Провадження № 2/752/417/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Новак А.В. при
секретарі Чабанюк Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом Київського національного
університету імені Тараса Шевченка до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Міністерство
оборони України про виселення та
стягнення заборгованості за
проживання,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Міністерство
оборони України про виселення та
стягнення заборгованості за
проживання.

Мотивує свої позовні вимоги тим, що
відповідно до договору «Про підготовку
спеціалістів» укладеного 11.09.1995 року та
додаткових угод до нього за № 07-94 від
21.02.1997 року, № 07-94-1 від 28.10.1998 року
укладених між позивачем та
Міністерством оборони України,
останньому було передано у
користування блок-секції у гуртожитку
АДРЕСА_1 для проживання офіцерів,
слухачів та членів їх сімей, які
проводять оплату за проживання
особисто в бухгалтерію університету,
розмір якої визначається за згодою
сторін.

Також як зазначає позивач 22 грудня 1997
року між Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка та
Міністерством оборони України було
укладено договір № 135 та Додаткову
угоду № 303/44/09 від 19.08.2009 року,
відповідно до умов яких Міністерство
оборони України зобов'язалося після
введення в експлуатацію житлового
будинку по АДРЕСА_2 вивільнити та
передати позивачу житлові кімнати в
гуртожитку АДРЕСА_1 у термін до 31 грудня
2011 року.

Як зазначає позивач, Міністерство
оборони України не виконало своїх
зобов'язань та фактично не звільнили
надані приміщення, у тому числі кімнати
АДРЕСА_1 які займає сім'я ОСОБА_2 у
кількості 4-х осіб, а оскільки відсутні
підстави, які б надавали право на
проживання сімей військовослужбовців
у тому числі відповідачів по справі,
останні порушують п. 2.3 Додаткової
угоди № 303/44/09 та статтю 132 Житлового
кодексу Української РСР у зв'язку з чим
підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідачів не сплачену у повному
обсязі суму коштів за користування
жилим приміщенням, місцями загального
користування та надані
житлово-комунальні послуги
встановлені наказом ректора
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка від 21.03.2006 року за
№ 184-32 «Про оплату за користування
гуртожитками Університету».

В подальшому, тарифи на проживання було
змінено відповідно до наказу ректора
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка від 13.05.2009 року за
№ 871-32 «Про оплату за користування
гуртожитками Університету» та
відповідно до наказу від 13.05.2011 року за
№ 370-32 «Про оплату за користування
гуртожитками Університету».

Позивач зазначає, що відповідачами
сплачуються кошти за проживання з
розрахунку 110 гривень ліжко-місце,
однак вартість такого відповідно до
змінених тарифів складає 402 гривні.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги заяви та
просив суд ухвалити рішення, яким
стягнути з відповідачів суму боргу у
розмірі 47145 гривень 15 копійок та
виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
з кімнат АДРЕСА_1.

Представник відповідача ОСОБА_2 та його
довіритель в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
позовних вимог. Зокрема зазначили, що
між родиною ОСОБА_2 та позивачем не
укладалось жодних договорів, а тому
обов'язку що виник у зв'язку з
невиконанням п. 2.3 Додаткової угоди №
303/44/09 від 19 серпня 2009 року до договору №
135 укладеного 22 грудня 1997 року між
Київським національним університетом
імені Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України у них не виникло. Щодо
вимоги про стягнення заборгованості,
відповідач пояснив, що ним та його
родиною оплачується проживання у
гуртожитку із розрахунку 110 гривень
ліжко-місце, а про зміну тарифів йому
нічого не відомо, оскільки такі тарифи
не узгоджувалися та про їх зміну не
було попередження не менше ніж за
місяць до зміни таких.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явилися. Про день,
час та місце слухання справи були
повідомлені належним чином про що
свідчать наявні в матеріалах справи
повідомлення про вручення судових
повісток про виклик у суд.

Суд вважає за можливе, з врахуванням
думки осіб, що з'явилися в судове
засідання слухати справу у їх
відсутність.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог, щодо
предмета спору - Міністерство оборони
України, в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог з посиланням на
письмові заперечення, що долучені до
матеріалів справи. Зокрема зазначила,
що нових тарифів на проживання з
Міністерством оборони України не
узгоджувалося, а відповідачі про зміну
таких не попереджалися, а тому
відповідно і відсутні підстави для
стягнення з останніх заборгованості,
сума якої пред'явлена до стягнення.

Заслухавши сторони, представників,
дослідивши і проаналізувавши докази,
які містяться в матеріалах справи, суд
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до договору «Про підготовку
спеціалістів» укладеного 11.09.1995 року та
додаткових угод до нього за № 07-94 від
21.02.1997 року, № 07-94-1 від 28.10.1998 року
укладених між Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка та
Міністерством оборони України,
останньому було передано у
користування блок-секції у гуртожитку
АДРЕСА_1 для проживання офіцерів,
слухачів та членів їх сімей, які
проводять оплату за проживання
особисто в бухгалтерію університету,
розмір якої визначається за згодою
сторін.

22 грудня 1997 року між Київським
національним університетом імені
Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України було укладено договір
№ 135 та в подальшому Додаткову угоду №
303/44/09 від 19.08.2009 року, відповідно до умов
яких Міністерство оборони України
зобов'язалося після введення в
експлуатацію житлового будинку по
АДРЕСА_2 вивільнити та передати
позивачу житлові кімнати в гуртожитку
АДРЕСА_1 у термін до 31 грудня 2011 року.

Сторонами спору визнано, що у кімнатах
АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, займаючи 5-ть
ліжко-місць.

Відповідно до п. 2.3 Додаткової угоди №
303/44/09 від 19 серпня 2009 року до договору №
135 укладеного 22 грудня 1997 року між
Київським національним університетом
імені Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України, до кінця 2011 року
Міністерство проводить відселення
всіх сімей військовослужбовців
звільнених у запас або відставку і
передає Університету вивільнені
житлові кімнати в студентському
гуртожитку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

В конкретному випадку сторонами
договору № 135 від 22 грудня 1997 року та
Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009 року
є Київський національний університет
імені Тараса Шевченка та Міністерство
оборони України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на ту обставину, що саме у відповідачів
виникло зобов'язання за Додатковою
угодою № 303/44/09 від 19 серпня 2009 року до
договору № 135 укладеного 22 грудня 1997
року між Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка та
Міністерством оборони України.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
встановлено, що оскільки правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси(частина перша та друга статті
3 ЦПК України), то суд повинен
встановити, чи були порушені, невизнані
або оспорювані права, свободи чи
інтереси цих осіб, а якщо були то
вказати, чи є залучений у справі
відповідач відповідальним за це.

Зобов'язання виконати умови п. 2.3
Додаткової угоди № 303/44/09 від 19 серпня
2009 року до договору № 135 укладеного 22
грудня 1997 року між Київським
національним університетом імені
Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України, виникло саме у
Міністерства оборони України,
починаючи з 01 січня 2012 року і обов'язок
його виконати не може бути покладений
на відповідачів, оскільки такі не є
стороною зазначеного договору і
додаткової угоди і умовами останніх не
передбачено покладення обов'язку за їх
виконання на відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Суд вважає безпідставним та
необґрунтованим посилання
представника позивача на необхідність
застосування правил статті 132
Житлового кодексу Української РСР, як
на правову підставу для виселення
відповідачів із займаного жилого
приміщення, оскільки у статті 132
Житлового кодексу Української РСР
зазначено вичерпний перелік осіб, які
підлягають виселенню з гуртожитків без
надання іншого жилого приміщення, за
умови, що таке жиле приміщення було
надано у зв'язку з навчанням чи роботою.

Натомість, доказів поселення
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у гуртожиток, що належить
позивачу, у зв'язку з роботою чи
навчанням, суду надано не було.

Сторонами спору визнана та не
оспорювалася та обставину, що
заселення родини ОСОБА_2 у кількості 4-х
осіб відбулося у зв'язку з укладенням
між позивачем та третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору договору № 135 та
Додаткової угоди № 303/44/09 від 19.08.2009
року, і на погляд суду не пов'язане з
роботою чи навчанням, а тому
застосування до спірних правовідносин
правил статті 132 Житлового кодексу
Української РСР є неприпустимим і
таким, що суперечить вимогам Закону.

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідачів суми заборгованості за
тимчасове користування жилим
приміщенням та спожиту електроенергію,
суд вважає необхідним зазначити
наступне.

Умовами п. 3.2 Додаткової угоди № 303/44/09
від 19 серпня 2009 року до договору № 135
укладеного 22 грудня 1997 року між
Київським національним університетом
імені Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України визначено, що в разі
зміни цін і тарифів на
житлово-комунальні послуги та
енергоносії Університет може
змінювати розмір оплати за проживання
в гуртожитку з обов'язковим
попередженням про це мешканців не менш
ніж за місяць на підставі наказу
ректора.

Доказів настання обставин, що
слугували б підставою для підвищення
плати за тимчасове користування жилим
приміщенням у розумінні підвищення цін
і тарифів на житлово-комунальні
послуги та енергоносії, що є
обов'язковою передумовою для винесення
відповідного наказу ректора про оплату
за користування гуртожитками
Університету, суду надано не було.

Сама по собі калькуляція послуг, надана
представником позивача, без надання
доказів на підтвердження настання
вищезазначених обставин, правового
значення не має.

В той же час, судом враховується, що
оплата за проживання у гуртожитку
змінювалась два рази, відповідно до
наказу наказу ректора Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка від 13.05.2009 року за № 871-32
«Про оплату за користування
гуртожитками Університету» та наказу
від 13.05.2011 року за № 370-32 «Про оплату за
користування гуртожитками
Університету».

Доказів попередження ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зміну розміру оплати
за проживання у гуртожитку з 110 гривень
за ліжко-місце на 282 гривні, відповідно
до наказу ректора Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка від 13.05.2009 року за № 871-32
«Про оплату за користування
гуртожитками Університету», суду
надано не було.

Оцінюючи наданий суду акт про відмову
відповідача ОСОБА_2 в отриманні
попередження про зміну розміру оплати
за проживання у гуртожитку з 282 гривень
за ліжко-місце на 402 гривні, відповідно
до наказу ректора Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка від від 13.05.2011 року за №
370-32 «Про оплату за користування
гуртожитками Університету», суд не
бере такий до уваги, оскільки нова
плата у розмірі 402 гривні за ліжко-місце
почала нараховуватися з 01 червня 2011
року, а виходячи з матеріалів акту
попередження про таке відбувалося 18
травня 2011 року, тобто у термін менший
ніж один місяць про зміну такої плати,
що прямо суперечить механізму такого
попередження закріпленого у п. 3.2
Додаткової угоди № 303/44/09 від 19 серпня
2009 року до договору № 135 укладеного 22
грудня 1997 року між Київським
національним університетом імені
Тараса Шевченка та Міністерством
оборони України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Цивільного процесуального кодексу
України.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку про необхідність
відмовити Київському національному
університету імені Тараса Шевченка в
задоволенні позову повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами
вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК
України,суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Міністерство оборони
України про виселення та стягнення
заборгованості за проживання -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя
А.Новак