Провадження № 2/263/3731/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 грудня 2014 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Чертовій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда дитинства, стягнення додаткових витрат на дитину, стягнення аліментів на утримання матері, яка доглядає за дитиною-інвалідом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що з 2008 року позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем. З 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідач ухиляється від утримання спільної дитини, не приймає участі в її вихованні, добровільно матеріальної допомоги не надає. Дитина ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, хворіє на дитячий церебральний параліч та потребує постійного лікування. Позивч самостійно власними силами матеріально забезпечує, доглядає та виховує дитину. У зв'язки з цим позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття; додаткових витрат на дитину у розмірі 300 гривень щомісячно до зміни стану здоров'я дитини, або до її повноліття; аліментів на утримання дружини у розмірі 300 гривень протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею - щомісячно.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємовідносини сторін, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив розглядати справу в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 05 серпня 2010 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обов'язок батьків з утримання дітей до досягнення ними повноліття закріплений у ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я і матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2014 року становить 1032,00 гривень.

Отже з 1 січня 2014 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років не може бути менший, ніж 344 гривні (30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», у 2014 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі - 1218 гривень.

При цьому суд також керується абзацом 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

З урахуванням вищезазначених обставин, зважаючи на те, що у суду відсутні відомості про місце роботи відповідача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, та стягненню підлягають у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до вимог ст. 88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_2, виданого Іллічівським УПСЗН м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено державну соціальну допомогу, як інваліду з дитинства та дитині-інваліду, у розмірі 1111,80 гривень з 01.08.2012 року до 07.06.2016 року.

Відповідно до довідки від 02.04.2014 року № 128, виданої Комітетом самоорганізації населення сел. «Каменськ» малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає разом із матір'ю - ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, розглянувши позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання матері, яка доглядає за дитиною-інвалідом, суд приходить до висновку що позивач згідно із чинним законодавством має право на допомогу від відповідача, як один з батьків, з яким проживає дитина-інвалід. Відповідач же, в свою чергу, згідно із нормами СК України повинен матеріально підтримувати дружину та надавати їй допомогу.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні факти, керуючись принципом законності, суд вважає, що адекватною сумою, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як дружини, з якою проживає дитина-інвалід, та не суперечитиме діючим нормам СК України, буде сума у розмірі 200 гривень щомісяця протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та опікування нею.

Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Згідно статті 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що відповідно до висновку ВКК № 50 КЗ «Маріупольська міська лікарня № 2» малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає рядом захворювань, є інвалідом дитинства та потребує особливих пристосувань у побуті та повсякденному житті.

Позивач у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду доказів понесених нею додаткових витрат на утримання дитини-інваліда та розміру таких витрат в майбутньому. Крім того, позивач не довела суду, що її матеріальне становище з урахуванням державної соціальної допомоги, яку вона отримує на дитину, є недостатніми для покриття витрат, пов'язаних з хворобою дитини.

За таких обставин, з урахуванням матеріального становища відповідача у справі, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у частині стягнення додаткових витрат на дитину. При цьому суд роз'яснює позивачеві її право звернутись до суду з даною вимогою за наявності письмових доказів, які б підтверджували понесені нею додаткові витрати на дитину, або необхідність їх понесення у майбутньому.

Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача, керуючись при цьому вимогами ч. 3 ст. 88 ЦК України, в якій вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно із нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату, яка з 1 січня дорівнює 1218 гривень.

Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок в дохід держави.

Рішення на підставі ст. 367 Цивільного процесуального Кодексу України в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 224-226, 367 Цивільного процесуального Кодексу України, ст.ст. 180, 181, 182-185 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда дитинства, стягнення додаткових витрат на дитину, стягнення аліментів на утримання матері, яка доглядає за дитиною-інвалідом, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи стягнення з 20 жовтня 2014 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок щомісячно на її утримання, як одного з батьків, з ким проживає дитина-інвалід, протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею, починаючи стягнення з 20 жовтня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто суддею, яким воно було винесено, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана в перебігу десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В. Кулик