Справа № 297/2487/14-ц
Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Гецко Ю. Ю., при секретарі:
Ердевдій І. С. розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування жилим приміщенням та
скасування реєстрації постійного
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням та
скасування реєстрації постійного
місця проживання. Позовну заяву
мотивувала тим, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної
власності. У будинку, крім позивача,
також зареєстровані відповідачі та їх
діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак
відповідачі не проживають в
вищевказаному будинку, а вже з червня
2014 року проживають за іншою адресою. На
пропозицію позивачки знятися з
реєстрації, відповідачі не вчинили
жодних дій для цього. Наявність
формальної реєстрації відповідачів за
вищевказаною адресою створює для
позивачки незручності, а також є
значною перешкодою у здійснені нею
своїх прав щодо вільного користування
та розпорядження належним їй на праві
приватної власності нерухомим майном
та крім того позивачка змушена нести
додаткові витрати на оплату
житлово-комунальних послуг, сплачуючи
їх за відповідачів. У зв'язку з
вищевказаним позивачка звернулася до
суду.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, проте подала до суду
письмову заяву в якій зазначила, що
просить розглянути позов без її участі,
позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання також не з'явилися.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України
останні вважаються повідомленими
належним чином про день, час і місце
розгляду справи, тому згідно ст. 224 ЦПК
України суд ухвалює заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.
Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які позивачі посилаються, як на
підставу своїх вимог, оцінивши докази
на ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає, що позов слід
задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 на
праві приватної власності, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно (а. с. 6),
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (а. с. 7-8).
З копії довідки, виданої виконкомом
Запсонської сільської ради, а також з
відповіді, наданої Берегівським РВ ГУ
ДМС В закарпатській області на запит
суду щодо місця проживання
(перебування) відповідачів, вбачається,
що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 9, 11).
Статтею 41 Конституції України, статтею
1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
відповідно до Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №
475/97-ВР, закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, що означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном, право власника володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном на власний розсуд,
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону, незалежно від
Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК
України власник майна може вимагати
захисту свого порушеного права
власності, в тому числі, шляхом
припинення дій, які ці права порушують.
Відповідно до змісту ст. 71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.
За наведених обставин у суду достатньо
підстав для висновку, щоб визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
оскільки вони не користуються ним
значний період часу, що перевищує
встановлений законом шестимісячний
строк, тобто відсутній на спірній
житловій площі без поважних причин.
На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 386, 387, 391 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 208, 212, 224-226 ЦПК
України суд,
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право
на користування житловим будинком
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування
житловим будинком АДРЕСА_1, скасувавши
їх реєстрацію його місця проживання за
вищевказаною адресою.
Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Гецко Ю. Ю.