Номер провадження № 22-ц/785/313/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Грубіян Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 22 лютого 2013 року,

встановила:

В січні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 19 квітня 2012 року
він уклав з відповідачем договір
купівлі-продажу 20/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 Позивач розрахувався
за будинок, а відповідач ухилився від
нотаріального посвідчення договору.
Тому позивач просив визнати договір
купівлі-продажу дійсним та визнати за
ним право власності на 20/100 частин
житлового будинку.

Справа розглянута в відсутності
відповідача.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 22 лютого 2013 року позов задоволений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
посилається на те, що рішення суду
порушує її спадкові права, оскільки
відповідач, який є її сином, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому не міг бути
відповідачем по справі. Однак суд
вирішив питання відносно спадкового
майна.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що сторони
уклали договір купівлі-продажу 20/100
частин житлового будинку, однак
відповідач ухилився від його
нотаріального посвідчення. Тому суд
визнав договір дійсним на підставі
частини 2 статті 220 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
не ґрунтуються на законі та не
підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на підтвердження позовних
вимог надав договір від 19 квітня 2012
року, який за його ствердженням він
уклав з відповідачем(а.с.4-5). Однак суд
першої інстанції, розглянувши справу в
відсутності сторін, не перевірив
доводів позивача, не з»ясував чи
укладався спірний договір між
позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
ОСОБА_3

При визнанні цього договору дійсним на
підставі ч.2 ст.220 ЦК України суд не
врахував раз"яснень, які містяться у п.13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 6 листопада
2009 року №9, про те, що норма частини 2
статті 220 ЦК України не може бути
застосована до спірного правочину,
який відповідно до вимог ч.1 ст.657 ЦК
України підлягає і нотаріальному
посвідченню і державній реєстрації.
Оскільки момент вчинення такого
правочину відповідно до ст.ст.210, 640 ЦК
України пов'язується з державною
реєстрацією, яка не була здійснена
сторонами, тому спірний правочин не є
укладеним і не створює прав та
обов'язків для сторін.

З свідоцтва про смерть ОСОБА_3
вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року, тобто до звернення ОСОБА_2 з
позовом до суду(а.с.2). Таким чином, позов
був пред»явлений до померлої особи, а
суд, не з»ясувавши цих обставин,
розглянув позов та ухвалив
рішення(а.с.23-24).

Рішення суду порушує права ОСОБА_4, яка
відповідно до свідоцтва про народження
є матерю померлого ОСОБА_3, а тому
відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України
відноситься до спадкоємців першої
черги. Однак суд вирішив питання
відносно нерухомого майна, яке
належало спадкодавцю ОСОБА_3(а.с.12-13).

Приймаючи до уваги те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом не правильно
застосовані норми матеріального та
порушені норми процесуального права,
тому на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК
України рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Судовий збір в сумі 114 гривень 70
копійок, сплачений ОСОБА_4 за подачу
апеляційної скарги, підлягає стягненню
з позивача на підставі ч.1 ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314
ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 22 лютого 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання дійсним договору
купівлі-продажу 20/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, визнання права
власності на 20/100 частин цього
житлового будинку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4 судовий
збір в сумі 114 гривень 70 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш