РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2014 року
м.
Запоріжжя

Коммунарський районний суд
м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді:
Піх Ю.Р.

при секретарі:
Бабенко Г.В.,

за участю сторін, розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів за
договором грошової позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовними вимогами в яких вказав, що
17.12.2013 року позивач передав відповідачу
у борг грошові кошти в розмірі 15 000
гривень, які відповідач зобов'язалася
повернути у строк до 24.12.2013 року. Видана
покупцем розписка від 17.12.2013 року є
підтвердженням отримання грошової
суми. Після цього відповідач впевнила
позивача, що грошові кошти будуть
повернуті у встановлені строки та
попросила позичити їй ще 16 000 гривень.
23.12.2013 року позивач передав відповідачу
у борг грошові кошти у розмірі 16 000
гривень, які відповідач зобов'язалася
повернути у строк до 25.12.2013 року
включно, про що свідчить договір позики
від 23.12.2013 року, посвідчений ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу за №3641.
Відповідно до умов розписки від 17.12.2013
року та договору позики від 23.12.2013 року
відповідач зобов'язалась повернути
грошові кошти у встановлені строки, але
свої зобов'язання не виконала. До
теперішнього часу відповідач гроші не
повернула.

У зв'язку з чим позивач просив суд
стягнути на його користь суму боргу за
договором позики у розмірі 31000 гривень,
та судові витрати у розмірі 310 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надавши пояснення суду, аналогічні в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги визнала у
повному обсязі.

Вислухавши сторін по справі
всесторонньо дослідивши та оцінивши
матеріали справи, виходячи з
встановленого ст. 11 ЦПК України
принципу диспозитивності, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Статтею 11
ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57
ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Стаття 58 ЦПК України
встановлює, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом і обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Судом встановлені такі обставини і
визначені відповідні їм
правовідносини.

17.12.2013 року позивач передав відповідачу
у борг грошові кошти в розмірі 15 000
гривень, які відповідач зобов'язалася
повернути у строк до 24.12.2013 року. Видана
покупцем розписка від 17.12.2013 року є
підтвердженням отримання грошової
суми. Після цього відповідач впевнила
позивача, що грошові кошти будуть
повернуті у встановлені строки та
попросила позичити їй ще 16 000 гривень.
23.12.2013 року позивач передав відповідачу
у борг грошові кошти у розмірі 16 000
гривень, які відповідач зобов'язалася
повернути у строк до 25.12.2013 року
включно, про що свідчить договір позики
від 23.12.2013 року, посвідчений ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу за №3641.
Відповідно до умов розписки від 17.12.2013
року та договору позики від 23.12.2013 року
відповідач зобов'язалась повернути
грошові кошти у встановлені строки, але
свої зобов'язання не виконала.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у
попередньому судовому засіданні
судового рішення у разі визнання
відповідачем позову проводиться у
порядку встановленому статтями 174 і 175
цього Кодексу.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно зі ст.ст.525, 530 ЦК України,
зобов"язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 692 ч.2 покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.
Договором купівлі-продажу може бути
передбачено розстрочення платежу.

Виходячи з норми ст.1046 ЦК України,
правова природа договору позики
полягає у передачі позикодавцем у
власність позичальникові грошових
коштів або інших речей, визначених
родовими ознаками та зобов'язанні
позичальника повернути позикодавцеві
таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1047 ЦК України
договір позики укладається в письмовій
формі. На підтвердження укладення
договору позики ті його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Така розписка позивачем
надана.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
"Позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором".

Таким чином, неналежне виконання
відповідачем умов договору, в частині
несвоєчасного його виконання, тягне за
собою цивільно-правову
відповідальність, що передбачена як
умовами укладеного між сторонами
договору, так і вищенаведеними нормами
Цивільного кодексу України, а саме: з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума боргу в
розмірі 31000 гривень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні
на користь якої ухвалено рішення. Суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, суд вважає доводи позивача
є обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 525, 530,615,625,692 ЦК України,
ст. ст. 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК| України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів за договором
грошової позики - задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН
НОМЕР_1) місце проживання АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1 місце проживання
АДРЕСА_2 суму боргу за договором позики
в розмірі 31000 (тридцять одна тисяча)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 місце
проживання АДРЕСА_2 судові витрати у
розмірі 310 грн. 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя:
Ю.Р.Піх