Справа № 368/1258/13-ц Головуючий у І
інстанції Іванюта Т.Є.Провадження №
22-ц/780/1465/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 28
У Х В А Л А

іменем України

13 лютого 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Березовенко Р.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 26 листопада 2013
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, 3-тя особа ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в наслідок
ДТП,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивачка звернулася до
суду із вказаним вище позовом, який
надалі уточнила і мотивувала тим, що 20
квітня 2013 року по вул.Жовтневій в
с.Шпендівка Кагарлицького району
Київської області сталася ДТП за
участю належного їй автомобіля
«MERSEDES-BENS-VITO 111» р.н. НОМЕР_1 та трактора
МТЗ-80 р.н. НОМЕР_2 належного ОСОБА_2, під
керуванням ОСОБА_3 Вказана ДТП сталася
з вини відповідача ОСОБА_3, який,
керуючи трактором МТЗ-80, не надав
перевагу в русі автомобілю «MERSEDES-BENS-VITO
111», що рухався праворуч на перехресті
рівнозначних доріг, порушивши п.16.12 ПДР
та допустивши зіткнення з цим
автомобілем. Вина відповідача у
порушенні ПДР стверджується
постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 15 травня 2013
року. Посилалася, що згідно висновку
автотоварознавчого дослідження з
додатком № 0025-06/13 від 10 червня 2013 року
вартість матеріального збитку,
завданого їй становить 34461,51 грн. Крім
того, вона понесла додаткові
матеріальні витрати в сумі 1108 грн., а
також їй завдана моральна шкода, яку
оцінила в розмірі 15000 грн. У зв'язку з
наведеним просила стягнути з
відповідачів солідарно на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 34461,51 грн.,
додаткові витрати в розмірі 1108 грн.,
моральну шкоду в розмірі 15000 грн.,
витрати на надання юридичної допомоги
в розмірі 900 грн. та судовий збір.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 26 листопада 2013
року позов задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь
позивачки матеріальну шкоду в розмірі
34461,51 грн., витрати в сумі 1108 грн.,
моральну шкоду в розмірі 4000 грн.,
витрати на надання юридичної допомоги
в розмірі 900 грн.

Позивачка ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким
стягнути завдану шкоду та всі понесені
нею витрати із ОСОБА_2, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи вимоги частково та
стягуючи завдані матеріальні збитки та
моральну шкоду із ОСОБА_2, суд першої
інстанції обгрунтовував свої висновки
тим, що шкода заподіяна позивачці з
вини відповідача ОСОБА_2 внаслідок
порушення останнім Правил дорожнього
руху при керуванні джерелом підвищеної
небезпеки, що знаходиться у причинному
зв'язку із завданням їй шкоди, а тому
саме він має нести відповідальність за
завдану шкоду.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Знідно положень ст.ст.1166,1167 ЦК України
майнова шкода та моральна шкода,
завдана неправомірними діями
фізичній особі, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини в повному обсязі.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку,
якщо ця особа не доведе, що шкода
виникла внаслідок непереборної сили
або з умислу потерпілого.

Відповідно до положень ч.1 ст.1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки одній особі з вини іншої,
відшкодовується винною особою на
загальних підставах.

Судом першої інстанції встановлено і
вбачається з матеріалів справи, що 20
квітня 2013 року близько 14-00 години на
вул.Жовтневій в с.Шпендівка
Кагарлицького району Київської
області сталася ДТП за участю
автомобіля «MERSEDES-BENS-VITO 111» р.н. НОМЕР_1,
власником якого є ОСОБА_1, та трактора
МТЗ-80 р.н. НОМЕР_2, власником якого є
ОСОБА_2, під керуванням відповідача
ОСОБА_3 ДТП сталася з вини відповідача
ОСОБА_3, який, керуючи трактором МТЗ-80,
не надав перевагу в русі автомобілю
«MERSEDES-BENS-VITO 111», що рухався праворуч на
перехресті рівнозначних доріг,
порушивши п.16.12 ПДР та допустивши
зіткнення з цим автомобілем.

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 15 травня 2013
року на відповідача ОСОБА_3 накладено
штраф за ст.124 КупАП у розмірі 340
гривень.

Також судом встановлено, що згідно
висновку експортного
автотоварознавчого дослідження з
додатком № 0025-06/13 від 10 червня 2013 року
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля
«MERSEDES-BENS-VITO 111» р.н. НОМЕР_1, становить
34461,51 грн. (а.с.106). Крім того позивачка
понесла додаткові витрати на оплату
послуг експерта та інші в розмірі 1108
грн.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

За таких обставин, з огляду на те, шкода
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
законних підставах володіє
транспортним засобом на момент
вчинення ДТП, а такою особою є ОСОБА_3,
який на законних підставах керував
трактором, суд обгрунтовано стягнув
завдані позивачці збитки з ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що
завдана позивачці матеріальна шкода
повинна відшкодовуватись виключно
власником транспортного засобу ОСОБА_2
необгрунтовані та суперечать вимогам
ст.1187 ЦПК України, згідно якої шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що
обов'язок відшкодувати шкоду
покладається на володільця
транспортного засобу, яким може бути як
власник, так і інша особа, що
використовує транспортний засіб на
підставі договору оренди, найму,
доручення тощо.

Аналогічні роз'яснення викладені в п.6
постанови №4 Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», згідно якого особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Судом встановлено і це не
заперечується сторонами, що ОСОБА_3
керував трактором, маючи при собі
посвідчення водія та свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу МТЗ-80,
тобто на законних підставах
використовував трактор, а тому суд
обгрунтовано поклав на нього
відповідальність за завдану позивачці
шкоду.

Посилання апелянта на невідповідність
рішення суду висновкам Верховного Суду
України у цивільній справі № 6-108цс/13
безпідставні. У вказаній справі
Верховний Суд України зробив висновок
про те, що згідно ч.1 ст.1172 ЦК України не
несе відповідальності перед
потерпілим за шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових обов'язків
на підставі трудового договору
(контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом.

У даній справі позивач не надав доказів
і це не встановлено, що ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах із
ОСОБА_2

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
позову, обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 26 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :