АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/240/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С.О. Доповідач - Слоквенко
Г.П. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 cічня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - Слоквенка Г.П.

суддів
- Кочкової Н.О., Максюти Ж.І.

при секретарі
- Пантелеєвої Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про звернення стягнення на
предмет застави та по зустрічному
позову ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк",
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору іпотеки за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року ,-

В С Т А Н О В
И В:

У травні 2013 року ПАТ «УкрСиббанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
просило ухвалити рішення, яким
звернути стягнення на предмет іпотеки,
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних
торгів предмета іпотеки у межах
процедури виконавчого провадження за
початковою ціною продажу, визначеною
незалежним експертом оціночної
діяльності та стягнути судові витрати.

У липні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з зустрічною позовною заявою та
просила ухвалити рішення, яким договір
іпотеки № 0/0/1 визнати таким,
що підлягає частково недійсним,
оскільки у ПАТ «УкрСиббанк» не було
ніяких правових підстав для укладання
договору іпотеки.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року
позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» -
задоволені. В рахунок погашення
заборгованості в сумі 957 493,31 грн.,
звернено стягнення на предмет іпотеки -
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та є власністю іпотекодавця на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Управлінням
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради 04
грудня 2002 року, згідно з розпорядженням
№1/555-02, зареєстрованого
Дніпропетровським МБТ1 за №197п-37-163,
Договору про визначення розміру
часток, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
від 02 квітня 2008 року за реєстром №1258,
зареєстрованого КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради за
номером 23560371, загальна площа становить
57,0 кв.м., переданий за договором іпотеки
№0/0/1 від 29 серпня 2008 року,
укладеним між АКІБ "'УкрСиббанк" та
ОСОБА_2, ОСОБА_4,ОСОБА_3, ОСОБА_5 якою було
забезпечено виконання зобов'язань за
Кредитним договором № 0 від 29
серпня 2008 року, укладеним між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 для задоволення
вимог Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» по Кредитному
договору № 0 від 29 серпня 2008 року
шляхом проведення прилюдних торгів
предмета іпотеки у межах процедури
виконавчого провадження за
початковою ціною продажу, визначеною
незалежним експертом оціночної
діяльності, на рівні не нижчому ніж
звичайні ціни на цей вид майна.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
про визнання недійсним договору
іпотеки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ПАТ «УкрСиббанк», а її позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
29 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№ 0, відповідно до якого останній
отримав кредит у розмірі 75 000 доларів
США у порядку і на умовах передбачених
кредитним договором.

З метою забезпечення зобов'язання за
кредитним договором 29 серпня 2008 року
між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки №
0/0/1, згідно умов якого
іпотекодавці з метою забезпечення
зобов'язань за кредитним договором,
передали в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк
нерухоме майно, а саме: квартиру, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно п.п. 1.1, 1.2.2, 4.1 кредитного
договору позичальник зобов'язався
прийняти належним чином,
використовувати і повернути банку
грошові кошти та прийняв на себе
зобов'язання здійснити погашення
кредиту в порядку і на умовах,
зазначених в кредитному договорі у
відповідності з графіком погашення
заборгованості.

В порушення прийнятих на себе
зобов'язань позичальник погашення
кредиту та відсотків, нарахованих за
користування кредитом, в повному
обсязі не проводив, порушив графік
погашення кредиту. У зв'язку з чим
відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку" та
умов Кредитного договору, договору
іпотеки, 30 серпня 2011 року відповідачам
були направленні вимоги про усунення
порушень та особисто отримані
відповідачами, про що свідчать поштові
повідомлення.

Але взяті на себе зобов'язання за
вказаними кредитним договором
стосовно своєчасного повернення сум
отриманих кредитів та своєчасної
сплати нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановленні Кредитними договорами
терміни, позичальник не виконує.

В порушення умов кредитного договору
погашення кредиту та процентів згідно
графіку щомісячних платежів за
договором не проводив, в зв'язку з чим
станом 29 квітня 2013 року утворилась
заборгованість позичальника перед
банком по кредитному договору яка
становить 957 493,31 грн., а саме
заборгованість за сумою кредиту - 73 779,23
доларів США, що в еквіваленті складає 589
717,39 грн., заборгованість за процентами
по користуванню кредитом - 40 622,20
доларів США, що в еквіваленті складає 324
693,24 грн.; пеня - 5 390,05 доларів США, що в
еквіваленті складає 43 082,68 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«УкрСиббанк» суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
взяті на себе зобов'язання за вказаними
кредитним договором позичальник не
виконує стосовно своєчасного
повернення сум отриманих кредитів та
своєчасної сплати нарахованих за
користування кредитними коштами
відсотків у встановленні кредитним
договором терміни.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, згідно зі ст. 526
ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК
України).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» № 898-IV від 5 червня 2003 р. в разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Право іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Статтею 12
Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку»у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

На підставі ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» реалізація у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначаються: загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотеко держателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги іпотеко
держателя; заходи щодо забезпечення
збереження предмета іпотеки або
передачі його в управління на період до
його реалізації, якщо такі необхідні;
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої ст.. 38 Закону; приорітет та
розмір вимог інших кредиторів, які
підлягають задоволенню з вартості
предмета іпотеки; початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що ОСОБА_5 не надано
жодних доказів недодержання в момент
вчинення правочину сторонами закону,
не вказано жодної підстави визнання
правочину недійсним.

Висновок суду першої інстанції про те,
що вимоги ОСОБА_5 до ПАТ „УкрСиббанк"
про визнання недійсним договору
іпотеки не підлягають задоволенню,
підтверджені наявними в матеріалах
справи доказами й обґрунтовані згідно
з ст.212 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, зміст оскаржуваного судового
рішення, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права, які
передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування рішення.

Посилання апелянта на те, що вона не
укладала кредитного договору і тому не
має правових підстав для укладання
договору іпотеки між нею та банком, не
може бути враховано в якості підстави
для скасування рішення суду, зводяться
до повторень обставин справи,
викладених у зустрічній позовній
заяві, та цитування норм діючого
законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, ст. 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: