Єдиний унікальний номер 0510/7545/2012
Справа № 2/267/21/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року Гірницький
районний суд міста Макіївки Донецької
області

у складі :
головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при
секретарі _ Хорхордіної О.О.

з участю
позивача _ ОСОБА_2

представника
позивача-

адвоката _ ОСОБА_3

з участю
відповідача _ ОСОБА_4

представника
відповідача-

адвоката _ ОСОБА_5

у відсутності відповідача ОСОБА_6 - за
заявою,

у відсутності відповідача ОСОБА_7 - за
заявою,

у відсутності представника третьої
особи - Головного Управління Державної
міграційної служби в Донецькій
області Кузнецова І.М. - за заявою,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Макіївки
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, де третя особа
Головне Управління Державної
міграційної служби в Донецькій
області, про розірвання договору найму
жилого приміщення, виселення із жилого
будинку та зняття з реєстраційного
обліку та про вселення у жилий будинок,

і по зустрічному позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про зобов'язання провести
оплату за проведений ремонт та
благоустрій у домоволодінні,

в с т а н о в
и в :

18 грудня 2012 року ухвалою
суду відкрито провадження по вказаній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
розірвання договору найму жилого
приміщення, виселення з будинку та
зняття з реєстраційного обліку
відповідача за адресою: АДРЕСА_1,
власником якого є позивач ОСОБА_2

В процесі розгляду справи 15
серпня 2013 року позивачем були
збільшені та уточнені його позовні
вимоги, заявлені ним окрім як до
відповідача ОСОБА_4,так і до
відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про
виселення їх з належного йому жилого
будинку за зазначеною адресою та про
вселення в будинок АДРЕСА_1, його
-власника цього жилого будинку.

Крім того, 20 березня 2013 року
ОСОБА_4 було пред'явлено до ОСОБА_2
зустрічний позов про зобов'язання
проведення оплати за здійснений ним
під час проживання у спірному жилому
будинку ремонт та благоустрій
домоволодіння на загальну суму 149390
гривень.

Ухвалою суду від 22 березня
2013 року вказаний зустрічний позов було
прийнято та об'єднано в одне
провадження з первісним позовом ОСОБА_2

На обгрунтування своїх
вимог позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснив, що в 1993 році він
дозволив своєму племіннику
відповідачу ОСОБА_4 пожити у належному
йому на праві власності жилому будинку
за адресою: АДРЕСА_1, оскільки племінник
не мав житла, проживав у тещі, а він, як
самотня людина проживав за вказаною
адресою, але у флігелі. Фактично між
ним і відповідачем ОСОБА_4 було
укладено договір найму без зазначення
строку, так як вони не є і ніколи не були
членами сім'ї, проживали окремо, мали
різний бюджет. Письмовий договір найму
жилого приміщення не укладався, так як
за діючим на той час законодавством,
здача в найом жилого приміщення
провадилась за розсудом власника і
письмова форма такого договору не
передбачалась. Вони домовились з
відповідачем, що він замість плати за
користування жилим будинком ,
відремонтує йому літню кухню ( флігель),
в якому дві стіни були глиняними та
слабкими, що він виложить дві стіни з
шлакоблоку чи із цегли, та він буде в
цій кухні жити, а відповідач з сім'єю
буде жити у будинку, сплачувати
комунальні послуги та допомагати йому
як людині похилого віку у веденні
господарства. Крім того, він склав
заповіт, яким все своє майна на випадок
смерті, він заповів племіннику -
відповідачу. В 1998 році він прописав
відповідача ОСОБА_4 у належний йому
жилий будинок.

Відповідач ОСОБА_4 з 1993 року по кінець
1995 року проводив ремонт у будинку, а
наприкінці 1995 року він зі своєю сім'єю
заселився у будинок, де вони проживають
до теперішнього часу.

Він ще у 1993 році за власні кошти закупив
будівельні матеріали , шлакоблок,
цеглу, пісок, віконні рами, лутки. Цими
будівельними матеріалами користувався
відповідач для проведення ремонту як у
будинку, так і в надвірних будівлях та в
літній кухні, де він проживає.
Відповідач ОСОБА_4 до однієї зі стін
літньої кухні підклав шлакоблок без
фундаменту, в результаті там пішли
тріщини, а другу стіну він взагалі не
ремонтував, труба пічного опалення в
літній кухні знаходиться в
напіврозваленому стані, дах протікає.

Тобто, відповідач не виконав свої
обіцянки відремонтувати літню кухню, в
якій він проживає. З 2011 року він
постійно звертався до відповідача
ОСОБА_4, що йому незручно проживати в
літній кухні, де холодно, бо в стінах
тріщини, дах протікає, але відповідач
свої обіцянки не виконував, а навпаки
він та члени його сім'ї забруднили двір
сміттям, стали в нього без дозволу
забирати вугілля, самовільно розвалили
його сарай і таке інше. В липні 2012 року
він скасував раніше укладений на ім'я
відповідача ОСОБА_4 заповіт. Він усно в
2012 році довів відповідачеві до відома,
що сам має намір жити у належному йому
жилому будинку, а не в літній кухні і
просив звільнити його будинок разом із
членами його сім'ї: дружиною ОСОБА_6 і
сином ОСОБА_7, але відповідачі його
вимогу проігнорували. В липні 2012 року
він звертався в Гірницький райвідділ
міліції із заявою на відповідачів, які
не бажають звільняти його будинок,
постановою дільничного інспектора від
24 липня 2012 року було відмовлено у
порушенні кримінальної справи за ст. 356
КК України. В вересні 2012 року він знову
звернувся в Гірницький райвідділ
міліції із заявою на відповідача
ОСОБА_4, який не віддавав йому документи
на будинок, внаслідок чого відповідач
йому документи повернув, окрім
розрахункових книжок по сплаті за
користування електроенергією, водою та
за вивезення сміття. В нього в літній
кухні встановлений окремий прилад
обліку електричної енергії і він за
себе сплачував гроші за електроенергію
та за інші комунальні послуги, які
віддавав відповідачу. Однак,
відповідач не сплачував комунальні
послуги за електропостачання і виникла
заборгованість, яку як власник будинку,
погасив він.

Отже, сумісне проживання з
відповідачами стало неможливим і він
вирішив розірвати з відповідачем
договір найму жилого приміщення
належного йому житлового будинку
АДРЕСА_1. 10 вересня 2012 року він направив
по пошті відповідачу повідомлення про
розірвання договору найму та
звільнення жилого приміщення будинку,
це повідомлення відповідач отримав,
але проігнорував його і жилий будинок
не звільняє. Цей житловий будинок, що
належить йому на праві власності, в
якому проживають відповідачі, йому
самому необхідний для проживання в
ньому, тому на підставі частини 3 статті
168 ЖК України він і вимагає звільнити
його будинок та виселити відповідачів.
Тим більше, що він не надавав письмової
згоди на проживання у належному йому
будинку дружині відповідача ОСОБА_4 -
відповідачці ОСОБА_6 та їхньому сину
ОСОБА_7 Відповідачі тим, що не
звільняють жилий будинок, чинять йому
перешкоди в користування своїм майном,
тому він просить захистити порушене
його право власності шляхом усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном та відповідно до ст. 169 ЖК
України виселити відповідачів з його
будинку без надання іншого жилого
приміщення, а його просить вселити в
цей будинок, бо відповідачі поміняли
замки, його в будинок не впускають і
ключі не дають. Як спосіб усунення від
перешкод в користуванні власністю він
ставить питання про позбавлення
відповідача права користування жилим
приміщенням - його жилим будинком і
зняття його з реєстраційного обліку за
вказаною адресою. Просить задовольнити
його вимоги: розірвати договір найму
жилого приміщення між ним та
відповідачем ОСОБА_4, виселити його та
відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 із
належного йому жилого будинку і
вселити його в цей будинок, а також
зняти відповідача ОСОБА_4 з
реєстраційного обліку у його будинку.

За зустрічним позовом ОСОБА_4 до нього
про сплату 149390 гривень за проведений
ремонт та благоустрій домоволодіння,
просив відмовити, так як відповідачі
жили у будинку і проводили ремонт для
себе, він не просив їх міняти вікна на
металопластикові і проводити новий
водопровід, бо у будинку був старий
водопровід, також він не погоджував
проведення добудови і дозвіл на
переобладнання і добудову будинку
ОСОБА_4 не отримував. На подвір'ї також
був і сарай для вугілля і вигрібна яма
та убиральня, тому він не згоден ніяку
суму сплачувати, а використані
будівельні матеріали для ремонту
належали йому і він також для ремонту
будинку давав гроші. Частину тих
будівельних матеріалів, що в його
будинок вклав ОСОБА_4, він не заперечує,
щоб той забрав.

Представник позивача
ОСОБА_2- адвокат ОСОБА_3, діюча на
підставі договору від 25.04.2013 року ( а.с.
156-158 ), в судовому засіданні додала, що
позивач ОСОБА_2 є власником жилого
будинку з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, що складається із
двох житлових кімнат, загальною площею
59,1 кв.м, в тому числі жилою площею 31,6
кв.м., який належить йому на підставі
Договору купівлі-продажу від 23.10.1991
року. В цьому будинку тимчасово
проживають відповідачі, які на вимогу
власника будинку, не звільняють його,
чим порушують право власності
позивача. Обгрунтовуючи свої позовні
вимоги ст. 391 ЦК України, позивач
просить усунути порушення його права
користування належним йому нерухомим
майном, шляхом виселення із будинку
відповідачів без надання їм іншого
жилого приміщення і зняти відповідача
ОСОБА_4 з реєстраційного обліку з
вказаного жилого будинку, в якому має
намір проживати сам власник - позивач
ОСОБА_2, що також відповідає вимогам ст.
168 ЖК України. По зустрічному позову
ОСОБА_4 просить не приймати як належний
доказ висновок експертного
дослідження, так як неможливо
встановити яким методом , окрім
візуального огляду, проводилося це
дослідження. Надані копії накладних та
чеків неможливо ідентифікувати, ким і
коли ці будівельні матеріали
купувались і чи дійсно витрачались на
ремонт будинку. Вимоги позивача ОСОБА_4
про зобов'язання сплатити йому 149390
гривень за проведений ремонт та
реконструкцію будинку нічим не
підтверджуються. Позивач взагалі
перераховує які роботи були виконані у
будинку, а доказів цьому не надає, тому
просить у задоволенні зустрічного
позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 позов не
визнав і в судовому засіданні пояснив,
що в грудні 1992 року на дні народження
його батька ОСОБА_9, а рідного брата
позивача ОСОБА_2 , останній
запропонував йому з сім'єю вселитися у
жилий будинок АДРЕСА_1, де він мав
проживати з наступним спадкуванням
цього жилого будинку. 15 січня 1993 року
він від позивача отримав заповіт на
його ім'я про спадкування всього майна
позивача , в тому числі і вказаного
жилого будинку з надвірними будівлями.
Ніякого договору найму жилого
приміщення вони з позивачем не
укладали. З весни 1993 року він почав
займатися ремонтом вказаного жилого
будинку, в якому протягом останніх
років ніхто не проживав і він
потребував капітального ремонту, щоб в
ньому можна було жити.

29 січня 1995 року вони з сім'єю, на той час:
він, його дружина ОСОБА_6 та їхні двоє
неповнолітніх дітей, переїхали жити у
вказаний жилий будинок, який вважали
своїм і тому продовжували його
ремонтувати, добудовувати і
благоустроювати будинок і надвірні
будівлі. Позивач весь час казав, що вони
хазяї у цьому будинку і не заперечував
проти того, щоб вони робили капітальний
ремонт. Позивач живе у літній кухні на
цьому ж подвірні, де він жив весь час і
за життя його батьків. Вони дійсно
домовились, що він відремонтує цей
флігель і він виклав стіну із
шлакоблоку, кожного року перекладав
йому пічне вогнище, провів водогін у
кухню , робив поточний ремонт. Він
постійно сплачував комунальні послуги
за електроенергію, за воду , а з 2006-2008
років, коли у флігелі позивача
встановили лічильник, то він став
давати гроші за використану
електроенергію, а з літа 2012 року
позивач зовсім перестав платити за
електроенергію та воду і вивіз сміття.
До 2012 року вони жили з позивачем дружно,
він завжди був в них в пошані на всіх
святах, днях народження і так він міг
входити в будинок безперешкодно, де
вони жили. Його дружина завжди
заготовлювала консервацію на зиму і в
тому числі позивачу, якого у всякий раз
пригощала, коли що приготує смачне.
Вони неодноразово просили позивача
подарувати цей жилий будинок, але
позивач тільки в 1998 році прописав його
у будинок і весь час стверджував, що він
не відмовиться від своїх слів і жилий
будинок буде їхнім.

Так, за весь час проживання у житловому
будинку АДРЕСА_1, вони з дружиною
поміняли в будинку старі вікна на
металопластикові, , провели у будинок
водопровід, зробили каналізацію,
поміняли в будинку всю
електропроводку, зробили нове водяне
опалення від котла, зробили прибудову
до будинку, в якій розміщена кухня,
санвузол, ванна кімната, котельня. Крім
того, у будинку вони переробили
простінки і будинок став
трьохкімнатним, також в будинку робили
ремонт в кімнатах, двічі за весь час
проживання. Протягом 1993-1995 років у
цьому домоволодінні ним був
побудований сарай для вугілля, сарай
для утримання домашньої птиці,
вбиральня, двір був викладений
залізобетонними блоками, зроблений
навіс над двором, побудована зливна яма
та яма для збору води. Після 1995 року у
дворі він побудував ще сарай для дров,
зробив огорожу та другу зливну яму,
замінив у флігелі, де живе позивач, дві
глиняні стіни на шлакоблочні і замінив
у цьому флігелі електропроводку, вікна
, двері, підключив до нової каналізації
та до водопроводу, робив поточний
внутрішній ремонт у флігелі( кожного
року ремонтував пічне вогнище ).

У проведенні цих робіт йому
матеріально і фізично допомагав батько
ОСОБА_9 і мати ОСОБА_10, та його куми
ОСОБА_19і ОСОБА_11 і брати дружини
ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , його син ОСОБА_7 та
зять ОСОБА_14 Позивач особисто ніяких
вкладень в ремонт будинку та надвірних
будівель не вкладав, але і їм не
заважав, був згоден, так як весь час
стверджував, що вони все роблять для
себе.

В липні 2012 року позивач скасував
заповіт, став звертатися в міліцію, щоб
вони звільнили будинок і написав йому
про це листа-вимогу. Він та члени його
сім'ї згодні звільнити будинок
позивача, тільки після того, як він
виплатить йому всі затрати за
проведений у будинку капітальний
ремонт, прибудови, та побудовані
господарські споруди, що значно
збільшило дійсну вартість цього
домоволодіння і дійсна вартість
покращень, проведених в домоволодінні,
становить за висновком експерта 149390
гривень. Просить зобов'язати позивача
ОСОБА_2 провести йому оплату за
проведений ремонт і благоустрій у
вказаному будинку саме в такому
розмірі 149390 гривень, задовольнивши
його позовні вимоги, а у задоволенні
позову ОСОБА_2 про розірвання договору
найму житла, його виселення та зняття з
реєстраційного обліку та про вселення
в жилий будинок позивача, просить
відмовити.

Представник відповідача
ОСОБА_4 і позивача за зустрічним
позовом, адвокат ОСОБА_5, діючий на
підставі договору про надання
юридичної допомоги від 19.02.2013 року ( а.с.
51-53 ), в судовому засіданні додав, що
позивач ОСОБА_2, ознайомившись в суді з
висновком експертного дослідження від
21 лютого 2013 року про значне покращення
будинку та дійсну вартість цих
проведених покращень у розмірі 149390
гривень, не заперечував, що ОСОБА_4
дійсно проводив капітальний ремонт у
будинку, побудував прибудову, провів
водопровід і змінив вікна, зробив
водяне опалення і у дворі побудував
сараї, ями, огорожу і таке інше. Цей факт
також підтверджений у суді всіма
допитаними свідками. Вказаний ремонт
та проведені поліпшення у будинку і у
дворі, значно покращили цінову
вартість будинку та двору позивача. Все
будівництво ОСОБА_4 проводив за власні
кошти і за допомогою рідних та друзів,
тому він в його інтересах, просить
зобов'язати ОСОБА_2 сплатити суму 149390
гривень, яку ОСОБА_4 затратив на
проведення ремонту у будинку та його
перебудови і переобладнання. На цю суму
ОСОБА_4 зможе з сім'єю купити собі житло
і таке рішення буде , на його думку,
справедливим.

Відповідачі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились,
подали заяви про розгляд справи у їх
відсутності ( а.с. 218-219 ).

Раніше допитані в судовому
засіданні по цій справі відповідачі
ОСОБА_6- дружина відповідача ОСОБА_4 і
їхній син ОСОБА_7, пред'явлений до них
позов ОСОБА_2 про виселення із жилого
будинку АДРЕСА_1, не визнали,
посилаючись на те, що вони заселились в
січні 1995 року у цей будинок за згодою
позивача, який їм весь час обіцяв, що
будинок буде належати саме ОСОБА_4, на
якого в 1993 році він склав заповіт, та
позивач ніколи не претендував на цей
будинок, проживав у флігелі, а вони у
будинку проживають постійно майже 20
років, і вважаючи цей будинок своїм
власним, вони повністю зробили в ньому
капітальний ремонт.

Представник третьої особи -
Головного Управління Державної
міграційної служби в Донецькій області
Кузнецов І.М., діючий на підставі
довіреності, в судове засідання не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи у його відсутності, вирішити
спір на розсуд суду ( а.с. 31 128 161).

Суд, вислухавши пояснення
сторін та їх представників, дослідивши
надані докази і допитавши свідків,
приходить до висновку, що позов ОСОБА_2
з урахуванням його уточнення та
збільшення позовних вимог є
обгрунтованим і підлягає задоволенню,
а у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з
наступних підстав.

Згідно Договору
купівлі-продажу від 23 жовтня 1991 року
позивач ОСОБА_2 є власником жилого
будинку з двох жилих кімнат, загальною
площею 59,1 кв.м, в тому числі жилою
площею 31,6 кв.м, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Його право особистої
власності в цілому на вказане
домоволодіння зареєстроване в КП БТІ
міста Макіївки 27 квітня 1999 року в книгу
№ 14 за реєстровим номером 1757. ( а.с. 5 )

Відповідно до технічної
документації на вказане домоволодіння,
складеної спеціалістами КП БТІ м.
Макіївки станом на 31 травня 1990 року, на
земельній ділянці, що навколо будинку
АДРЕСА_1, знаходиться житловий будинок,
гараж, літня кухня, два сараї, убиральня
та огорожа. ( а.с. 210-216 )

Згідно домової книги на
будинок АДРЕСА_1, у зазначеному будинку,
який викуплений, постійно прописаний з
23.03.1965 року позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З 11.09.1998 року у цьому будинку постійно
прописаний відповідач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який прибув у це жиле
приміщення з АДРЕСА_2. ( а.с. 7-8,43-45 )

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є рідним дядьком
відповідача ОСОБА_4

Відповідачі ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, - дружина відповідача
ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - їхній син, прописані
постійно за адресою: АДРЕСА_2, де також
прописана і їхня дочка ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується
довідкою житлового органу - асоціації
«Холодна Балка» з місця мешкання ( а.с.
192 ).

Отже, сторони між собою
пов'язані родинними зв'язками, але
позивач ОСОБА_2 і відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_6 і ОСОБА_7, не є членами однієї
сім' ї.

Як встановлено в судовому
засіданні, наприкінці грудня 1992 року
між позивачем ОСОБА_2 і відповідачем
ОСОБА_4 виникла домовленість, на
вселення останнього у належний
позивачеві жилий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, та проживання в цьому будинку
з подальшим його успадкуванням.
Сторони домовились, що замість плати за
проживання у будинку, відповідач
відремонтує літню кухню (флігель), що
розташована на подвір'ї вказаного
домоволодіння, в якій буде проживати
позивач ОСОБА_2,якому відповідач ОСОБА_4
буде надавати посильну допомогу у
веденні господарства, а також, що
відповідач ОСОБА_4 буде самостійно
оплачувати комунальні послуги - за
електроенергію, воду, за підвезення
вугілля і таке інше.

15 січня 1993 року позивач
ОСОБА_2 склав заповіт, яким на випадок
його смерті заповів все належне йому
майно, з чого б воно не складалось і де б
воно не знаходилось, племіннику ОСОБА_4.
( а.с. 42 )

Судом встановлено, що з
весни 1993 року по січень 1995 року ОСОБА_4
проводив ремонтні роботи у будинку
позивача і вселився у цей будинок з
сім'єю 29 січня 1995 року , продовжуючи
його ремонтувати і благоустроювати
подвір'я, а також проводив ремонтні
роботи у літній кухні, де проживав
позивач, відповідно до досягнутої між
ними домовленості.

11 вересня 1998 року за заявою
позивача ОСОБА_2, власника жилого
будинку АДРЕСА_1, у вказаному жилому
будинку був прописаний відповідач
ОСОБА_4, що підтверджується копією його
паспорту та копією домової книги. ( а.с.
7-8, 43-45,36-38 )

Допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив, що
в 1993 році його син ОСОБА_4 домовились з
його рідним братом ОСОБА_2, що ОСОБА_4
перейде жити у будинок АДРЕСА_1, де
раніше жили їхні батьки, а тепер це
домоволодіння належить позивачеві.
Протягом двох років ОСОБА_4 робив
капітальний ремонт у будинку: зламав
дерев'яний тамбур та побудував
прибудову до будинку, де розташована
кухня, ванна ,туалет, кочегарка. У
будинок провели водяне опалення,
поміняли електропроводку, підлогу
замінили та вікна на металопластикові.
У дворі обновили туалет, курятник,
побудували вигрібні ями та яму для
накопичення води, збудували сарай для
дров, зробили огорожу. Ремонтувати
будинок його син продовжував вже і тоді
коли заселився в нього і проживав з
сім'єю, проти чого позивач ніколи не
заперечував. Гроші на будівельні
матеріали були і у сина ОСОБА_4 і він
займав у друзів і вони з матір'ю давали
йому гроші, також допомагали фізично
робити ремонт. Все, про що домовлялися
позивач і відповідач, останній виконав,
так як постійно ремонтував йому літню
кухню, в якій позивач живе, сплачував і
сплачує за комунальні послуги, за
підвезення вугілля. Позивач обіцяв при
всіх рідних, що цей будинок буде
належати ОСОБА_4, на яких умовах і
підставах , йому невідомо. Знає тільки,
що позивач писав заповіт, а потім його
скасував і виник спір у суді.

Свідок ОСОБА_19 показав, що в
1993 році його друг і кум ОСОБА_4, який на
той час проживав з сім'єю у тещі, сказав,
що йому дядько ОСОБА_2 зробив заповіт на
жилий будинок і дозволив жити у цьому
будинку АДРЕСА_1. Вони подивились на цей
будинок, в якому більше трьох років
ніхто не жив і визначили, що будинок не
придатний для проживання, тому
відповідач почав його ремонтувати. Він
ОСОБА_4 займав гроші на купівлю
будівельних матеріалів, скільки не
пам'ятає, договір займу не укладали.
Його дружина виписувала на роботі
дрова ( ліс ) для відповідача. Він також
і фізично допомагав відповідачу
ремонтувати будинок, в якому
побудували прибудову, стало три
кімнати, кухня , ванна , санвузол,
котельна, підвели водяне опалення ,
каналізацію, змінили підлогу та дах,
замінили вікна на металопластикові. У
дворі він допомагав будувати курятник,
огорожу, сарай для вугілля. Все
будівництво велося сезонно протягом
1993-1994 років. ОСОБА_2 не допомагав і не
заважав будівництву, тобто був не
проти. Позивач жив у тому ж подвір'ї у
флігелі, який ОСОБА_4 також ремонтував.

Свідок ОСОБА_11 показала, що
їй відомо, що в 1993 році її товаришу і
куму ОСОБА_4 рідний дядько ОСОБА_2
запропонував жити у його будинку по
АДРЕСА_1. Позивач склав заповіт на ім'я
ОСОБА_4

В будинку відповідач ОСОБА_4 зробив
водяне опалення, зробив прибудову, де
влаштував котельню, ванну, санвузол,
кухню. Поміняв вікна на
металопластикові, переробив підлогу та
стіни, оклеїв їх шпалерами. У дворі вони
зробили сараї,душ, огорожу. ОСОБА_2
постійно жив і живе у флігелі, але вони
його завжди запрошували на всі свята,
двері у будинок були відчинені. Тільки
в 2012 році вони встановили замки на
будинок. Ремонтувати будинок і
будувати господарські споруди
відповідачу допомагали брати його
дружини і її чоловік та інші рідні, а
позивач весь час був на рибалці і не
вникав у той ремонт у домі.

Свідок ОСОБА_13 показав, що в
1993 році він допомагав грузити на заводі
шлакоблок, який купив ОСОБА_4, чоловік
його двоюрідної сестри ОСОБА_6 Цей
шлакоблок йому був потрібний для
прибудови до будинку АДРЕСА_1. При
проведенні ремонту у цьому будинку він
також допомагав штукатурити стіни,
відкоси на вікнах, та допомагав
будувати сарай для курей. Він бачив, що
у будинку робився капітальний ремонт,
проводили каналізацію, водопровід,
міняли вікна на металопластикові,
зробили водяне опалення, у прибудові
влаштували котельню, ванну, санвузол і
кухню. На той час відповідач вкладав в
ремонт будинку багато грошей - купонів,
гроші він сам заробляв і займав у
друзів та рідних. Як він розумів,
позивач дозволив відповідачу робити у
будинку ремонт для себе. На якій
підставі відповідач жив у будинку і
ремонтував його, йому невідомо.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив у
судовому засіданні, що він особисто
допомагав протягом 1993-1995 років ОСОБА_4 і
його дружині ОСОБА_6, яка є його
двоюрідною сестрою, робити ремонт у
будинку АДРЕСА_1. Він бачив цей будинок
до ремонту і реконструкції і вважає, що
у тому стані, в будинку неможливо було
жити. В будинку було проведено парове
опалення, вмонтований котел,
побудована прибудова, перекритий дах і
замінена підлога, вікна поміняли на
металопластикові. Він допомагав
проводити ремонт, штукатурив стіни.
Також у дворі він допомагав робити
зливну яму. Також він допомагав
відповідачу ремонтувати кухню
позивача в якій він жив. Чи були
будівельні матеріали придбані
відповідачем чи позивачем, та за чиї
гроші, йому невідомо.

Свідок ОСОБА_14 показав, що
йому як зятю відповідача ОСОБА_4,
особисто відомо, що останній з сім'єю
проживає у будинку АДРЕСА_1 і як він
вважав, що цей будинок належить їм. На
подвір'ї у флігелі живе дядько
відповідача ОСОБА_4 - позивач ОСОБА_2,
який постійно приходив до них у
будинок, вони спілкувалися і ніколи не
виникало питання, щодо проживання у
будинку і проведення в ньому ремонту та
реконструкції. Він був свідком, що
майже кожного року ОСОБА_4 у флігелі
ОСОБА_2 перекладав йому пічне вогнище,
штукатурив стіни і робив ремонт.
Протягом 2009-2012 років ОСОБА_4 поміняв у
будинку вікна на металопластикові,
встановив нові двері, зробив поточний
ремонт у кімнатах. Вони разом робили у
дворі зливну яму, побудували сарай для
утримання домашньої птиці. Проти цих
ремонтних та будівельних робіт ОСОБА_2
не заперечував.

Свідок ОСОБА_17 показала, що з
дитячих років знайома з відповідачем
ОСОБА_4, знає його дружину та дітей, а
також знайома з їхнім дядьком ОСОБА_2 Їй
також відомо, що ОСОБА_2 і батько
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9 домовились,
щоб будинок їхніх батьків не
зруйнувався зовсім, то в ньому
поселився жити ОСОБА_4 з сім'єю і робили
в ньому ремонт та сплачували за всі
комунальні послуги. В 1993 році ОСОБА_2
написав заповіт на ОСОБА_4, а ОСОБА_6 він
завжди казав, що саме вона господарка у
будинку. Позивач ОСОБА_2 запевнив
відповідачів, що будинок АДРЕСА_1, де
вони живуть постійно з 1995 року і по
теперішній час, буде належати саме їм і
нікому іншому. Незрозуміло, що сталося
між ними, але позивач в 2012 році став
виселяти відповідачів з вказаного
будинку, звертався до міліції і в суд.
Вона бачила на власні очі, що
відповідачі протягом всіх років
мешкання у будинку, проводили в ньому
капітальний ремонт, побудували
прибудову із шлакоблоку, який
виписував на заводі її брат і вона в
цьому допомагала відповідачу ОСОБА_4
купити цей шлакоблок. Також
відповідачі у будинку провели нове
водяне опалення, встановили котел,
ванну, туалет, зробили перегородки і
підлогу, встановили нові
металопластикові вікна, замість
старих, оклеїли стіни шпалерами. На
дворі зробили сарай для вугілля, душ,
туалет, курятник, огорожу, дві ями для
зливу та для збору води . Вона знає, що
брати ОСОБА_6 для ремонту будинку
займали їм гроші, сам ОСОБА_4 заробляв
гроші на шахті, батьки їм допомагали.
ОСОБА_2 постійно спілкувався з
відповідачами і ходив до них у будинок,
а вони до нього у літню кухню, де він
жив, а останні рік-два ОСОБА_2 не має
доступу до будинку, з якого він
відповідачів виселяє.

Відповідно до приписів ст. 158
ЖК України, наймач користується жилим
приміщенням в будинку, який належить
громадянину на праві особистої
власності, відповідно до договору
найму жилого приміщення, який
укладається між власником будинку і
наймачем в письмові формі з наступною
реєстрацією у виконкомі місцевої Ради.
У договорі має бути зазначено предмет
договору, строк , на який він
укладається, визначення прав і
обов'язків наймодавця і наймача та інші
умови найму.

Отже, договір найму жилого
приміщення це є угода, за якою
наймодавець зобов'язується надати
наймачу за плату житлове приміщення
для проживання в ньому.

Як встановлено в судовому
засіданні, позивач ОСОБА_2, як власник
жилого приміщення будинку АДРЕСА_1,
надав у 1993 році відповідачу ОСОБА_4 це
приміщення жилого будинку для
проживання в ньому.

При цьому, як зазначили
сторони і підтвердили всі свідки,
позивач проживав на цьому ж подвір'ї у
літній кухні, яку відповідач ОСОБА_4
зобов'язався відремонтувати - викласти
дві стіни зі шлакоблоку.

Сторони домовились, що
ОСОБА_4 буде проживати з сім'єю у
належному позивачеві ОСОБА_2 жилому
будинку без встановлення строку і з
послідуючим спадкуванням цього
будинку. При цьому , сторони досягли
домовленості, що всі комунальні
послуги при користуванні будинком буде
сплачувати відповідач ОСОБА_4, а також,
в якості оплати за проживання у
будинку, відповідач ОСОБА_4 відремонтує
літню кухню, в якій проживає позивач
ОСОБА_2

Відповідно до ст. 162 ЖК
України, плата за користування жилим
приміщенням у будинку, що належить
громадянину на праві особистої
власності, встановлюється за
домовленістю сторін.

Отже, враховуючи родинні
відносини між позивачем ОСОБА_2 і
відповідачем ОСОБА_4, твердження
позивача ОСОБА_2, що при наданні ним
дозволу на проживання відповідача у
належному йому будинку, вони
домовились, що в якості оплати за
проживання, відповідач особисто буде
сплачувати комунальні послуги та
відремонтує літню кухню, в якій
проживав і проживає позивач, є слушними
і нічим іншим не спростовані.

Судом встановлено, що
сторони виконали зобов'язання за
вказаним договором найму, а саме:
позивач надав відповідачу приміщення
жилого будинку для проживання в ньому,
відповідач заселився у цей жилий
будинок в січні 1995 року з сім'єю і став в
ньому проживати, в 1998 році за згодою
позивача - власника будинку, відповідач
ОСОБА_4 був прописаний у цьому жилому
будинку.

Крім того, надані суду копії
квитанцій по оплаті комунальних
послуг, підтверджують, що за весь час
проживання у жилому будинку АДРЕСА_1,
проводилась оплата комунальних послуг
за користування електроенергією, водою
та за вивезення сміття, починаючи з 1995
року і по теперішній час. При цьому всі
квитанції були оформлені від імені
власника ОСОБА_2 і оплата за воду
проводилась за кількістю прописаних у
будинку двох осіб.( а.с. 57-126 )

Сторони не заперечували, що
з 1995 року по 2008 рік, поки не встановили
другий проміжний прилад обліку
електричної енергії у флігелі позивача
ОСОБА_2, оплату всіх комунальних послуг
проводив саме відповідач ОСОБА_4, а з 2008
року ОСОБА_2 віддавав гроші за спожиту
ним електричну енергію і воду, та давав
гроші за підвезення побутового
вугілля.

Між тим, виниклу
заборгованість за користування
електроенергією у будинку АДРЕСА_1,
станом на 23.10.2012 року у сумі 241,58 гривень,
оплатив позивач ОСОБА_2, що
підтверджується копією попередження
про борг і квитанції про оплату ( а.с. 15 )

Також із показань
вищезазначених свідків, вбачається, що
відповідач дійсно виконував своє
зобов'язання по проведенню ремонту -
викладенню стіни із шлакоблоку у
літній кухні, в якій мешкає позивача
ОСОБА_2, підключив до цієї літньої кухні
новий вдогін, робив в ній ремонт -
перекладав опалювальне вогнище і таке
інше.

Таким чином, суд приходить
до висновку, що фактично між позивачем
ОСОБА_2, як власником жилого приміщення
будинку АДРЕСА_1 і відповідачем ОСОБА_4
був укладений договір найму цього
жилого приміщення без встановлення
строку, проте письмова форма цього
договору не була дотримана.

Відповідно до приписів ст. 11
ЦК України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій , що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 218 ЦК України,
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсності, крім, випадків,
встановлених законом.

Оскільки недотримання
письмової форми договору найму жилого
приміщення у будинку, що належить
громадянинові на праві особистої
власності і невиконання умов укладання
такого договору з послідуючою його
реєстрацією у виконкомі міської ради,
не тягнуть недійсність такого
договору, то суд, виходить з того, що
сторони досягли всіх істотних умов
такого договору, виконали його, а тому
приходить до висновку, що між
сторонами: ОСОБА_2 - власником жилого
будинку і ОСОБА_4 було укладено договір
найму жилого приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, на невизначений строк.

Доводи відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_6 і ОСОБА_7, що вони вважали
спірний будинок АДРЕСА_1, їхньою
власністю, оскільки позивач ОСОБА_2 про
це постійно і відкрито говорив і
обіцяв, що будинок буде належати їм та
склав заповіт на все належне йому майно
на ОСОБА_4, є безпідставними, оскільки
вселення у жиле приміщення, прописка в
ньому і складання заповіту, не є
підставами виникнення права власності,
зокрема, за життя власника нерухомого
майна. Тим більше, що позивач, як
заповідач, використав своє право на
скасування заповіту, згідно зі ст. 1254 ЦК
України.

Відповідно до приписів ст. 168
ч.3 ЖК України, договір найму жилого
приміщення, укладений на невизначений
строк, може бути розірваний з вимогою
наймодавця, якщо жиле приміщення, яке
займає наймач, необхідно для
проживання йому та членам його сім'ї. У
цьому випадку власник будинку
зобов'язаний попередити наймача про
розірвання договору за три місяці.

Частиною 3 статті 825 ЦК
України також передбачено, що договір
найму частини будинку, квартири,
кімнати ( частини кімнати ) може бути
розірваний на вимогу наймодавця у разі
необхідності використання житла для
проживання самого наймодавця та членів
його сім'ї. Наймодавець повинен
попередити наймача про розірвання
договору не пізніше ніж за два місяці.

Згідно повідомлення від 10
вересня 2012 року, надісланого позивачем
ОСОБА_2 рекомендованим листом
відповідачу ОСОБА_4 і отриманого
останнім 11 вересня 2012 року, позивач
повідомив відповідача про розірвання з
ним договору найму жилого приміщення -
будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що він
особисто як власник цього жилого
будинку, має намір проживати у цьому
жилому будинку, а не в літній кухні, та
просив звільнити жилий будинок у строк
до 10 листопада 2012 року. (а.с.9-10 )

Відповідач ОСОБА_4 не
заперечував , що він отримував це
попередження від позивача ОСОБА_2, але
до теперішнього часу він та члени його
сім'ї жилий будинок не звільнили і
проживають в ньому, так як вимагають
від позивача оплати їм затрачених
грошових коштів на ремонт та
переобладнання жилого будинку та
господарських споруд.

Згідно ст. 47 Конституції
України, кожен має право на житло. Ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст. 9 ЖК
України, ніхто не може бути виселений
із займаного жилого приміщення або
обмежений в праві користування жилим
приміщенням інакше як на підставах і в
порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 169 ЖК України, у
разі припинення договору найму жилого
приміщення у будинку, належному
громадянину на праві особистої
власності, наймач і сумісно проживаючі
з ним особи зобов'язані звільнити жиле
приміщення, а у разі відмови -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Таким чином, оскільки
позивач, як власник жилого будинку,
ставить питання про розірвання
договору найму цього жилого приміщення
з відповідачем ОСОБА_4 з тих підстав, що
він має намір сам проживати у цьому
жилому будинку, то його вимоги про
виселення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6
і ОСОБА_7 із жилого будинку
відповідають вимогам закону і
підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено
і сторони проти цього не заперечують,
що позивач ОСОБА_2 проживає у літній
кухні, розташованій на земельній
ділянці, що навколо вказаного жилого
будинку, а також, що позивач не має
вільного доступу і можливості
проживати та користуватися належним
йому жилим будинком, в якому проживають
відповідачі, які змінили замки на
вхідних дверях, та позивача у будинок
не впускають.

За таких обставин, вимоги
позивача ОСОБА_2 про вселення його в
належний йому жилий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 23.10.1991
року,посвідченого нотаріально і
зареєстрованого в КП БТІ міста
Макіївки 27.04.1999 року, є власником
нерухомого майна - домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За загальними положеннями
про право власності, гарантованими
Конституціє. України і закріпленими в
ст. ст. 316-321 ЦК України, право власності
є непорушним, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні.
Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Позивач в межах заявлених
ним позовних вимог, просить захистити
його порушене право власності на
вказаний жилий будинок, шляхом
виселення відповідачів із цього жилого
будинку та зняття з реєстраційного
обліку у цьому жилому будинку
відповідача ОСОБА_4, право користування
якого цим жилим будинком припиняється
у зв'язку із розірванням укладеного між
ними договору найму жилого приміщення.

Ці вимоги позивача
ґрунтуються на законі і підтверджені
наведеними вище доказами та підлягають
задоволенню.

Щодо зустрічних вимог,
заявлених ОСОБА_4 до ОСОБА_2, про
зобов'язання останнього провести йому
оплату за проведений капітальний
ремонт та благоустрій у домоволодінні
за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі дійсної
вартості здійснених ним покращень
цього домоволодіння на суму 149390
гривень, то суд вважає, що ці вимоги не
ґрунтуються на законі і не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Статею16 ЦК України
передбачено право звернення до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу та
визначені способи захисту цивільних
прав та інтересів.

Обгрунтовуючи свої вимоги
на зобов'язання відповідача по
зустрічному позову ОСОБА_2 сплатити
грошову суму за проведений капітальний
ремонт та благоустрій жилого будинку і
двору та господарських споруд, позивач
ОСОБА_4 послався на ст. 392 ЦК України ,
відповідно до якої, власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншими
особами, а також уразі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Проте, способом захисту
свого права позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_4 вибрав зобов'язання
іншої особи - власника жилого будинку
сплатити гроші за проведений ним
капітальний ремонт жилого будинку.

При цьому позивач не
зазначив і не довів суду яке саме його
право було порушено, чи то на
використані ним будівельні матеріали,
чи на визначену у висновку дослідження
спеціаліста суму здійснених ним
покращень домоволодіння власника
ОСОБА_2, його позовні вимоги є
суперечливими.

Судом встановлено, що
ОСОБА_4, якому позивачем ОСОБА_2 було
надано дозвіл на проживання у
належному останньому жилому будинку,
на свій власний розсуд, без узгодження
з власником домоволодіння, протягом 1993-
1995 років та у послідуючі роки, до 2012
року, був відремонтований, добудований
і перепланований жилий будинок
АДРЕСА_1 і у подвір'ї цього будинку
побудовані господарські споруди,
огорожа тощо.

Так, згідно Акту обстеження
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, від
19.02.2013 року, проведеного головою
квартального комітету, за час
проживання ОСОБА_4 у цьому будинку ним
були проведені будівельні роботи у
будинку та на земельній ділянці,
направлені на покращення житлових умов
для сім'ї. Був відремонтований,
добудований і перепланований жилий
будинок. В 1994 році побудований
вугільний сарай, дровяний сарай, сарай
для птиці. В 1995 році викопана вигрібна
яма із шлакоблоку та вилити з бетону
яма для накопичення води. В 2010 році
викопана ще одна вигрібна яма із
шлакоблоку. В 1995 році двір був
закладений залізобетонними блоками . В
1998 році відремонтована стінка флігелю(
заміна глиняної стіни на шлакоблочну ).
В 1995 році підведено воду та каналізацію
у будинок. В 1995 році у будинку замінено
електропроводку і проведено водяне
опалення будинку. З 1997 року по 2003 рік
замінена огорожа навколо всього
домоволодіння. В 1995 році у прибудованій
частині до жилого будинку обладнана
кухня, ванна кімната, санвузол,
котельня. В 1998 році проведений
капітальний ремонт всіх зазначених
приміщень у будинку. В 2012 році
проведений другий капітальний ремонт у
жилому будинку. В 2007 році у будинку
встановлені пластикові вікна, двері.
Постійно проводиться зовнішній
косметичний ремонт жилого будинку ( 1995
-2012 роки ). ( а.с. 54-55 )

Крім того, допитані в
судовому засіданні свідки також
підтвердили, що ОСОБА_4 перед
заселенням у жилий будинок, належний
позивачеві ОСОБА_2, провів в ньому
ремонт протягом 1993-1995 років і
ремонтував будинок у подальші роки.

Позивач ОСОБА_2 не
заперечував, що відповідач ОСОБА_4
робив ремонт у будинку, але для
благоустрою і поліпшення умов
проживання його самого і його сім'ї. На
переобладнання, перепланування свого
будинку, він не надавав згоди і ОСОБА_4
таку згоду в інших компетентних
органів не отримував.

На обґрунтування своїх
вимог, позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 послався на висновок
експертного будівельно-технічного
дослідження № 623/23 від 21.02.2013 року,
відповідно до якого визначена дійсна
вартість покращень, проведених у
домоволодінні АДРЕСА_1, яка становить
149390 гривень, а ринкова вартість цього
домоволодіння визначена 126 305 гривень.
Всі дослідження експертом визначалися
шляхом підбору аналогів виконаних
робіт до вартості будинку, виходячи із
зазначеного ОСОБА_4 об'єму та виду
виконаних у будинку робіт та шляхом
візуального огляду. ( а.с. 48-50 )

Суд вважає, що вказаний
висновок експертного дослідження не є
належним доказом, оскільки не містить
точного найменування кількості
використаних будівельних матеріалів,
розміру прибудови до будинку і
кількості використаних шлакоблоків і
інших матеріалів для її прибудови, не
зазначено і кількість замінених вікон
та дверей, і так по всім направленням (
електропроводка, встановлення нового
опалення, каналізація і проведення
води і будівництво вигрібних ям, сараїв
тощо ) в експертному дослідженні не
зазначено кількість використаних
матеріалів і вартість затрат по
проведенню будівельних робіт.

Від проведення по справі
будівельно-технічної експертизи
позивач ОСОБА_4 відмовився.

Крім того, позивачем по
зустрічному позову ОСОБА_4 на
обґрунтування своїх вимог надані копії
чеків, квитанцій на придбання
будівельних матеріалів, які не є
належними доказами, оскільки не
підтверджують тих обставин, на які
посилається позивач, бо з цих
документів неможливо зробити висновок,
що саме ОСОБА_4 купував вказані
будівельні матеріали і що ці
будівельні матеріали ним були
використані при ремонті будинку і
будівництві господарських споруд.

Так, з копії чеку № 383 від
22.06.1992 року на придбання шлакоблоку
неможливо зробити висновок хто саме
цей шлакоблок купив і, якщо
враховувати, що за показаннями
позивача ОСОБА_4 і свідків , останній
почав ремонт і будівництво у будинку
тільки після написання на нього
заповіту, що мало місце 15.01.1993 року, то
незрозуміло куди і ким вказаний у чеку
№ 383 шлакоблок був використаний. ( а.с. 141
)

Квитанції № 793 від 04.06.1992
року і № 1983 від 19.11.1990 року на придбання
лісу та цегли силікатної видані на ім'я
ОСОБА_18 і також задовго до початку
ремонтних робіт у спірному будинку . (
а.с. 141 )

У накладних та чеках з ТОВ
«Епіцентр»:

- від 05.04.2012 року на придбання плитки та
клею на суму 1117,41 гривень;

- від 05.04.2012 року на придбання покриття
для підлоги на суму 955,37 гривень;

- від 05.04.2012 року на придбання дверей і
МДФ на суму 907,22 гривень;

- від 18.05.2012 року на придбання дошки
розбірної і МДФ на суму 36,45 гривень,

Не вказано хто саме купував зазначений
товар і що цей товар був використаний
саме у ході проведеного ремонту у
будинку, що належить позивачу ОСОБА_2 (
а.с. 142-147 )

Згідно копії довідки та
товарного чеку від 15.03.2013 року ,
приватним підприємцем ОСОБА_20
підтверджено, що ОСОБА_4 з 2009 року по 2013
рік отримував у неї будівельні
матеріали. Проте, не зазначено які саме
і у якій кількості та на яку конкретно
суму він отримав цих матеріалів ( а.с. 148
), тому і цей доказ є неналежним.

Копії чеків на придбання
цементу 12.08.1993 року на суму 1050 гривень і
10.06.1994 року на суму 800 гривень, не є
безспірним доказом того, що цей цемент
купував саме ОСОБА_4 і що він його
використав при проведенні ремонту та
будівництва у будинку позивача ОСОБА_2 (
а.с. 149 )

Згідно копії
товарно-транспортної накладної від
11.05.2011 року ОСОБА_6 на ПАТ «Харцизький
трубний завод» ТСЦ-4 були отримані
дрова - 6 куб. м на суму 360 гривень ( а.с. 152
), а тому твердження, що це був ліс, який
використовувався для ремонту і
будівництва господарських споруд у
спірному будинку, не є слушним.

Отже, жоден з наведених
доказів не є безспірним і належним
доказом. Надані копії чеків та
квитанцій позивачем ОСОБА_4 на певні
суми не співпадають із заявленими ним
позовними вимогами про зобов'язання
ОСОБА_2, власника будинку, сплатити
понесені ним витрати на будівництво
господарських споруд, прибудови до
будинку і капітальний ремонт,
переобладнання і його перепланування,
які ним заявлені на суму 149390 гривень, та
на підтвердження цієї суми відсутні
докази.

За приписами ст. 60 ч.4 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а тому суд
приходить до висновку, що заявлені
позивачем по зустрічному позову ОСОБА_4
вимоги про зобов'язання відповідача
ОСОБА_2 провести оплату за проведений
ремонт і благоустрій будинку у сумі 149390
гривень, не знайшли свого
підтвердження і не можуть бути
задоволені ще й з огляду на те, що
власник будинку ОСОБА_2 не брав на себе
такого обов'язку по оплаті ремонту ,
перебудови, реконструкції жилого
будинку, проведення такого ремонту з
ним не були узгоджені, а тому позовні
вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання ОСОБА_2
провести оплату здійснених покращень у
жилому будинку на суму 149390 гривень є
необґрунтованими.

Таким чином, аналізуючи всі
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку про задоволення позову
ОСОБА_2 з урахуванням його збільшення і
уточнення та про розірвання договору
найму жилого приміщення у належному
йому жилому будинку АДРЕСА_1 з
відповідачем ОСОБА_4 та виселення
останнього і членів його сім'ї -
відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з
указаного жилого будинку і зняття з
реєстраційного обліку у вказаному
жилому будинку відповідача ОСОБА_4

Також, підлягають задоволенню і
позовні вимоги ОСОБА_2 про вселення
його в указаний жилий будинок,
власником якого він є.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про зобов'язання провести
оплату за проведений у жилому будинку
ремонт та благоустрій домоволодіння в
сумі 149390 гривень, задоволенню не
підлягає, внаслідок його
необгрунтованості і недоведеності
суду належними доказами.

На підставі
викладеного, ст. 47 Конституції України,

ст.ст. 9,158-162, 168, 169
ЖК України,

ст.ст. 15,16, 386, 391, 810,
825,826 ЦК України,

керуючись ст.ст.
209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, де третя особа -
Головне Управління Державної
міграційної служби в Донецькій
області, про розірвання договору найму
жилого приміщення, виселення із жилого
будинку та зняття з реєстраційного
обліку та про вселення у жилий будинок,
задовольнити.

Розірвати договір найму
житлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2, як
власником вказаного домоволодіння, і
ОСОБА_4.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 із жилого будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, без
надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_4 зняти з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Вселити ОСОБА_2 в жилий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
зобов'язання провести оплату за
проведений ремонт та благоустрій у
домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, на
загальну суму 149 390 гривень, - відмовити.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області через Гірницький
районний суд міста Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення суду, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: