У х в а л а

10 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4, про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ
«Правекс-Банк»), третя особа - приватний
нотаріус Охтирського нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання договору
поруки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що між ОСОБА_5 та ПАТ
КБ «Правекс-Банк» укладено договір про
відкриття відновлювальної кредитної
лінії, за умовами якого ОСОБА_5 отримав
у кредит 80 тис. доларів США зі сплатою 14
% річних зі строком користування з 22
вересня 2008 року до 22 вересня 2018 року. На
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань між банком та ОСОБА_3
укладено договір поруки. Вважає, що
ОСОБА_5 введено в оману працівників
банку при укладенні кредитного
договору, оскільки ним надано довідку
про завищені суми доходів, фінансовий
стан позичальника не відповідав
дійсності. Просив позов задовольнити.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 3 червня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
9 липня 2013 року, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 жовтня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 жовтня 2013 року у даній
справі з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
закону, що потягло ухвалення різних за
змістом рішень у подібних
правовідносинах представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, зазначає, що судами касаційної
інстанції неоднаково застосовані
норми матеріального права, а саме норми
ст. 230 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, долучив до
заяви копії ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 липня 2012 року, 16 січня 2013
року та 31 липня 2013 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

Оскільки ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 липня 2012 року та від 31 липня
2013 року про скасування рішення суду
нижчої інстанції із передачею справи
на новий розгляд, є такими, що не
містять остаточного вирішення спору у
справі та у яких не відбулося
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, то на них
не може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Із доданої до заяви копії ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 січня 2013 року випливає
різне визначення предмета регулювання
правових норм, різні підстави та зміст
позовних вимог й різні фактичні
обставини у порівнянні із судовим
рішенням, про перегляд якого подається
заява.

Таким чином, зі змісту цих ухвал не
вбачається неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, тому у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за заявою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Правекс-Банк», третя
особа - приватний нотаріус Охтирського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання договору поруки недійсним
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко