Справа №242/6208/13-ц
Провадження №2/242/122/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі:
головуючого судді Пирогової Л.В., при
секретарі Гандзюк К.С., за участю
позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Селидове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Селидівської територіальної
громади про визнання права на
спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.12.2013 р. звернулася до суду з
позовом, в якому зазначила, що після
смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_8, залишилося спадкове майно
у виді будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_2 за
життя правовстановлюючі документи на
будинок після смерті своїх батьків не
оформив, нотаріусом Другої державної
нотаріальної контори було відмовлено
позивачу у видачі свідоцтва на
житловий будинок та земельну ділянку,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Просить суд визнати за нею право на
спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, до складу якої
входить будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 з усіма надвірними
будівлями та спорудами.

04.02.2014 року позивач надала суду
уточнення до позовної заяви, в яких
просила визнати за нею право на
спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, до складу якої
входить будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 66,1
кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.,
підсобними приміщеннями - 29,3 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, просила суд
задовольнити їх у повному обсязі..

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце слухання справи, надав суду
заяву, в якій просив винести рішення на
розсуд суду, без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що згідно акту про
закінчення будівництва і введення в
експлуатацію індивідуального
домоволодіння від 14.06.1975 року, комісія у
складі: голови комісії Позднякова Л. І.
відділу комунального господарства та
членів комісії - представників
Держсанінспекції Маруценко В. А.,
інспекції Держпожежнадзору МВС
Справцева В. С. визнала, що загальна
оцінка будівництва, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 66,1
кв.м., проведеного забудовником ОСОБА_6
є задовільною. Комісія дійшла висновку,
що пред,явлене до здачі домоволодіння
ОСОБА_6, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, вважається прийнятим.

Згідно свідоцтва про одруження серія
НОМЕР_7 від 28.11.1953 року, виданого
Курахівським РАЦС Селидівського
району, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зареєстрували
шлюб 28.11.1953 року, після реєстрації шлюбу
ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_6 від 05.04.1961 року, виданого
виконкомом Курахівським РАЦС
Селидівського району, батьками ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1 від 23.01.1992 року, виданого
Курахівською селищною радою м.
Селидове Донецької області, ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_9, актовий запис за
№ 05.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_2 від 14.11.1994 року, виданого
Курахівською селищною радою м.
Селидове Донецької області, ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_10, актовий запис за №
113.

Відповідно до довідки № 3445 від 18.12.2012
року, виданої Виконавчим комітетом
Курахівської селищної ради м. Селидове
Донецької області, ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_10, проживав за адресою:
АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, невісткою - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, онуком - ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_5, онукою - ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
серія НОМЕР_4 від 12.05.1984 року, виданого
Курахівською селищною радою м.
Селидове Донецької області, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 12.05.1984 року,
після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила
прізвище на «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_3 від 13.03.2012 року, виданого
виконкомом Курахівської селищної ради
м. Селидове Донецької області, ОСОБА_2
помер ІНФОРМАЦІЯ_8, актовий запис за №
22.

Відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_5 від 05.04.1961 року, виданого
Курахівською селищною радою м.
Селидове Донецької області, батьками
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до довідки № 377 від 12.03.2012
року, виданої Виконавчим комітетом
Курахівської селищної ради м. Селидове
Донецької області, ОСОБА_2, помер
ІНФОРМАЦІЯ_8, проживав за адресою:
АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1
та сином ОСОБА_9.

Згідно довідки КП «Селидівське бюро
технічної інвентаризації» № 392
від 22.07.2013 року, будинок з усіма
надвірними будівлями та спорудами за
адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6,
правовстановлюючі документи на
будинок не оформлювалися.

Згідно копії експлікації внутрішньої
площі до плану будівництва жилого
будинку, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, загальна площа будинку
складає 66,1 кв.м., житлова площа - 36,8 кв.м.,
підсобні приміщення - 29,3 кв.м.

Відповідно до постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2013
року, Державним нотаріусом згідно
поданих документів, підтверджуючих
родинний зв'язок, встановлено, що
ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_9) є дружиною
померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_7 (який
прийняв спадщину після смерті своєї
дружини, але не оформив своїх спадкових
прав, що перевірено згідно довідки про
реєстрацію місця проживання № 3444,
виданої 19.12.2012 року виконкомом
Курахівської селищної ради), а також
рідною матір'ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_8
ОСОБА_2 (який прийняв спадщину після
смерті свого батька ОСОБА_7, але не
оформив своїх спадкових прав, що
перевірено згідно довідки про
реєстрацію місця проживання № 3445,
виданої 19.12.2012 року виконкомом
Курахівської селищної ради)

Відповідно до заяви ОСОБА_9 від 28.08.2012
року, ОСОБА_9 відмовився від прийняття
спадщини, що залишилася після смерті
батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8.

Згідно інформаційної довідки № 892/01-16
від 27.12.2013 року, виданої Державним
нотаріусом другої Селидівської
нотаріальної контори, після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 та
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 спадкових
справ не заводилося. Після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 конторою
заведена спадкова справ №158/2012 по заяві
про прийняття спадщини від дружини
померлого - ОСОБА_1. Інший спадкоємець -
син померлого - ОСОБА_9 - від прийняття
спадщини відмовився. 23.10.2012 року на ім'я
ОСОБА_1 конторою було видано свідоцтво
про право на спадщину за законом на
грошові внески в Ощадбанку України
Донецької області. 20.05.2013 року на ім'я
ОСОБА_1 конторою було винесено
постанову про відмову у вчинені
нотаріальних дій стосовно видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на будинок та земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1 через відсутність
правовстановлюючих документів на це
майно.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ
№ 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику
у справах про спадкування» спадкові
відносини регулюються Цивільним
кодексом України (далі - ЦК), законами
України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про
нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV
«Про міжнародне приватне право»,
іншими законами, а також прийнятими
відповідно до них підзаконними
нормативно-правовими актами. Відносини
спадкування регулюються правилами ЦК,
якщо спадщина відкрилася не раніше 1
січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти
(втому числі усиновлені, дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 113 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 16.06.1994 року № 18/5 (яка діяла на час
відкриття спадщини) роз'яснено, що
доказом вступу в управління чи
володіння спадковим майном можуть
бути: запис у паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі, який свідчить про те
що спадкоємець постійно прописаний в
спадковому будинку (квартирі) в період
шести місяців після смерті
спадкодавця, довідка
житлово-експлуатаційної організації,
комітету місцевої Ради народних
депутатів чи відповідної місцевої
державної адміністрації про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним, або про те, що спадкоємцем було
взято майно спадкодавця та інші
документи, що підтверджують факт
вступу спадкоємця в управління чи
володіння спадковим майном.

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101
Цивільного кодексу Української РСР 1963
року, який діяв на час володіння
спадкодавцями домоволодінням та
земельною ділянкою, громадяни могли
мати у власності житловий будинок. А
саме ст. 100 ЦК Української РСР
визначалось, що в особистій власності
громадян може бути зокрема і жилий
будинок. При цьому глава десята цього
кодексу не пов'язувала наявність
такого права з його обов'язковою
державною реєстрацією. Та навпаки, ст.
128 ЦК Української РСР визначався
момент виникнення права власності у
набувача майна за договором з моменту
передачі речі. Та відповідно до ст. 134 ЦК
Української РСР відчуження жилого
будинку, що знаходиться в сільській
місцевості можливо було лише за умови,
коли громадянину в установленому
порядку надається в користування
земельна ділянка при будинку.

В зв'язку з чим, суд приходить
до висновку що чоловік позивачки
ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_8, є таким,
що прийняв спадщину після смерті своїх
батьків ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9
та ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_10,
оскільки фактично вступив в управління
та володіння спадковим майном.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
Таким чином, ОСОБА_1, оскільки на момент
смерті чоловіка вони перебували у
зареєстрованому шлюбі, є спадкоємцем
першої черги.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не
надавала до нотаріальної контори заяви
про відмову від прийняття спадщини, на
момент смерті ОСОБА_2 вони мешкали
разом та продовжує мешкати у вказаному
будинку.

Статтею 1296 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України
якщо у складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав і
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця, до
інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК
України передбачено, що право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті, у разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 ЦК України.

З огляду на вищезазначене суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 100, 101, 128,134, 529, 549 ЦК Української
РСР 1963 року, ст.ст. 328, 1216, 1261, 1268, 1299 ЦК
України, ст. ст. 11, 60, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Селидівської
територіальної громади про визнання
права на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на
спадщину, що залишилася після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, а саме:
на будинок, розташований за адресою:
Донецька область, АДРЕСА_1, загальною
площею 66,1 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.,
підсобними приміщеннями - 29,3 кв.м. з
усіма господарськими будівлями та
спорудами.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Селидівський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Оригінал рішення знаходиться в
Селидівському міському суді Донецької
області.

Суддя