АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1612/3382/12
Номер провадження 22-ц/786/393/14
Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О.
Доповідач Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого: Акопян В. І.

Суддів: Лобова О.А., Петренка В.М.,

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою КЖЕП № 2 на
рішення Комсомольського міського суду
від 17 жовтня 2013 року у справі за позовом
КЖЕП №2 до ОСОБА_1, Комсомольського МВ
УМВС України в Полтавській області про
визнання ОСОБА_1 та її неповнолітніх
дітей такими, що втратили право на
проживання та зняття їх з реєстрації

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, - Акопян В.І.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського
міського суду від 17 жовтня 2013 року в
задоволенні позову КЖЕП № 2 до ОСОБА_1,
Комсомольського МУ УМВС України в
Полтавській області відмовлено.

На рішення суду апеляційну скаргу
подало КЖЕП №2, прохає рішення суду
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позовних вимог,
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічного
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 зареєстрована разом з
малолітніми дітьми: дочками ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в кімнаті АДРЕСА_1 знаходиться
на балансі КЖЕП № 2 відповідно до
рішення Комсомольського
міськвиконкому.

Згідно ордеру на житлову площу в
гуртожитку від 18 вересня 2006 року ОСОБА_1
надано у користування кімнату АДРЕСА_1.
У спірній кімнаті з 20.09.2006 року
зареєстрована наймач - ОСОБА_1, та її
неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
з ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з
08.02.2012 року.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК
України, провадиться в судовому
порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовної
заяви, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано доказів на
підтвердження того, що відповідачка не
проживає у спірній квартирі понад 6
місяців без поважних причин.

В Пленумі Верховного Суду України в п. 10
від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" зазначено, що у справах
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК
України, необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. У разі їх
поважності суд може продовжити
пропущений строк.

Судом першої інстанції встановлено, що
секція АДРЕСА_1 має загальні побутові
зручності, крім того спірна кімната
складає 12 кв.м., що істотно менше норми
житлової площі на особу. В зв'язку з чим,
відповідачка після народження ОСОБА_5,
з січня 2012 року, зі своїми малолітніми
доньками переїхала на тимчасове
проживання в АДРЕСА_2 з кращими
побутовими умовами.

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги акт працівників КЖЕП №2 від 16
березня 2011 року, акт від 18 липня 2011 року
та акт від 24 квітня 2012 року, якими
встановлено, що відповідачка з
листопада 2008 року не проживає у спірній
кімнаті, оскільки дані акти не містять
часу складання та містять розбіжності
пояснень мешканців секції №6.
Вказаними актами не встановлено, у
зв'язку з чим та з якого часу
відповідачка не проживає в спірній
кімнаті.

Вказані письмові докази не
є допустимими у розумінні ст. 59 ЦПК
України.

Складання акта про непроживання
певної особи у жилому приміщенні
полягає у фіксуванні відповідною
комісією факту відсутності такої особи
в конкретний час у цьому жилому
приміщенні, а не встановлення певних
фактів зі слів сусіді

Відповідачкою надано довідку з місця
роботи, згідно якої на дату складання
актів від 16.03.2011 р. вона знаходилася на
роботі та від 18.07.2011 року знаходилася у
щорічній відпустці.

Згідно відповіді наданої УПСЗН
Комсомольської міської ради №03-5702 від
21.12.2012 року ОСОБА_1 зареєстрована та
проживає за адресою: АДРЕСА_1, за якою
оформлялася соціальна допомога.

З довідки ЦПМД ВОЗ Комсомольської
міської Ради, вбачається, що ОСОБА_1
стояла на медичному обліку за місцем
реєстрації в АДРЕСА_1, а на педіатричну
дільницю № 2 в АДРЕСА_2 прибула в січні
2012 року.

Висновок суду першої інстанції про
недоведеність позивачем факту
безпосередньої відсутності ОСОБА_1 за
місцем реєстрації без поважних причин
протягом шести місяців,
підтверджується матеріалами справи.

Переїзд відповідачки в січні 2012 року до
будинку АДРЕСА_2 на тимчасове
проживання був направлений на
покращення побутових умов для догляду
за новонародженою дитиною.

ОСОБА_6, яка проживає у спірній кімнаті
з весни 2012 року, не заперечувала що з
ОСОБА_1 вони домовилися про тимчасове
її проживання у даній кімнаті.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм чинного
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303 , 307, 308,315 ЦПК України
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу Комунального
житлово - експлуатаційного
підприємства № 2 - відхилити.

Рішення Комсомольського міського
суду Полтавської області від
17 жовтня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду вступає
в законну силу з моменту її
проголошення, на неї може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання законної
сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий
В.І. Акопян

судді апеляційного
О.А. Лобов

суду
В.М. Петренко