Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/879/14
Головуючий у 1 інстанції Гончаренко П.П.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріКамінській О.Є.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іст Сайд
Девелопмент» на рішення Запорізького
районного суду Запорізької області від
24 грудня 2013 року по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іст Сайд
Девелопмент» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
третя особа: Реєстраційна служба
Запорізького міського управління
юстиції про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» звернулося до суду із
позовними вимогами про визнання
недійсними: договору купівлі-продажу
нерухомого майна, розташованого за
адресою АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_6
та ОСОБА_7 03.08.2010 р. та посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_9;
договору купівлі-продажу нерухомого
майна, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 25.12.2012 р. та посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_10;
та про скасування державної реєстрації
права власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
недобудовану споруду торгівельного
комплексу під літ. «А», яка розташована
за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до договору № 2 про спільну
діяльність, укладеного 08.08.2006 р. між
позивачем та ФОП ОСОБА_6, будівництво
нерухомого майна за зазначеною адресою
здійснювалося в процесі спільної
діяльності та повинно було
оформлюватися у власність позивача. Як
зазначає позивач, будівництво не було
закінчено, та єдиним власником об'єкту
незавершеного будівництва має бути ТОВ
«Іст Сайд Девелопмент» на підставі
зазначеного договору № 2 про спільну
діяльність. Позивач вказує, що
відповідно до ст. 331 ч. 2 ЦК України
об'єкт незавершеного будівництва не
може бути об'єктом права власності,
відповідно, продавці в оспорюваних
договорах купівлі-продажу не були
власниками майна, а отже не могли їм
розпоряджатися, що є підставою для
визнання договорів недійсними.

Окрім того, рішення судів на підставі
яких ОСОБА_6 був власником вказаного
майна на момент укладення оспорюваних
правочинів скасовані апеляційною
інстанцією. З тих же підстав позивач
просив суд скасувати державну
реєстрацію права власності на це майно.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ТОВ Іст Сайд
Девелопмент» посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове яким
позов задовольнити.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області відповідач ОСОБА_7
не з'явилась, про час і місце розгляду
справи повідомлена своєчасно і
належним чином, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень. В своїй
письмовій заяві просила відкласти
розгляд справи через хворобу, на
підтвердження чого надала листок
непрацездатності виданий ще 18.10.2013 року
Комунальною установою «Запорізький
пологовий будинок №5» на 126 днів в
зв'язку з вагітністю та пологами, що не
може бути підставою для відкладення
слухання по справі.

Від представника ОСОБА_6 - ОСОБА_12
надійшло письмове клопотання про
відкладення розгляду справи по причині
його зайнятості у судовому процесі по
іншій справі в Київському апеляційному
адміністративному суді оскільки він в
цей же день представляє інтереси ТОВ
«Знам'янський меблевий комбінат». На
підтвердження представництва
інтересів ТОВ «Знам'янський меблевий
комбінат» ОСОБА_12 надав копію
довіреності на його ім'я термін дії
якої закінчився ще 31.12.2013 року, окрім
того проїзних документів, посвідчення
про відрядження чи інших документів, що
підтверджують намір цієї особи брати
участь у судовому засіданні в м. Києві
не надано. Таким чином доказів про
поважність причин неявки в судове
засідання представник ОСОБА_6 не надав.
Клопотання про дослідження нових
доказів не заявляв.

Також у судове засідання апеляційного
суду Запорізької області не з'явились
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про час і
місце розгляду справи були повідомлені
своєчасно і належним чином, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення поштових відправлень. Про
причини неявки суду не повідомили, заяв
про дослідження нових доказів не
надали.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що відсутні
передбачені законом підстави для
задоволення клопотання і відкладення
розгляду справи. Вважає за можливе на
підставі частини 2 статті 305 ЦПК України
розглянути справу у відсутності осіб,
що не з'явилися.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив із того, що
договір про спільну діяльність
укладений між сторонами було розірвано
і вказаними оспорюваними нотаріально
посвідченими угодами інтереси
позивача не порушуються.

З такими висновками суду погодитись не
можна, оскільки ці висновки суперечать
вимогам закону та не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що 10.09.2005 року між
Запорізькою районною державною
адміністрацією Запорізької області та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6
було укладено нотаріально посвідчений
договір оренди земельної ділянки, за
яким, останній прийняв в строкове
платне користування земельну ділянку
площею 0,04 га. строком на 12 років за
рахунок земель запасу Долинської
сільської ради, розташовану за межами
населеного пункту на перехресті
АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 19-21).

08.08.2006 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 та ТОВ «Іст
Сайд Девелопмент» було укладено
договір № 2 про спільну діяльність (т. 1
а.с. 27-29).

Згідно з п. 1.1 вказаного договору
сторони зобов'язалися об'єднати свої
вклади та спільно діяти без створення
юридичної особи з метою будівництва та
подальшого отримання прибутку від
функціонування та/або реалізації
торгівельного комплексу та кафе з
відкритим майданчиком на земельній
ділянці, розташованій за межами
населеного пункту на перехресті
АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 2.1.1 договору про
спільну діяльність ОСОБА_6 вніс у
спільну діяльність, право користування
земельною ділянкою, площею 0,04 га,
розташованою за межами населеного
пункту на перехресті АДРЕСА_2, що було
отримане ним на підставі договору
оренди земельної ділянки від 10.09.2005р.

ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» згідно з п.
2.1.2 договору про спільну діяльність
вносить у спільну діяльність
забезпечення фінансування будівництва
торгівельного комплексу та кафе.

Відповідно до п. 6.4 того ж договору про
спільну діяльність об'єкт будівництва,
створений в процесі спільної
діяльності, вводиться в експлуатацію
ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» та
оформлюється у його власність.

31.08.2006 року ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві було взято на
податковий облік вказаний договір № 2
про спільну діяльність. Відповідальною
особою за утримання та внесення
податків до бюджету під час виконання
вказаного договору за даними
податкової сторонами визначено ТОВ
«Іст Сайд Девелопмент» (т. 2 а.с. 68).

На виконання цього договору було
здійснило будівництво об'єкту
нерухомості, визначеного договором.

Так, відповідно до Акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта було прийнято в експлуатацію
Торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 в м.
Запоріжжі. Відповідно до акту
замовником є ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» (т. 1, а.с. 235-237), при цьому
ОСОБА_6 відповідно до акту участі при
прийомі в експлуатацію вказаного
торгівельного комплексу не брав.

04.07.2008 року Розпорядженням голови
Запорізької райдержадміністрації
Запорізької області було затверджено
вказаний акт прийомки в експлуатацію
об'єкта: Торгівельний комплекс по
АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 148).

Після цього позивач послався на те, що
ТОВ звернулось на початку 2013 року до
ТОВ «Запорізьке МБТІ» з метою
підготовки технічної документації для
реєстрації права власності. Але, як
з'ясувалося, на даний час право
власності на приміщення №№ 1,2 будівлі
торгівельного комплексу під літ «А-2»,
що розташована на перехресті АДРЕСА_2
та має поштову адресу: АДРЕСА_1,
зареєстроване за ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Так, Рішенням Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 14.08.2007 року в
справі №2-2294/2007 було задоволено
зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_13.
Визнано недобудовану споруду
торгівельного комплексу під літ «А», що
розташована на перехресті АДРЕСА_2,
об'єктом нерухомості, якому присвоєно
поштову адресу: АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_6 право власності на недобудовану
споруду торгівельного комплексу під
літ «А», яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 30).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 02.04.2013 року рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 14.08.2007 року у вказаній
справі в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_13
було скасовано, а провадження у справі
в цій частині - закрито (т. 1 а.с. 31-32).

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 09.02.2009 року в цивільній
справі № 2-518/2009 було частково
задоволено позов ОСОБА_6 до ТОВ «Іст
Сайд Девелопмент» та ОП «ЗМБТІ» про
визнання права власності. Виділено
ОСОБА_6 в натурі в окрему одиницю в
рахунок належних йому 20/100 частин
будівлі торгівельного комплексу літ.
А-2 загальною площею 1021,7 кв.м, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
приміщення: сходову клітину №18 площею
33,7 кв.м на першому поверсі, сходову
клітину №26 площею 18,6 кв.м, торгівельну
залу № 26 площею 282,6 кв.м, коридор № 27
площею 8,5 кв.м, кабінет № 28 площею 6.8
кв.м, кабінет № 29 площею 6,2 кв.м, туалет
№ 30 площею 2,3 кв.м та туалет № 31 площею
2,3 кв.м на другому поверсі, загальною
площею 361,0 кв.м та визнано вище вказані
приміщення окремим об'єктом
нерухомості з присвоєнням йому
реєстраційного найменування -
нежитлове приміщення № 2 будівлі
торгівельного комплексу літ. А-2,
загальною площею 361,0 кв.м., що
розташовано за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_6 право приватної
власності на нежитлове гиміщення № 2
будівлі торгівельного комплексу літ.
А-2, загальною площею 361,0 з.м, що
розташовано за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1
а.с. 177)

03.08.2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали
договір купівлі-продажу нежилого
приміщення, посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстрований в реєстрі за № 1848.
Відповідно до договору ОСОБА_6
(продавець) передає у власність ОСОБА_7
(покупець), нежиле приміщення будівлі
торгівельного комплексу літ. А-2 №2 в
будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 122-123)

Відповідно до п.1.1 договору
купівлі-продажу, зазначене нежиле
приміщення, що відчужується, належить
продавцю на праві приватної власності
на підставі вказаного рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 09.02.2009 року по справі №
2-518/2009.

Право власності на нежитлове
приміщення № 2 будівлі торгівельного
комплексу літ. А-2, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 361
кв.м, було зареєстроване 09.08.2010 року за
ОСОБА_7 на підставі вказаного договору
купівлі-продажу в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно за
реєстраційним номером 26651839, номер
запису 2173 в книзі 8 (т. 1 а.с. 182).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 24.10.2013 року рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 09.02.2009 року в справі №
2-518/2009, на підставі якого ОСОБА_6 був
визнаний власником майна на момент
укладення оспорюваного договору
купівлі-продажу від 03.08.2010 року, було
скасовано а провадження у справі -
закрито (т. 1 а.с. 185-186).

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2012
року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ в натурі,
визнання права власності - було
виділено в натурі 80/100 будівлі
торгівельного комплексу літ. А-2,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, які
складаються з кімнати № 1 площею 131,4
кв.м, тамбуру № 1 площею 3,0 кв.м,
матеріальної кімнати № 2 площею 48,3 кв.м,
кімнати №3 площею 25,8 кв.м, підйомника №
За площею 2,8 кв.м, коридору № 4 площею 30,1
кв.м, сходової клітини № 5 площею 16,4
кв.м, матеріальної кімнати № 6 площею 19,1
кв.м, кімнати № 7 площею 17,1 кв.м,
коридору №8 площею 16,2 кв.м, насосної № 9
площею 1,4 кв.м, туалету № 10 площею 1,4
кв.м, туалету № 11 площею 1,4 кв.м, душової
№ 12 площею 1,7 кв.м, електрощитової № 13
площею 4,0 кв.м, вузла вводу №14 площею 9,7
кв.м в підвалі, сходової клітини № 15
площею 17,0 кв.м, тамбуру №16 площею 6,0
кв.м, торгового залу № 17 площею 238,7 кв.м,
кімнати № 20 площею 5,4 кв.м, кабінету № 21
площею 15,0 кв.м, кабінету № 22 площею 7,3
кв.м, туалету № 23 площею 1,4 кв.м,
підйомника № 23 площею 2,8 кв.м, коридору
№ 24 площею 14,4 кв.м на першому поверсі,
сходової клітини № 25 площею 22,9 кв.м на
другому поверсі, загальною площею 660,7
кв.м.

Присвоєно цьому об'єкту нерухомості
номер приміщення № 1 будівлі
торгівельного комплексу літ. А-2,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
приміщення № 1 будівлі торгівельного
комплексу літ. А-2, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, які складаються з
кімнати № 1 площею 131,4 кв.м, тамбуру № 1
площею 3,0 кв.м, матеріальної кімнати № 2
площею 48,3 кв.м, кімнати №3 площею 25,8
кв.м, підйомника № За площею 2,8 кв.м,
коридору № 4 площею 30,1 кв.м, сходової
клітини № 5 площею 16,4 кв.м, матеріальної
кімнати № 6 площею 19,1 кв.м, кімнати № 7
площею 17,1 кв.м, коридору №8 площею 16,2
кв.м, насосної № 9 площею 1,4 кв.м, туалету
№ 10 площею 1,4 кв.м, туалету № 11 площею 1,4
кв.м, душової № 12 площею 1,7 кв.м,
електрощитової № 13 площею 4,0 кв.м, вузла
вводу №14 площею 9,7 кв.м в підвалі,
сходової клітини № 15 площею 17,0 кв.м,
тамбуру №16 площею 6,0 кв.м, торгового
залу № 17 площею 238,7 кв.м, кімнати № 20
площею 5,4 кв.м, кабінету № 21 площею 15,0
кв.м, кабінету № 22 площею 7,3 кв.м,
туалету № 23 площею 1,4 кв.м, підйомника №
23 площею 2,8 кв.м, коридору № 24 площею 14,4
кв.м на першому поверсі, сходової
клітини № 25 площею 22,9 кв.м на другому
поверсі, загальною площею 660,7 кв.м (т. 1
а.с. 208-210).

Ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 29.11.2012 року було
виправлено описку у вказаному рішенні
суду (т. 1 а.с. 211).

25.12.2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 уклали
договір купівлі-продажу, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстрований в реєстрі за № 11613.
Згідно з цим договором ОСОБА_6
(продавець) продав, а ОСОБА_8 (покупець)
купив нежиле приміщення № 1 будівлі
торгівельного комплексу літ. А-2, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1
а.с. 44-47).

Відповідно до ст. 1 вказаного договору
купівлі-продажу, відчужуване нежиле
приміщення належить продавцю ОСОБА_6 на
підставі заочного рішення Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2012р.
у справі № 0809/5193/2012 та ухвали
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 29.11.2012р. у справі №
0809/6489/2012.

Право власності на нежитлове
приміщення № 1 будівлі торгівельного
комплексу літ. А-2, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 660,7
кв.м, було зареєстроване 26.12.2012 року за
ОСОБА_8 на підставі вказаного договору
купівлі-продажу в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно за
реєстраційним номером 38570939, номер
запису 2173 в книзі 8 (т. 1 а.с. 183).

Ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 12.04.2013 року заочне
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 28.10.2012р. в цивільній
справі № 0809/5193/2012, на підставі якого
ОСОБА_6 був визнаний власником майна на
момент укладення оспорюваного
договору купівлі-продажу від 25.12.2012
року, було скасовано (т. 1 а.с. 212). Ухвалою
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 18.05.2013 року позовну заяву
ОСОБА_6 залишено без розгляду (т. 1 а.с.
213).

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 215 ЦК України
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,

користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Таким чином право передавати майно за
договором купівлі-продажу, враховуючи
зміст ст.ст. 317 та 655 ЦК України, належить
тільки власнику майна.

В оспорюваних договорах
купівлі-продажу судові рішення були
зазначені як правовстановлюючі
документи, що посвідчували право
ОСОБА_6 на відчужувані об'єкти
нерухомості, були в подальшому
скасовані.

ОСОБА_6 не мав права на реалізацію
майна, яке були відчужено ним за
спірними договорами купівлі-продажу,
оскільки в момент реалізації майна
порушувались майнові права ТОВ «Іст
Сайд Девелопмент», вказана реалізація
відбувалась без згоди цього товариства
і по за його волею. Доказів на
спростування цього не надано.

Посилання суду першої інстанції в
оскарженому рішенні на те, що вказаний
договір про спільну діяльність був
31.10.2007 року розірваний і тому вказані
правочини не порушують права позивача
є безпідставним.

Так, 31.10.2007 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 та ТОВ «Іст
Сайд Девелопмент» було підписано Угоду
про розірвання Договору № 2 про спільну
діяльність від 08.08.2006 року (т. 1 а.с. 154-155).

Відповідно до п. 9 вказаної угоди: Угода
набирає чинності з моменту зняття
спільної діяльності з обліку в
податковій інспекції.

Відповідно до письмової інформації
наданої на запит суду першої інстанції
(т. 2 а.с. 16) і яка надійшла до суду вже
після ухвалення рішення ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві 31.08.2006 року було взято на
податковий облік вказаний договір № 2
про спільну діяльність та станом на
16.01.2014 року перебуває на податковому
обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві. Інформація щодо
припинення дії Договору №2 та зняття
його з податкового обліку відсутня (т. 2
а.с. 68).

Не посвідчені представниками ДПІ
роздруківки з Інтернету про зняття
спільної діяльності з податкового
обліку, на які послався суд першої
інстанції, колегія суддів оцінює
критично оскільки дані викладені там
спростовані вказаною офіційною
відповіддю на запит суду за підписом
заступника начальника ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві Демченко Л.Д. (т. 2 а.с. 68).

Таким чином Угода про розірвання
Договору № 2 про спільну діяльність
відповідно до її умов не набула
чинності на час ухвалення судового
рішення, а тому і не створила жодних
правових наслідків, в зв'язку з чим
договір № 2 про спільну діяльність від
08.08.2006 року є дійсним і не є розірваним.

Оскільки відповідно до п. 6.4 Договору №2
про спільну діяльність об'єкт
будівництва, створений в процесі
спільної діяльності будується за
рахунок ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» та
оформлюється у його власність, при
укладенні оспорюваних нотаріально
посвідчених угод купівлі продажу
нерухомого майна, де продавець був
власником за скасованими в подальшому
судовими рішеннями було порушено
майнові права ТОВ «Іст Сайд
Девелопмент» передбачені договором
про спільну діяльність а тому повинні
бути визнані недійсними зі скасуванням
державної реєстрації прав власності
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вказані нежилі
приміщення за недійсними договорами.

Таким чином, майнові права (права які
засвідчують правомочність його
власника отримати право власності на
нерухоме майно в майбутньому) ТОВ «Іст
Сайд Девелопмент» на нерухоме майно за
адресою АДРЕСА_1 передбачені договором
про спільну діяльність, які є
відповідно до висновків Верховного
суду України за результатами розгляду
спорів з приводу майнових прав (справи
№№ 6-29429св09, 6-52295св10, 6-32594св10, 6-168цс12)
об'єктами цивільного обороту,
підлягають судовому захисту шляхом
скасування оскаржуваного рішення суду
першої інстанції і задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Іст Сайд
Девелопмент» задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року у цій справі скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежилого приміщення №2
будівлі торгівельного комплексу літ.
А-2 в будинку АДРЕСА_1, укладений 03.08.2010
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
реєстровий номер 1848.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежилого приміщення №1
будівлі торгівельного комплексу літ.
А-2 в будинку АДРЕСА_1, укладений 25.12.2012
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, посвідчений
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстровий номер 11613.

Скасувати державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
нежиле приміщення №2 будівлі
торгівельного комплексу літ. А-2 в
будинку АДРЕСА_1, в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за реєстраційним номером майна
26651839, номер запису 2173 в книзі 8.

Скасувати державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
нежиле приміщення №1 будівлі
торгівельного комплексу літ. А-2 в
будинку АДРЕСА_1, в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за реєстраційним номером майна
38570939, номер запису 2173 в книзі 8.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: