Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.
м. Одеса.

Суворовський районний суд м.
Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

При секретарі - Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань №14,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи Органу
опіки та піклування Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради про визначення місця
проживання дитини та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О
В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовними вимогами про визначення її з
відповідачем малолітньому сину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання разом з
нею. А також стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання сина у
розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи
з дня пред'явлення позову до суду і до
повноліття сина. Також просила
допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів в межах
платежу за один місяць і стягнути з
відповідача на її користь судові
витрати в загальній сумі 1729 гривень 40
копійок, які вона понесла при оплаті
судового збору в доход держави у
розмірі 229 гривень 40 копійок та 15000
гривень на правову допомогу фахівцю в
галузі права.

В обґрунтування свого позову вона
посилалася на те, що з 21 серпня 2009 року
по 27 лютого 2012 року знаходилася в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2, який був розірваний рішенням
Суворовського районного суду м.
Одеси. Під час спільного проживання в
шлюбі, у них народився син ОСОБА_3. Після
припинення шлюбних відносин і
спільного проживання, їхній син
залишився проживати з нею в квартирі
АДРЕСА_1, де вони проживають по
теперішній час. Відповідач припинив
надавати їй матеріальну допомогу на
утримання сина, що він за своїм
матеріальним станом може і
зобов'язаний робити, згідно
Законодавства. Вона в теперішній час
знаходиться в іншому шлюбі, у якому
народила дитину та знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною і не
може працювати. Тому, оскільки при
розірванні шлюбу між нею і
відповідачем не було укладено угоди,
щодо визначення місця проживання
їхнього сина ОСОБА_3 і у зв'язку з
відсутністю матеріальної допомоги на
сина з боку відповідача, просила її
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивачки, ОСОБА_5, в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги і просив їх задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на те, що
вони обґрунтовані і відповідають
вимогам Сімейного Кодексу України.

Відповідач в судове засідання не
прибув. Про день, час та місце розгляду
справи повідомлявся в порядку,
встановленому законом, замовною
поштою. 27 листопада 2013 року, відповідач
подав до загальної канцелярії суду
письмові заперечення на позов, в яких
позовні вимоги не визнав,
обґрунтовуючи це тим, що шлюб між ним і
відповідачкою був розірваний за його
ініціативою із-за проявлення
позивачкою подружньої невірності під
час їхнього шлюбу. Після припинення
шлюбних відносин і спільного
проживання, позивачка разом із сином
постійно проживала і проживає по
теперішній час з своїми батьками за
вказаною нею в позові адресою. Жодного
разу між ним і позивачкою не було і
немає по теперішній час спору щодо
місця проживання їхнього сина ОСОБА_3,
який на його думку повинен проживати з
матір'ю. Він ніколи не порушував
питання про зміну місця проживання
сина. Матеріальну допомогу на
утримання сина він надавав позивачці
постійно в добровільному порядку. 2000
гривень, які позивачка просить
стягувати з нього, як аліменти на
утримання сина щомісяця, він платити не
зможе, оскільки його постійний
заробіток в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Цитрус Трейд», де
він працює інженером по захисту
інформації, в середньому складає 1300
гривень на місяць.

Також вважав, що вимоги про
стягнення з нього судових витрат на
правову допомогу також безпідставні та
не відповідають вимогам Закону.

Третя особа - Орган опіки та
піклування в судове засідання не
прибули. Про день, час та місце розгляду
справи представник третьої особи
повідомлявся в порядку, передбаченому
Законом під розпис.

Вислухав представника позивача,
вивчив письмові заперечення
відповідача та матеріали справи, суд
вважає, що на підставі фактів,
встановлених судом та досліджених
доказів, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню із наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачка і відповідач знаходилися
в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2009
року по 27 лютого 2012 року, який був
розірваний рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси 27 лютого 2012
року, що набрало законної сили (л.с. №7).

Під час проживання в шлюбі, у
сторін по справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народився син ОСОБА_3, що
підтверджується Свідоцтвом про його
народження (л.с. №8).

Після припинення шлюбних
відносин і спільного проживання,
малолітній син сторін по справі,
постійно проживає з позивачкою в
квартирі АДРЕСА_1, де і зареєстрований,
що підтверджується довідкою від 04
листопада 2013 року, виданої КП «ЖКС
«Північний» Суворовського району м.
Одеси (л.с. №10) та що не спростовувалося
сторонами по справі.

З дня припинення спільного
проживання і по теперішній час між
позивачкою і відповідачем жодного разу
не було спору про місце проживання
дитини (з матір'ю чи з батьком), що в
судовому засіданні підтвердив
представник позивачки та відповідач у
своїх письмових запереченнях. Також ці
обставини підтверджені висновком
Органу опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради за №01-05-1/3665 вх. (13)
від 10 січня 2014 року, надані суду
виконуючим обов'язки голови
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради
Александрочкіним Ю.О. (л.с. №50, 55).

Згідно ст. 161 ч.1 СК України - якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 3 ч.1 ЦПК України -
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, щодо
визначення місця проживання дитини
задоволенню не підлягають, оскільки
між нею та відповідачем відсутній спір
щодо місця проживання дитини і про
наявність такого спору ні позивачкою,
ні її представником доказів не надано.
Посилання представника позивача, як на
підставу позовних вимог в цій частині,
на те, що при розгляді цивільної справи
про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і
ОСОБА_7 (№1527/871/12) не було вирішено
питання про місце проживання дитини, а
також на те, що органом опіки та
піклування винесено висновок про
доцільність визначення проживання
дитини з матір'ю, суд до уваги не
приймає, оскільки при розгляді
вказаної вище цивільної справи позовні
вимоги про визначення місця проживання
дитини не заявлялися і не були
предметом розгляду. Також, із висновку
Органу опіки і піклування видно, що при
розгляді заяви ОСОБА_1, факт спору між
нею та ОСОБА_7 про місце проживання
дитини відсутній.

Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Щодо позовних вимог про стягнення
з відповідача аліментів на утримання
неповнолітнього сина, суд вважає
необхідним в цій частині позовні
вимоги задовольнити частково, оскільки
між сторонами існує спір про розмір
матеріальної допомоги, яку відповідач,
як батько, згідно ст. 180 СК України,
зобов'язаний надавати позивачці на
утримання сина. Разом з тим, суд вважає,
що аліменти з відповідача на користь
позивачки повинні стягуватися не в
твердій грошовій сумі, як цього просить
позивачка, а в частці з усіх видів його
заробітку у розмірі 1/4 частини,
оскільки відповідач працює, має
стабільний дохід, що підтверджується
довідкою № ЦТ 000000058 від 27 листопада 2013
року, виданої ТОВ «Цитрус Трейд» (л.с.
№36). При цьому суд виходить із положень
ст. ст. 180, 183 СК України, які регулюють
питання визначення розміру аліментів
та ст. 141 СК України, відносно прав та
обов'язків кожного із батьків щодо
дитини.

На підстав ст. 367 ч.1 ЦПК України,
суд вважає необхідним допустити
негайне виконання рішення в частині
стягнення аліментів в межах платежу за
один місяць.

Крім того, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивачки понесені нею судові витрати
при оплаті судового збору в доход
держави у розмірі 229 гривень 40 копійок і
974 гривні 40 копійок при оплаті правової
допомоги. При цьому суд виходить із з
того, що згідно ст. 79 ч.1 ЦПК України -
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ст. 79 ч.3 п.2 ЦПК
України - до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:
витрати на правову допомогу.

Згідно ст. 84 ч.2 ЦПК України -
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» - розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення

окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час

ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у

відповідному судовому рішенні.

Таким чином, враховуючи викладене
та те, що представник позивачки ОСОБА_5
здійснював правову допомогу в судових
засіданнях протягом 2 годин, з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню саме 974 гривні 40
копійок витрат на правову допомогу, а
не 1500 гривень, як цього просила
позивачка.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 79, 84 ч.2, 88,
209 ч.3, 212-215, 222, 367 ЦПК України, ст. ст. 160
ч.1; 180 - 183; 191 Сімейного Кодексу України,
ст.1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», суд, -

В И Р І
Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини та
стягнення аліментів на дитину
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку,
але не менше 30% від прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
щомісяця, починаючи з 07 листопада 2013
року і до повноліття сина, а саме, до
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в загальній сумі 1203
гривень 80 копійок, які складаються з
судового збору у розмірі 229 гривень 40
копійок та 974 гривень 40 копійок витрат
на правову допомогу.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів в
межах платежу за один місяць.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Копію рішення направити відповідачу та
третій особі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області на
протязі 10 днів.

Суддя: