КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/2761/13-ц
Провадження №? 2/552/6/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючий суддя Кузіна Ж.В.

при секретарі Павленко Л.М.

за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,
представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Полтави
цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про поділ в
натурі 1/3 частини домоволодіння,
надання в окреме користування
присадибної земельної ділянки та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_6 до
ОСОБА_9, ОСОБА_8,ОСОБА_3 про визначення
порядку користування земельною
ділянкою , суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 звернулась в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
поділ в натурі 1/3 частини
домоволодіння, як спадкового майна між
співвласниками, зокрема квартири
НОМЕР_1 та надання в окреме
користування присадибною земельною
ділянкою посилаючись на те, що сторони
є співвласниками домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1, позивачу належить 1/9
частина даного нерухомого майна.
Позивач бажає поділити спадкове майно ,
зокрема кв.НОМЕР_1 відповідно до
висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 62-13
від 01.07.2013 року.

ОСОБА_6 звернувся з зустрічними
позовними вимогами про визначення
порядку користування земельною
ділянкою посилаючись на те, що з метою
оформлення спадщини він звернувся до
нотаріальної контори, проте державна
реєстрація земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1 не проводилась.
Нотаріус відмовив ОСОБА_6 у видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2013 року
зустрічна позовна заява об'єднана в
одне провадження з первісним позовом.

У судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та пояснив, що
єдиним варіантом поділу спадкового
майна та земельної ділянки, який не
порушує прав жодного із співвласника є
варіант згідно судової
будівельно-технічної експертизи № 62-13
від 01.07.2013 року. Домоволодіння не
поділено на квартири, а тому судом не
може бути прийнятий до уваги висновок
додаткової судової
будівельного-технічної та
земельно-технічної експертизи № 206 від
22 січня 2014 року. Просив задовольнити
позовні вимоги, зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_6 визнав.

Представник позивача за первісним
позовом ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав та пояснив, що на території
спірної земельної ділянки знаходяться
самочинні побудови виконані
відповідачами, які бажають їх
узаконити без згоди позивача ОСОБА_8
Наполягав на розподілі нерухомого
майна відповідно до варіанту
експертизи № 62-13 від 01.07.2013 року. Просив
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8,
проти задоволення зустрічних позовних
вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_9 позовні вимоги
ОСОБА_6 визнала та пояснила, що вона є
співвласником майна за адресою
АДРЕСА_1 та зареєстрована в квартирі
НОМЕР_2. У документі про право на
спадщину зазначено перелік кімнат, що
підлягає поділу та є квартирою НОМЕР_1.
Заперечує проти врахування судом
висновку № 62-13 від 01.07.2013 року. Згодна з
обома варіантами висновку додаткової
судової будівельного-технічної та
земельно-технічної експертизи № 206 від
22 січня 2014 року, яку просить суд
врахувати.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснив,
що позивач ОСОБА_8 протягом тривалого
часу не утримує належне їй нерухоме
майно, яке з часом руйнується. З судовою
експертизою № 62-13 від 01.07.2013 року не
згоден. Згоден з позовними вимогами
ОСОБА_6 на поділ земельної ділянки
відповідно до одного із двох варіантів,
що визначені експертизою № 206 від 22
січня 2014 року. Що стосується
самочинного будівництва, то прибудова
«а9» погоджувалась з ОСОБА_8 та лише не
прийнята в експлуатацію.

Представник відповідача ОСОБА_4
пояснив, що поділ нерухомого майна за
первісним позовом ОСОБА_8 не підлягає
задоволення, оскільки згідно з
висновком експерта є неможливим. На час
розгляду справи ОСОБА_3 отримав
свідоцтво про право на спадщину на 2/9
частини даного нерухомого майна , на
іншу 1/18 частину не має можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину у зв'язку з втратою
правовстановлюючого документу. Що
стосується зустрічних позовних вимог
ОСОБА_6 про поділ земельної ділянки, то
в даному випадку земельна ділянка може
бути поділена відповідно до варіантів,
визначених висновком додаткової
судової будівельного-технічної та
земельно-технічної експертизи № 206 від
22 січня 2014 року.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6
свої позовні вимоги підтримав , щодо
вирішення позовних вимог ОСОБА_8
покладається на розсуд суду.

Представник позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_7 підтримав позовні
вимоги ОСОБА_6 та просив задовольнити,
провести розподіл земельної ділянки
згідно 1 варіанту додаткової судової
будівельного-технічної та
земельно-технічної експертизи № 206 від
22 січня 2014 року. Щодо позовних вимог
ОСОБА_8 покладається на розсуд суду.

Треті особи - Друга полтавська державна
нотаріальна контора та Київська
районна у м. Полтаві рада в судове
засідання своїх представників не
направили, про час та місце розгляду
справи повідомлені належно, суду
надані заяви про розгляд справи у
відсутність третіх осіб.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 27
липня 1988 року ОСОБА_8 є власником 1/9
частини житлового будинку з частиною
надвірних побудов за адресою АДРЕСА_1,
що розташоване на земельній ділянці
площею 2 160 м2. Спадкове майно на яке
видано свідоцтво складається з 1/3
частини зазначеного житлового будинку
з часткою надвірних побудов. Право
власності зареєстровано в
установленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_9 є власником 1/9
частини нерухомого майна за цією ж
адресою згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 12 лютого 2007
року та 1/3 частини згідно договору
дарування від 12 грудня 2000 року. Право
власності зареєстровано в БТІ
«Інвентаризатор».

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 03 лютого 2014 року ОСОБА_3 є
власником 2/9 частини житлового будинку
з відповідною часткою надвірних
побудов та споруд за адресою АДРЕСА_1 .
Право власності на 1/18 частину , яка
належала матері відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_10, відповідачем не оформлена.

На час розгляду справи ОСОБА_6 не
оформив право власності на спадкове
майно, яке відкрилось після померлої
ОСОБА_11 .

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Стаття 321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст.. 41
Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ч.3 ст. 378 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників,
які володіють і користуються
спільним майном, відповідної
матеріальної компенсації.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
ОСОБА_8 звернулась до суду з позовними
вимогами про розподіл спадкового
майна, а саме квартири НОМЕР_1.

У судовому засіданні представники
позивача за первісним позовом
наголошували щодо відсутності поділу
будинку АДРЕСА_1 на окремі квартири.

Зазначена обставина підтверджується
правовстановлюючими документами про
право власності співвласників на
вказаний будинок, і жоден із цих
документів не містить відомостей про
те, що власникам належать конкретна,
окрема, ізольована квартира в
розумінні вимог ЖК України, а містяться
відомості про те, що співвласники
мають у приватній власності визначені
ідеальні частки домоволодіння.

Під час розгляду справи жодна із сторін
не змінили свої позовні вимоги в цій
частині , а виходячи із вимог ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб , поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, предметом позову ОСОБА_8 є
розподіл спадкового майна, яке
складається з квартири НОМЕР_1 , що
знаходиться в буд. АДРЕСА_1, а не частина
домоволодіння , яка належала
спадкодавцю.

Крім того, відповідно до ст. 367 ЦК
України на яку посилається позивач
ОСОБА_8 , як на підставу для задоволення
позовних вимог, у разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється, хоча така позовна
вимога не заявлена.

Позивач ОСОБА_8 просить визнати за нею
право на 1/9 частину домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1, хоча як вбачається з
матеріалів справи ( а.с. 11), за ОСОБА_8
зареєстровано право власності на цю є
частину та ОСОБА_8 є власником
зазначеної частини, а тому повторне
визнання права власності судовим
рішення є безпідставним.

Як вбачається з правовстановлюючих
документів, які надані сторонами на
підтвердження свого права власності,
буд. АДРЕСА_1 не містить поділ на
квартири, а тому як наслідок квартира
НОМЕР_1 про поділ якої звернулась
позивач ОСОБА_8 відсутня та не може бути
поділена.

Висновок № 62-13 судової
будівельно-технічної експертизи від 01
липня 2013 року, при виконанні якого
експерт використовував технічний
паспорт на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1 від 29 жовтня
2009 року та який виготовлений станом на
07 листопада 2006 року взагалі є
неприйнятним, оскільки до відома
експерту на час проведення експертизи
не доведено щодо наявності технічного
паспорту на спірне домоволодіння, який
виготовлений станом на 22 лютого 2013
року, хоча сторони мали можливість його
надати суду та як наслідок експерту.

Відповідно до висновку додаткової
судової будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи № 206 від
22 січня 2014 року , яка проведена з
урахуванням технічної документації на
домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 22
лютого 2013 року розподіл та виділ в
натурі по 1/3 частині квартири НОМЕР_1
загальною площею 46,7 м2 у житловому
будинку за адресою АДРЕСА_1 враховуючи
будівельно-технічні вимоги, що
висуваються до квартир, з технічної
точки зору не представляється можливим

Згідно зі ст. 42 ЗК України громадяни,
яким жилий будинок, господарські
будівлі та споруди і земельна ділянка
належать на праві спільної сумісної
власності, використовуються і
розпоряджаються земельною ділянкою
спільно. Використання і розпорядження
земельною ділянкою, що належить
громадянам на праві спільної часткової
власності, визначаються
співвласниками цих об'єктів і
земельної ділянки пропорційно розміру
часток у спільній власності на даний
будинок, будівлю, споруду.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЗК України
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюється за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди у судовому
порядку.

Відповідно до державних актів на право
приватної власності на землю земельна
ділянка АДРЕСА_1 належить на правій
спільній частковій власності ОСОБА_10,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ( на час розгляду
справи дані особи померли) та ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_6 не є власником
спірної земельної ділянки, у нього
відсутній правовстановлюючий
документ, що підтверджує його право
власності на дане нерухоме майно, а
тому відсутнє суб'єктивне право на
звернення до суду з позовом про
визначення порядку користування
земельною ділянкою.

Що стосується посилання позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_6 про
неможливість оформлення спадкових
прав через не проведення державної
реєстрації земельної ділянки, то в
судовому засіданні позивачем за
зустрічним позовом ОСОБА_6 не доведено
неможливість оформлення спадщини
шляхом отримання свідоцтва про право
на спадщину.

За змістом глави 13 Інструкції про
затвердження вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженої
22 лютого 2012 року наказом Міністерства
юстиції України №296/5, нотаріус у
передбачених Законом випадках
відмовляє у вчиненні нотаріальної дії;
на вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, нотаріус
протягом трьох робочих днів,
зобов'язаний викласти причини відмови
в письмовій формі і роз'яснити порядок
її оскарження. Про відмову у вчиненні
нотаріальної дії нотаріус протягом
трьох робочих днів виносить відповідну
постанову.

Згідно ч. ч. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року « Про судову практику у
справах про спадкування», за наявності
умов для одержання у нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину, вимоги про право на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено та підтверджено сторонами
, що на спірній земельній ділянці
розміщено ряд самочинних побудов, а
саме прибудови «а9», «а13», тамбур «а12»,
сарай «З», право власності на які не
зареєстроване, а тому визначити в
установленому законом порядку якому
із співвласників вони належить суд
позбавлений можливості, а тому суд
також і з цих підстав позбавлений
можливості вирішити питання щодо
встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

Керуючись ст. 367 ЦК України, ст.. 88 ЗК
України, ст..ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_8, ОСОБА_6 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Полтавської області через
Київський районний суд м. Полтави
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, що не були
присутніми в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
протягом цього ж строку з дня отримання
його копії .

Головуючий
Ж.В.Кузіна