Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/6304/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Шалота
Костянтин Валерійович
Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

за участю секретаря судового
засідання: Крижанівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
юриста Житомирської філії державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» ОСОБА_2, державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси»; третя особа:
Президент України -Янукович Віктор
Федорович про захист честі, гідності,
ділової репутації та спростування
недостовірної інформації

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 16 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до юриста
Житомирської філії державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» ОСОБА_2, державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси». Просив визнати
інформацію, висловлену відповідачем
ОСОБА_2, недостовірною та такою, що
ганьбить честь, гідність і ділову
репутацію його та Президента України -
Януковича В.Ф., а також зобов'язати
відповідача спростувати недостовірну
інформацію про Президента України
шляхом поширення її у присутності його
та двох свідків. В обґрунтування позову
посилався на те, що 21 січня 2013 року
відповідач ОСОБА_2 запропонував йому
здійснити плату в розмірі 350 грн. за
зберігання автомобіля на спеціальному
майданчику, зазначивши, що
«придуманная данная схема
вымогательства с автовладельцев денег
придумана не мной, а на самом верху, с
этой кормушки даже Президенту Украины
Януковичу Виктору Федоровичу
отстегивают».

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 16 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити. Вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що суд не звернув уваги
на те, що поширюючи недостовірну
інформацію про Президента України,
який обраний ним, відповідач зганьбив
честь, гідність і репутацію не тільки
Президента, а й виборця ОСОБА_1, від
імені якого Президент здійснює свою
діяльність; суд не надав належної
правової оцінки показанням свідків.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_1 (позивач) просить визнати
недостовірною та спростувати
інформацію, що ганьбить честь, гідність
та ділову репутацію його та Президента
України - Януковича Віктора Федоровича
(третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету
спору).

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України
фізична особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.

Честь та гідність Президента України
невідчужувані від його особи.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб - принцип
диспозитивності цивільного
судочинства (ч.1 ст.11 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що вимоги позивача у частині
захисту честі, гідності та ділової
репутації Президента України -
Януковича Віктора Федоровича не можуть
бути задоволені, оскільки глава
держави з відповідним позовом до суду
не звертався, не делегував ОСОБА_1
таких повноважень та не уповноважував
останнього представляти його інтереси,
а заміна з ініціативи суду третьої
особи без самостійних вимог на
позивача неминуче призведе до
порушення принципу диспозитивності
цивільного процесу, що заборонено,
виходячи зі змісту основних засад
судочинства.

Що ж стосується захисту честі та
гідності самого позивача, то
відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

У висловлюванні, яке ОСОБА_1 просить
визнати недостовірним та спростувати,
будь-яка інформація особисто про нього
та членів його сім'ї відсутня, чим
виключається порушення особистих
немайнових прав позивача, зокрема
права на повагу до гідності та честі, а
відтак, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні і
цієї частини позову.

Твердження ОСОБА_1 у апеляційній скарзі
про те, що поширенням недостовірної
інформації про обраного ним Президента
України відповідач зганьбив честь,
гідність і репутацію позивача, як
виборця, не змінює висновків суду
першої інстанції. Так, згідно з
Конституцією України право обирати
полягає в можливості громадянина, який
на день проведення виборів досяг
вісімнадцяти років та якого не визнано
судом недієздатним, шляхом голосування
брати участь у виборах, зокрема
Президента, які є вільними і
відбуваються на основі загального,
рівного і прямого виборчого права
шляхом таємного голосування. Суду не
надано доказів того, що на виборах
Президента України позивач віддав
свій голос саме за Януковича В.Ф., а
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях та чинне законодавство не
передбачає автоматичного права
виборця звертатися до суду в інтересах
обраної особи, або представляти його
інтереси в суді автоматично за правом
виборця. Відповідно до Указу
Президента України від 12 серпня 2010 року
№809/2010 «Про забезпечення
представництва в судах України
інтересів Президента України та
створених ним допоміжних органів і
служб» на Адміністрацію Президента
України покладається представництво в
судах України інтересів Президента
України. Окрім того, публічні фігури,
до них відноситься і Президент України,
не мають більшого захисту своєї
репутації та інших прав порівняно з
іншими особами (п.21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року №1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»).

Із матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_2 не перебував у трудових
відносинах із державним підприємством
МВС України «Інформ Ресурси» (а.с.23). Він
надавав послуги цьому підприємству на
підставі договору, перебуваючи із ним у
цивільно-правових відносинах (а.с.24-25).
Суду не надано доказів того, що
підприємство поширювало недостовірну
інформацію, а відтак державне
підприємство МВС України «Інформ
Ресурси» взагалі не є належним
відповідачем по даній справі.

Доводи апеляційної скарги відносно
надання неналежної правової оцінки
показанням свідків не впливають та не
змінюють висновків суду першої
інстанції з огляду на викладене вище.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
потребують додаткового правового
обґрунтування.

Рішення законне та обґрунтоване.
Підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 16 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: