Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/73/14
Головуючий у 1 інстанції: Мінасов В.В.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„13" лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
в особі представника Громута
Володимира Ігоровича на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 15 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», третя особа:
ОСОБА_4, про визнання договору поруки
припиненим, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ПАТ
«УкрСиббанк» про визнання договору
поруки припиненим.

У позові зазначала, що 10.10.2007 року
між нею та відповідачем було укладено
договір поруки №0/П, за умовами
якого вона поручилася перед банком за
виконання ОСОБА_4 своїх зобов"язань
за кредитним договором №0,
укладеним між банком та ОСОБА_4 10.10.2007
року.

За умовами зазначеного
кредитного договору ОСОБА_4 для
придбання квартири було надано 47
000,00 доларів США, зі сплатою 12,9% річних, з
кінцевим терміном повернення кредиту
до 09.10.2037 року.

Крім того, виконання зобов'язання
позичальника з повернення кредиту
забезпечено заставою нерухомості, а
саме: квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_4
своїх обов'язків по кредитному
договору банк звернувся до суду з
позовом про стягнення з позичальника
та поручителя у солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи про
стягнення заборгованості за кредитним
довором довідалась, що між банком та
ОСОБА_4 без її згоди та її повідомлення
було укладено додаткову угоду №1 від
23.02.2009 року та додаткову угоду №2 від
31.03.2009 року, якими було змінено графік
погашення кредиту через перенесення
строків виконання зобов'язань
позичальника зі сплати процентів, що
призвело до збільшення сукупної
вартості кредиту.

Окрім цього, між банком та ОСОБА_4
без її згоди та її повідомлення було
укладено ще один кредитний договір від
04.07.2008 року, за яким квартира АДРЕСА_1, що
була передана в заставу за кредитним
договором від 10.10.2007 року, знову була
передана в заставу банку.

Посилаючись на те, що укладання
без її згоди, як поручителя, додаткових
угод до кредитного договору та
додаткове обтяження заставного майна
призвели до змін основного
зобов'язання з 92379,59 до 107712,55 доларів
США, отже до збільшення обсягу її
відповідальності за договором поруки,
на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України просила
суд визнати припиненим договір поруки
№ 0/П від 10.10.2007 року, укладений між
нею та АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №2604.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року
позов задоволено.

Визнано припиненим договір
поруки № 0/П від 10.10.2007 року,
укладений між ОСОБА_3 та АКБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк», посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №2604.

В апеляційній скарзі ПАТ
„УкрСиббанк" в особі представника
Громута В.І., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуалього права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача.
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених цим договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов"язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений
законом строк.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України
зобов"язання може забезпечуватися,
зокрема, порукою.

Згідно зі ст. 554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року
між АКБ „УкрСиббанк" ,
правонаступником якого є ПАТ
„УкрСиббанк", та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 0, відповідно
до якого кредитором було надано
позичальнику 47000 доларів США для
придбання квартири, зі сплатою 12,9%
річних, терміном до 09 жовтня 2037 року.

Згідно п.1.3.2 договору сторони
домовились, що за умовами договору може
бути встановлений новий розмір
процентної ставки за користування
кредитом у разі настання будь-якої із
обставин, передбачених ч.1 п.5.2
договором, зокрема, у разі здійснення
поточних коливань процентних ставок за
вкладами та/або кредитами, або зміни у
грошово-кредитній політиці НБУ
(наприклад, девальвація курсу гривні до
курсу долара США більше ніж на 5% у
порівнянні з курсом гривні до долара
США, установленого НБУ на дату
укладання цього договору чи останнього
перегляду процентної ставки:
підвищення ставки за кредитами банків
України у відповідній валюті(по
статистиці НБУ); та/або підвищення
ставки на 3 відсоткових пункту за
бланковими кредитами „овернайт" НБУ з
дати укладання цього оговору чи
останнього перегляду процентної
ставки.

Сторони погодили, що у разі настання
будь-якої із обставин, передбачених ч.1
п.5.2, банк може збільшити розмір
процентної ставки за договором в
наступному порядку, а саме: банк не
пізніше ніж за 14 календарних днів до
дати збільшення розміру процентної
ставки повідомляє позичальника про
встановлення нової процентної ставки,
із зазначенням її розміру та дати
початку дії такої ставки, шляхом
направлення поштою за адресою
позичальника відповідного
рекомендованого листа(далі -
повідомлення банку). Такий новий розмір
процентної ставки за цим договором
починає застосовуватися з дати, що буде
вказана у повідомленні банку до
позичальника, без укладання сторонами
відповідної угоди про внесення змін до
цього договору.

У разі незгоди з таким новим розміром
процентної ставки позичальник має
право у строк, не пізніше останнього
робочого дня, що передує даті початку
дії нової ставки, вказаної у
повідомленні банку, достроково
повернути банку всю суму кредитних
коштів, отриманих за договором,
сплатити йому в повному обсязі плату за
кредит та здійснити інші платежі за
договором(а.с.5-8).

Додатковою угодою № 1 від 23 лютого 2009
року сторони домовились, що
позичальник зобов"язується сплачувати
проценти у строк з 01 по 25 число кожного
місяця, наступного за тим, за яким були
нараховані банком такі проценти за
користування крдитом(а.с.16), а
додатковою угодою № 2 від 31 березня 2009
року сторони домовилась про
перенесення строків виконання
зобов"язань позичальника зі сплати
процентів за договором, а саме, сплата
процентів, нарахованих згідно умов
договору за використання кредитних
коштів у доларах США в період з 01.02.2009
року по 27.02.2009 року, здійснюється
позичальником в період з 01.03.2011 року по
10.03.2011 року згідно умов договору(а.с.32).

На забезпечення виконання зобов"язань
за кредитним договором від 10 жовтня
2010 року № 0 між банком та ОСОБА_3
був укладений договір поруки №0/П,
відповідно до якого поручитель
зобов"язується відповідати перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов"язаннями
останнього за основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору.

За умовами п.2.1 договору поруки
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя.

Під „згодою поручителя" сторони
розуміють візування поручителем змін
до основного договору (шляхом
поставлення підпису уповноваженої
особи та печатки поручителя, якщо
останній є юридичною особою) та/або
отримання його письмової згоди з
такими змінами та/або шляхом обміну
листами, факсимільними повідомленнями
та/або укладання поручителем
додаткової угоди до цього договору
щодо внесення відповідних змін.

Згідно з п.5.5 договору, листування між
сторонами за цим договором
здійснюється шляхом направлення або
надання однією стороною відповідних
повідомлень (рекомендованих листів)
іншій стороні на її адресу, що
визначена як адреса листування у
розділі 6 договору. Підтвердженням
факту відправлення повідомлення
(рекомендованого листа) є поштова
квитанція або інший поштовий документ,
що підтверджує факт відправки або
вручення або отримання
повідомлення(а.с.9).

В обргунтування вимог щодо припинення
поруки у зв"язку із збільшенням обсягу
її відповідальності ОСОБА_3 посилалася
на дані первісного графіку платежів,
визначення сукупної вартості кредиту,
як додатку № 2 до первісного договору
від 10.10.2007 року, згідно якому
розрахована сума процентів за
користування кредитом становила
93379, 59 доларів США(а.с.10-15), та на дані
додатку № 2 до договору, з урахуванням
додаткової угоди № 1 від 23 лютого 2009
року, за якими сума процентів за
користування становила 107712,55 доларів
США(а.с.33-38).

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на його безпідставність,
оскільки умови додаткових угод № 1
від 23.02.2009 року та № 2 від 31.03.2009 року, які
дійсно були укладені між банком та
ОСОБА_4, як на строк виконання основного
зобов"язання, яким залишилося 09 жовтня
2037 року, так і на суму кредиту та
відсоткову ставку , які залишалися
незмінними, ніяким чином на впливають,
а тому погодження поручителя не
потребували.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Задовольняючи за вказаних
обставин позов, суд виходив з того, що
порука є припиненою, оскільки
відповідач не спростував доводів
позивача щодо збільшення обсягу її
відповідальності по сплаті процентів
за основним договором, підтверджених
письмовими доказами, у тому числі
даними первісного графіку погашення
кредиту порівняно з даними графіку, як
додатку № 2 до договору від 23.02.2009 року.

Хоча обставини, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
поручителя ОСОБА_3, суд у рішенні не
навів, однак зміст судового рішення
щодо наявності підстав для припинення
поруки є по суті правильним.

Згідно ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов"язання, а також
у разі зміни зобов"язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згода поручителя на збільшення обсягу
його відповідальності повинна бути
очевидною і наданою у спосіб,
передбачений договором поруки.

Так, із наданих ПАТ „УкрСиббанк"
матеріалів кредитної справи за
кредитним договором №0 від 10.10.2007
року, укладеним між банком та ОСОБА_4,
убачається, що 24 квітня 2009 року АКІБ
„УкрСиббанк" було надіслано
повідомлення № 1742/144-444
позичальнику ОСОБА_4 про збільшення
процентної ставки за користування
кредитними коштами(сумою основного
боргу) на 3 % на період з 05 грудня 2008 року
і яку буде зменшено з 01.04.2009 року.

Між тим, дані про те, що відповідне
повідомлення направлялось також на
адресу ОСОБА_3 та про отримання від неї
згоди на підвищення відсоткової
ставки у відповідності до умов п.п.2.1. та
5.5. договори поруки, в матеріалах
кредитної справи відсутні.

Інших письмових доказів на
підтвердження отримання згоди
поручителя на часткове підвищення
банком процентної ставки з 05.12.2008 року
по 01.04.2009 року у спосіб, передбачений
п.2.1 договору поруки, також надано не
було.

Фактичне ж здійснення банком
нарахування збільшеної до 15,9% ставки за
користування кредитом у період з
грудня 2008 року , з яких сплата
процентів у вказаному розмірі за
період з 01.02.2009 року по 27.02.2009 року
додатковою угодою № 2 від 31.03.2009 року
була перенесена на період з 01.03.2011 року
по 10.03.2011 року, підтверджується
наявними у крелитній справі даними
довідок-розрахунків заборгованості за
кредитним договором від 10.10.2007 року
станом на 09.12.2011 року та на 01.04.2012 року.

За змістом ч.1 ст. 559 ЦК України до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов"язання без
згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності останнього.
Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов"язання виникає у разі: підвищення
розміру процентів; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; встановлення нових
умов щодо порядку зміни процентної
ставки в бік збільшення, тощо.

У зобов"язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав для
покладання на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов"язань перед банком і тягне
припинення поруки.

Такий висновок викладений у постанові
Верховного Суду України від 25 вересня
2013 року № 6-97 цс 13 і відповідно до ст. 360-7
ЦПК України є обов"язковим для всіх
суб"єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Таким чином, зважаючи на недоведеність
належного погодження з поручителем
часткового збільшення розміру
процентної ставки на період з 05.12.2008
року по 01.04.2009 року, висновок суду щодо
припинення порука ОСОБА_3 слід визнати
правомірним.

Доводи апеляційної скарги
правильність зазначеного висновку не
спростовують, підстав для скасування
судового рішення в порядку ст. 309 ЦПК
України колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
в особі представника Громута
Володимира Ігоревича відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року
по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду україни з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: