Ухвала

іменем україни

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
безпроцентної позики за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 27 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором безпроцентної
позики, посилаючись на те, що 31 серпня
2007 року між нею та відповідачем було
укладено договір безпроцентної позики,
згідно якого останній отримав позику в
сумі 1 666 500 грн., яку не повернув у
визначений договором строк.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 05 квітня 2013 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором безпроцентної
позики в розмірі 2 637 690 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
штраф за договором безпроцентної
позики в сумі 263 769 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
відсотки за порушення умов договору
безпроцентної позики в розмірі 355 797
грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, ОСОБА_2 звернувся до
апеляційного суду м. Києва із
апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
27 серпня 2013 року, апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 05 квітня
2013 року, визнано неподаною та повернуто
скаржнику, з підстав, встановлених ст.
ст. 121, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу апеляційного суду
скасувати і передати справу для
прийняття апеляційної скарги до
розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Визнаючи неподаною та повертаючи
апеляційну скаргу заявнику, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апелянт не виконав вимоги ухвали
апеляційного суду від 08 травня 2013 року
та не усунув недоліків апеляційної
скарги.

Проте погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Згідно з ч. 2 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 295 цього Кодексу, а також у разі
несплати суми судового збору
застосовуються положення статті 121
цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що
апеляційна скарга не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 295 цього Кодексу, або не
оплачена судовим збором, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення апеляційної скарги без руху,
про що повідомляє скаржника і надає
йому строк для усунення недоліків, який
не може перевищувати п'яти днів з дня
отримання ухвали.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо
повернення заяви (апеляційної скарги)
застосовуються в тому випадку, коли
особа в установлений строк не виконає
вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону,
повернення заяви (апеляційної скарги) з
тих підстав, що особа не виконала
вимоги ухвали про усунення недоліків,
можливо лише в тому випадку, коли особа
отримала відповідну ухвалу суду, тобто
ознайомилась з її змістом, але
ухилилась від виконання вимог,
вказаних в ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 08 травня 2013 року, апеляційну
скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та
надано строк для усунення недоліків, а
саме сплати судового збору в повному
обсязі, який не може перевищувати трьох
днів з дня отримання копії цієї ухвали
(а.с. 155).

Копії вказаної ухвали суду двічі
направлялися відповідачу ОСОБА_2 08
травня та 26 червня 2013 року, однак на
адресу представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_3, а саме АДРЕСА_1, замість дійсної
адреси відповідача - АДРЕСА_2, які
згідно поштового повідомлення
поверталися до суду у зв'язку з
закінченням строку зберігання (а.с.
156-159).

Зазначене свідчить про те, що
відповідач зазначеної ухвали
апеляційного суду не отримував й був
позбавлений можливості вчасно усунути
недоліки апеляційної скарги.

Таким, чином суд апеляційної інстанцій
дійшов передчасного висновку про
повернення апеляційної скарги
заявнику, чим позбавив ОСОБА_2 права на
апеляційне оскарження судового
рішення, як складової частини права на
справедливий суд, передбаченого ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Судові процедури повинні бути
справедливими, тому особа безпідставно
не може бути позбавлена права на
апеляційне оскарження рішення суду,
оскільки це є порушенням права,
передбаченого ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, на справедливий
суд.

Враховуючи вищевикладене та положення
п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів
касаційного суду вважає, що
оскаржувана ухвала апеляційного суду
не може вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа - передачі до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27
серпня 2013 року скасувати, справу
передати до апеляційного суду для
вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Касьян

Судді:
В.І. Амелін

Т.П.
Дербенцева

С.О.
Карпенко

В.О. Савченко