У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 29 січня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Київській області, приватний нотаріус
Обухівського районного нотаріального
округу ОСОБА_7 про визнання правочину
недійсним, за касаційними скаргами
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 04 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 05 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу
житлового будинку по АДРЕСА_1,
укладений 27 жовтня 2010 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_6

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10
червня 2008 року між ним та ОСОБА_8
укладено й нотаріально посвідчено
договір позики грошових коштів.
Відповідач ОСОБА_5 виступив майновим
поручителем позичальника та у разі
невиконання останнім умов договору
погодився передати належні йому на
праві власності земельну ділянку та
житловий будинок по АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_8 умов
договору рішенням Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 23 лютого 2011 року на його
(позивача) користь було стягнуто
солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 і
ОСОБА_10 заборгованість за договором
позики в розмірі 3 476 132грн, а 1 квітня 2011
року Головним управлінням юстиції у
Київській області відкрито виконавче
провадження про примусове стягнення
коштів з боржників та накладено арешт
на їх майно.

Згідно даних Держземагентства за
ОСОБА_5 зареєстрована земельна ділянка
по АДРЕСА_1, в реалізації якої
виконавчою службою відмовлено,
оскільки на ній розташований будинок,
придбаний ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу у ОСОБА_5 від 27 жовтня
2010 року.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5
з метою уникнення виконання боргових
зобов'язань уклав оспорюваний договір,
просив визнати його недійсним.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 04
вересня 2013 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 05 листопада 2013 року позов
задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними будівлями, який
розташований по АДРЕСА_1, укладений 27
грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу ОСОБА_7 й зареєстрований у
реєстрі за №4318.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_6
просять скасувати рішення та ухвалу
судів попередніх інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив з того, що
оспорюваний правочин був укладений з
метою уникнення цивільно-правової
відповідальності щодо повернення суми
боргу за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині також не можуть
бути визнані як підстава для
призначення справи до судового
розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відхилити, рішення Обухівського
районного суду Київської області від 04
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 05 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня