Справа № 349/2397/13-ц
Провадження № 2/349/52/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 лютого 2014 року
м. Рогатин

Рогатинський районний суд
Івано-Франківської області

у складі головуючого судді
Лошак О.О.

з участю секретаря
Сірко І.В.

представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому заочному
судовому засіданні в залі суду в м.
Рогатині цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання її такою,
що втратила право на користування
житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3 про визнання її такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням по АДРЕСА_1.

У позовній заяві зазначено, що
ОСОБА_2 є власником домоволодіння №47 по
вул.Шевченка в с.Посвірж Рогатинського
району Івано-Франківської області на
підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку від 21.09.2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Рогатинського районного нотаріального
округу. Відповідачка по справі - ОСОБА_3
- його дружина, яка понад п'ять років в
будинку не проживає без поважних
причин, проте залишається
зареєстрованою. ОСОБА_3 не приїжджає в
с.Посвірж, не підтримує з ним жодних
стосунків, не веде з ним спільного
господарства. Добровільно знятися з
реєстрації ОСОБА_3 не бажає. Реєстрація
ОСОБА_3 в житловому будинку носить
формальний характер та спричиняє для
позивача зайві витрати при оплаті за
комунальні послуги, він позбавлений
можливості оформити субсидію. Просив
позов задовольнити, визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право на
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю із
підстав, наведених у позовній заяві.
Крім того, пояснив, що всі витрати по
обслуговуванню житлового будинку несе
ОСОБА_2 самостійно. Відповідачка більше
п'яти років в с.Посвірж не проживає.
Просив позов задовольнити повністю.

Відповідачка у судове засідання
не прибула повторно, не повідомила суд
про причини своєї наявки, хоча про
день, час та місце слухання справи була
повідомлена в установленому законом
порядку, що підтверджується довідкою
Букачівської селищної ради №24 від
24.01.2014 року про вручення судової
повістки батькові ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в
порядку, визначеному ч.3 ст.76 ЦПК
України (а.с.19)

Небажання відповідачки надавати
докази для обґрунтування своїх
заперечень проти позову, зокрема з
причини ухилення від участі в судовому
засіданні, дає суду право при заочному
розгляді справи обмежитися доказами,
наданими позивачем, що повністю
відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК
України.

Відповідно до вимог, встановлених ч.1
ст.224 ЦПК України, у разі неявки у судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або якщо зазначені ним причини
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, вислухавши доводи представника
позивача, дослідивши та перевіривши
всі докази в їх сукупності, встановив
такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що позивач по
справі ОСОБА_2 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу житлового будинку,
посвідченого 21 вересня 2009 року
приватним нотаріусом Рогатинського
районного нотаріального округу, витягу
про державну реєстрацію прав
обласного комунального підприємства
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» від 10.10.2012
року, витягом про реєстрацію в
Державному реєстрі правочинів від
21.09.2009 року (а.с.7-8).

Як вбачається з акта обстеження
матеріально-побутових умов від 10
грудня 2013 року, ОСОБА_3 понад п'ять
років не проживає в житловому будинку
№47 по вул.Шевченка в с.Посвірж (а.с.10).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в
АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою
№20/632/13, виданою 24 грудня 2013 року
Рогатинським районним сектором
управління державної міграційної
служби в Івано-Франківській області
(а.с.12).

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 13 серпня 1994 року
перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Даний факт підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу серія НОМЕР_1,
виданим 13 серпня 1994 року відділом РАГС
Івано-Франківського міськвиконкому
(а.с.9).

Стаття 47 Конституції України гарантує
кожному право на житло.

За ст.150 Житлового кодексу громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405
ЦК України право члена сім`ї власника
будинку, який не є його співвласником,
на користування цим будинком
обумовлено наявністю сімейних
відносин із власником і спільним із ним
проживанням у цьому будинку.

Стаття 3 Сімейного кодексу України
визначає, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом та мають взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності його без поважних причин
понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником будинку або законом.

За ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Для визнання речей,
набутих за час шлюбу, об'єктами
спільної сумісної власності подружжя
немає значення, на чиє ім'я з подружжя
оформлено це майно.

У судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок ОСОБА_2 придбав у
період перебування у шлюбі з ОСОБА_3,
діяв за згодою дружини, таким чином
житловий будинок АДРЕСА_1 є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до ст.319, 321 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним.

За таких обставин та доказів,
досліджених і перевірених у судовому
засіданні, суд приходить до висновку,
що домоволодіння АДРЕСА_1 є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, а тому в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання її такою,
що втратила право на користування
житловим будинком АДРЕСА_1 слід
відмовити повністю за недоведеністю
позовних вимог.

На підставі ст.ст.156,163 Житлового
кодексу України, ст.ст.319, 321, 405
Цивільного кодексу України, ст.3,60 СК
України, керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,224-226
ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання її такою, що
втратила право на користування
житловим будинком АДРЕСА_1, відмовити
повністю за недоведеністю позовних
вимог.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано - Франківської області через
Рогатинський районний суд шляхом
подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги; особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте за
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з часу отримання ним копії
даного рішення.

Головуючий :
Лошак О.О.