АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

05 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Мурга М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державного підприємства
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації,
метрології,сертифікації та захисту
прав споживачів»

на рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 10 грудня 2013 року

в цивільній справі за позовом
Державного підприємства
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» до ОСОБА_1, третя особа :
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України про визнання
недійсним договору позики та
застосування наслідків його
недійсності,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 10.12.2013 року у задоволені
зазначеного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду
Державне підприємство
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» (далі ДП
«Укрметртестстандарт») подало
апеляційну скаргу в якій ставить
питання про скасування рішення та
ухвалення нового про задоволення
позову у повному обсязі. Апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального права, а саме не
застосування до виниклих між сторонами
правовідносин норм Господарського
Кодексу України та постанови КМУ «Про
застосування контрактної форми
трудового договору». Зазначає, що судом
не було ураховано, що відповідач не міг,
відповідно до положень ст.238 ЦК України,
укладати договір безпроцентної
цільової позики, оскільки будучи
керівником вчинив дії від імені особи,
яку він представляє на свою користь,
надання йому позики не передбачено
контрактом, а положення Колективного
договору на генерального директора не
розповсюджуються.

В судовому засіданні представник ДП
«Укрметртестстандарт» ЛукашевичД.Г.
апеляційну скаргу підтримала з
підстав, наведених в ній .

Представник Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України Кілеса П.В.
просила апеляційну скаргу
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив
апеляційну скаргу відхилити як
безпідставну.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цих межах,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Позивачем оспорюється договір позики
укладений між сторонами, отже
правовідносини, що виникли між ними
регулюються нормами цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За правилами ч.1 ст. 1047 ЦК України
договір позики, у випадках коли
позикодавцем є юридична особа, не
залежно від суми позики укладається у
письмовій формі.

Частиною першою статті 215 ЦК
установлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення
правочину.

Як встановив суду та вбачається з
матеріалів, справи сторони перебували
у трудових відносинах. 14 лютого 2012 року
відповідач був прийнятий на роботу за
контрактом на посаду Генерального
директора державного підприємства
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» строком до 14 лютого 2014
року. Наказом Міністра економічного
розвитку та торгівлі України від 22.05.2013
року ОСОБА_1 звільнено з роботи.

Під час роботи відповідача у
державному підприємстві
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів», а саме 06 липня 2012 року, між
сторонами був укладений договір
предметом якого є надання відповідачу
коштів в розмірі 3 000 000 грн. строком на 5
років у вигляді безпроцентної позики,
спрямованих на придбання житла.

Надання такої позики членам трудового
колективу ДП «Укрметртестстандарт»
встановлено п.6.1.5 Колективного
договору. Доводи апеляційної скарги
про те, що положення колективного
договору не розповсюджуються на
працівника прийнятого на посаду
генерального директора за контрактом
суперечать положенням ст. 18 КЗпП
України, ст. ст. 5,9 Закону України «Про
колективні договори і угоди»,
положенням Колективного договору,
схваленого конференцією трудового
колективу від 03.03.2010 року ДП
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» на 2010-2012 року та є
безпідставними.

Між позивачем та ОСОБА_5 на
забезпечення виконання вказаного
договору позики був укладений договір
поруки.

На виконання умов укладеного договору
позивач надав відповідачу у позику 3 000
000 грн., а відповідач прийняв їх та
зобов'язався повернути в обумовлений
договором термін.

На даний час відповідач сплатив в
рахунок погашення боргу 400 458.88 грн., що
підтверджується долученими до справи
квитанціями.

Сплачувані відповідачем у погашення
боргу за договором позики кошти
позивачем прийняті.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також всі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Предмет договору в укладеному між
позивачем та відповідачем договорі
визначений. Сторонами погоджені
істотні умови договору даного виду, які
визначені законом як істотні і є
необхідними для договорів даного виду .

Відмовляючи у задоволенні позову суд
правильно виходив з того, що договір
безпроцентної позики укладений між
сторонами відповідає вимогам закону,
вчинений у письмовій формі, у ньому
зазначені усі істотні умови які ними
схвалені та виконуються .

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
доказів, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими,
доведені. Висновки суду відповідають
обставинам справи, положенням
матеріального закону та належним
чином вмотивовані.

Норми матеріального права
відповідно до спірних правовідносин
застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір позики був укладений з
порушенням ст. 238 ЦК України підлягають
відхиленню, як такі, що не знайшли свого
підтвердження. ОСОБА_1 уклав договір
позики не сам із собою та в своїх
інтересах, як зазначено в апеляційній
скарзі, а з позивачем в особі
повноважного представника.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи, а тому
постановлене у справі судове рішення є
законним та обґрунтованим, підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,308, 313-315,317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Всеукраїнський
державний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання до
цього суду касаційної скарги

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/10472/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 2725
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Скрипник О.Г.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.