04 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів:
Барановської Л.В., Рейнарт І.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
відповідача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 18 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
безпідставно набутих грошових коштів, -
У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
безпідставно набутих грошових коштів у
розмірі 533 249,25 грн., посилаючись на те,
що наприкінці 2009 року ОСОБА_3 з метою
спорудження нової будівлі за адресою:
АДРЕСА_1, вирішила провести
проектування будівлі та розпочати
будівельні роботи, у зв'язку із чим
звернулася до ОСОБА_1 За період з 31.10.2009
року по 16.12.2010 року ОСОБА_3 передала
ОСОБА_1 грошові кошти для виконання
будівельних робіт на загальну суму 114
000,00 грн. та 52 500,00 дол. США, при цьому
відповідач відклав укладення
письмового договору підряду. 16.12.2010
року відповідач припинив відповідати
на телефонні дзвінки, не здійснив
будівельних робіт та не закупив
будівельні матеріали.
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 листопада 2013 року позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі
533 249,25 грн. та судові витрати в сумі 8 352,00
грн.

У листопаді 2013 року представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся
до суду з апеляційною скаргою на
вказане рішення, в якій просив
скасувати рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 18 листопада
2013 року та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В грудні 2013 року відповідач ОСОБА_1
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 листопада 2013 року та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Справа № 2604/9363/12 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/1869/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Вернидубов
Я.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.В обґрунтування
своїх вимог апелянт та його
представник посилаються на
невідповідність оскаржуваного рішення
фактичним обставинам справи, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, грубе порушення норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в
період жовтня 2009 року по грудень 2010
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тривали
договірні відносини без укладення
письмового договору. Зазначені
договірні відносини полягали у тому, що
ОСОБА_3 доручила ОСОБА_1 супроводжувати
будівництво нежитлового приміщення, а
саме: пошуку будівельних матеріалів,
робітників, будівельних інструментів
та техніки, необхідної для здійснення
будівництва, яке здійснювалося на
території, засобами та за рахунок ТОВ
«Конкорд».

Так, в ході судового розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_1 виконував
доручення ОСОБА_3 та представницькі
функції, для виконання яких ОСОБА_1
надавалися грошові кошти під конкретні
цілі, про отримання яких ним надавалися
розписки (а.с. 8-23).

Із зазначених розписок вбачається, що в
період з 31.10.2009 року по 16.12.2010 року
ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 грошові
кошти на загальну суму 533 249,25 грн. на
закупку відповідних будівельних
матеріалів, про що зазначено в
розписках.

Разом з тим, в матеріалах справи
містяться видаткові та
товарно-транспортні накладні,
рахунки-фактури та товарні чеки, які
свідчать про закупівлю будівельних
товарів, зазначених у розписках, та їх
перевезення (а.с. 39-110).

Як встановлено колегією суддів та
підтверджується матеріалами справи, з
жовтня 2009 року по грудень 2010 року за
адресою: АДРЕСА_1, було збудовано
триповерхову будівлю загальною площею
600 кв.м.

Вирішуючи питання про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із положень ст. 1212 ЦК України, а
саме із того, що грошові кошти в сумі 533
249,25 грн. були безпідставно набуті
ОСОБА_1, тому підлягають поверненню
позивачу.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Так, із змісту даної статті ЦК України
вбачається, що вона регулює правовий
режим повернення набутого або
збереженого майна, тому обов'язковою
умовою застосування даної норми є
наявність майна, яке підлягає
поверненню законному власнику.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Враховуючи вимоги даної норми,
колегією суддів встановлено, що
грошові кошти, отримані відповідачем
від позивача, були витрачені на
будівництво нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, тобто на користь
позивача, про що свідчать видаткові та
товарно-транспортні накладні,
рахунки-фактури та товарні чеки, які
судом першої інстанції не були взяті до
уваги в якості доказів по справі.

Відповідно до ст. ст. 202, 205 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Таким чином, з огляду на обставини
справи та докази у справі, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції дійшов хибного
висновку щодо задоволення позовних
вимогОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
безпідставно набутих грошових коштів,
оскільки матеріалами справи та
доводами апеляційної скарги
підтверджено, що грошові кошти в сумі 533
249,25 грн. були передані позивачем
відповідачу для здійснення певних дій,
зокрема, пошуку будівельних
матеріалів, робітників, будівельних
інструментів та техніки, необхідної
для здійснення будівництва, які
відповідачем були виконані належним
чином. Отже, зазначені грошові кошти,
надані позивачем відповідачу, були
витрачені відповідачем на користь
позивача, а тому безпідставно набутими
вважатися не можуть. В даному випадку,
застосування судом першої інстанції
ст. 1212 ЦК України до даних
правовідносин є хибним.

За таких обставин, рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 18 листопада 2013 року ухвалено з
неповним з'ясуванням обставин, які
мають суттєве значення для справи та з
порушенням норм матеріального права,
тому рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1
та його представника ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення безпідставно набутих
грошових коштів скасувати та ухвалити
нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
набутих грошових коштів відмовити у
повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: