитиною ходила на
прогулянки. У цей період дитина була
доглянутою, а позивач увесь час
працював і не займався її вихованням.
Свідок також пояснила. що коли дитині
було приблизно два роки, сторони разом
вживали наркотичні засоби, про що їй
відомо зі слів відповідачки.

Свідок ОСОБА_8, мати відповідачки,
розповіла, що після народження дитини,
позивач та відповідач разом вживали
наркотичні засоби. Крім того, до
початку 2013 р. вихованням дитини
займалася відповідачка, а на даний час
дитина знаходиться у позивача,
оскільки, ОСОБА_2, знаходиться в
реабілітаційному центрі.

Свідок ОСОБА_9, батько
відповідачки, суду пояснив, що сторони
певний час проживала у нього в
помешканні, дитиною в основному
займалась відповідачка. Зазначив, що
були випадки, коли дочка приходила до
нього з дитиною і у відповідачки були
гематоми.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
покази свідків, дослідивши матеріали
справи та надані сторонами докази,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі, а в задоволенні
зустрічної позовної заяви необхідно
відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що 22.03.2008 р. між позивачем
та відповідачем був укладений шлюб,
який відповідно до рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26.09.2013 р. було розірвано (а.с.73).

Від зазначеного шлюбу народилася
дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Відповідно до довідки форми № 3 позивач
зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.75).

Зазначена квартира належить на праві
власності ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_1 на праві спільної сумісної
власності в рівних долях (а.с.77).

У довідці форми № 3 від 18.10.2013 р.
зазначено, що відповідачка є
зареєстрованою у неприватизованій
квартирі АДРЕСА_1 (а.с.78).

Згідно до довідки № 343-к від 18.10.2013 р.,
позивач дійсно працює водієм -
експедитором у ТОВ «Торгівельна група
«Гермес - Трейд» з 01.10.2012 р. (а.с.76).

Згідно із ст. 161 СК України якщо мати і
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними вирішується судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання свої батьківських
обов`язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров`я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Як вбачається з характеристики від
14.10.2013 р., у березні 2013 р. відповідачка
самостійно звернулася до
Реабілітаційного центру для жінок з
дітьми «Точка опори» з проханням
прийняти її на реабілітацію і
допомогти їй позбутися залежності,
змінити спосіб життя та сприйняття
навколишнього середовища. На час
складання характеристики, вона
перебувала у центрі восьмий місяць,
стала на шлях виправлення та позбулася
шкідливих звичок (а.с.61).

Проте, в подальшому, відповідачка суду
пояснила, що залишила реабілітаційний
центр, так як перебування в ньому
заважало спілкуванню з дитиною.

Вироком Шевченківського районного
суду м. Києва від 17.07.2013 року
відповідачку визнано винною у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК
України, в якому також зазначено, що
відповідачка раніше судима
Шевченківським районним судом м. Києва
27.11.2012р. та 22.04.2013р. за ст. 309 ч.1 КК України
(а.с.68-70).

Згідно Висновку від 20.01.2014 р. № 109/04/40-298,
Орган опіки та піклування
Шевченківської районної ради в м. Києві
державної адміністрації підтримує
позовну заяву та заперечує проти
задоволення зустрічної позовної заяви,
вважає, що, оскільки, на даний час
дитина має всі необхідні умови для
проживання з позивачем та відвідує
дитячий садок, крім того, мати дитини
під кінець реабілітації порушила
правила центру, в результаті чого
адміністрація прийняла рішення про
припинення нею проходження
реабілітації, місце проживання дитини
повинно бути визначено з громадянином
ОСОБА_1 (а.с.106-108).

У відповідності з ч. 1 ст. 141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Частиною 2 цієї статті
передбачено, що розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини,
а саме: обов'язків щодо виховання та
розвитку дитини, про що йдеться у ст. 150
СК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, даючи юридичну оцінку поясненням
сторін, показам свідків та дослідженим
матеріалам справи, висновку Органу
опіки та піклування Шевченківської
районної ради в м. Києві державної
адміністрації, який визначив місце
проживання дитини з батьком, вік дитини
та необхідність особистого піклування
про неї, суд вважає необхідним
визначити місце проживання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком -
ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212 -
215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 141, 150, 161,
СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Служба у справах дітей Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації про визначення місця
мешкання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у
справах дітей Шевченківської районної
в місті Києві державної адміністрації
про визначення місця мешкання дитини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя