АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5573/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ілюшик І. А. Доповідач - Тамакулова
В.О. Категорія 54
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

22 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Макарова М.О.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Кримський
Титан» на рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 17 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Кримський Титан» філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат», Третя особа: Первинна
організація незалежної профспілки
гірників України філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат» Приватного акціонерного
товариства «Кримський Титан» про
визнання незаконним та скасування
наказу розпорядження про припинення
трудового договору (контракту) , -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ПрАТ "Кримський ТИТАН", філії
"Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат" (далі - ПрАТ "Кримський ТИТАН"
філії "ВГМК"), третя особа - первинна
організація незалежної профспілки
гірників України філії "Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат"
ПрАТ"Кримський ТИТАН"про визнання
незаконним та скасування наказу
розпорядження про припинення
трудового договору та стягнення
моральної шкоди.

В обгрунтування позову посилався
на те, що працював на підприємстві
апаратником-гідрометалургом 5-го
розряду відділення № 1 металургійного
виробництва, звільнення його з посади
на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України (далі - КЗпП України) є
незаконним.

22 серпня 2013 року він отримав від
відповідача попередження про
вивільнення за № 01 -23X4521 в зв'язку із
змінами в організації виробництва та
праці, в тому числі скорочення штату
працівників, звільнення мало
відбутися не раніше чим через два
місяці з моменту попередження.

Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП
відповідач пропонував переведення на
одну з вакантних штатних одиниць
згідно списку доданого до
попередження: озеленювач, бетонник,
дорожній працівник, охоронник.

Наказом розпорядженням від 27
листопада 2013 року за № 405 його
звільнили на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України не дивлячись на те , що на
підприємстві утворювався новий
підрозділ - дослідна група нових
технологій, в штатному розкладі якої
була посада апаратника-гідрометалурга
в кількості шести штатних одиниць. З
вересня 2013 року він неодноразово
звертався до відповідача із заявами
про перевід його до дослідної групи
нових технологій на ту ж посаду
апаратника- гідрометалурга, однак
отримав відмову. Звільнення проведено
за наявності відмови профкому, не
враховано його переваги на залишення
на роботі.

Позивач просив визнати
незаконним та скасувати наказ
розпорядження відповідача про
припинення трудового договору
(контракту) , стягнути моральну шкоду в
сумі 5 000 грн.

Рішенням Вільногірського міського
суду, Дніпропетровської області від 17
квітня 2014 року позов ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Кримський Титан» філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат», третя особа: Первинна
організація незалежної профспілки
гірників України філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат» Приватного акціонерного
товариства «Кримський Титан», про
визнання незаконним та скасування
наказу розпорядження про припинення
трудового договору (контракту)
задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ
розпорядження ПрАТ "Кримський ТИТАН"
філії "Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат" № 405
від 27 листопада 2013 року про припинення
трудового договору (контракту) по п. 1
ст. 40 КЗпП України (скорочення штату
працівників), стягнуто з відповідача
позивачу моральну шкоду у розмірі 1 000
грн., судові витрати в сумі 1750 грн. та
судові витрати на користь держави в
сумі 243 грн. 60 коп., в іншій частині вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ "Кримський
ТИТАН" філії "Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат"
посилається на порушення норм
матеріального та про- цесуального
права, просить скасувати рішення суду
й постановити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність,
обґрунтованість рішення суду в межах
заяв-лених вимог та апеляційної скарги
і дійшла до висновку, що скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Однією із гарантій забезпечення права
громадян на працю є передбачений у
статті 5-1 КЗпП правовий захист від
незаконного звільнення, а також
сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 40 КЗпП трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу (ч 2 ст.40 КЗпП).

Частинами першою та третьою ст. 49-2 КЗпП
передбачено, що про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці. Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації.

Звільнення може відбуватися не раніше
закінчення двомісячного строку з
моменту попередження.

Частиною другою ст. 49-2 КЗпП
передбачено, що при вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці має
враховуватися переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Власник або уповноважений ним орган
при вивільнені працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
повинен дотримуватися вимог ст. 42 КЗпП,
якою встановлено, що при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності
праці і кваліфікації перевага в
залишенні на роботі надається, зокрема,
сімейним - при наявності двох і більше
утриманців, особам, в сім'ї яких немає
інших працівників з самостійним
заробітком.

За приписами п. 10 ст. 247 КЗпП, ст. 38 ЗУ "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності" виборний орган первинної
профспілкової організації на
підприємстві, в установі, організації
надає згоду або відмовляє в наданні
згоди на розірвання трудового договору
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу з
працівником, який є членом професійної
спілки, що діє на підприємстві, в
установі та організації, у випадках,
передбачених законом.

Згідно рішення Конституційного суду
України по справі № 1-31/98 питання про
надання згоди на розірвання трудового
договору з працівником у передбачених
законом випадках і порядку вирішує
професійна спілка, яка діє на
підприємстві, в установі, організації,
членом якої є працівник.

Відповідно до положень ст. 43 КЗпП та ст.
39 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності" від 15 травня 1999 р.
№ 1045-ХІV, у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п. 1 крім випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації), 2-5, 7 ст. 40 і п. 2, 3 ст. 41 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. У випадках,
передбачених законодавством про працю,
виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником. Подання власника або
уповноваженого ним органу має
розглядатися у присутності працівника,
на якого воно внесено. Розгляд подання
у разі відсутності працівника
допускається лише за його письмовою
заявою. За бажанням працівника від його
імені може виступати інша особа, у тому
числі адвокат. Якщо працівник або його
представник не з'явився на засідання,
розгляд заяви відкладається до
наступного засідання у межах строку,
визначеного частиною другою цієї
статті. У разі повторної неявки
працівника (його представника) без
поважних причин подання може
розглядатися за його відсутності.
Виборний орган первинної
профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) дав згоду
на розірвання трудового договору.
Рішення виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) про
відмову в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обгрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обгрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника). Власник
або уповноважений ним орган має право
розірвати трудовий договір не пізніш
як через місяць з дня одержання згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника).

За ч. 3 ст. 252 КЗпП та ч. 3 ст. 41 ЗУ "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності" звільнення членів
виборного профспілкового органу
підприємства, установи, організації (у
тому числі структурних підрозділів),
його керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган професійної спілки)
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членами якого
вони є, а також вищого виборного органу
цієї професійної спілки (об'єднання
профспілок).

Згідно положень ст. 1 ЗУ "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності" професійна спілка
(профспілка) - добровільна неприбуткова
громадська організація, що об'єднує
громадян, пов'язаних спільними
інтересами за родом їх професійної
(трудової) діяльності (навчання);
первинна організація профспілки -
добровільне об'єднання членів
профспілки, які, як правило,
працюють на одному підприємстві, в
установі, організації незалежно від
форми власності і виду господарювання
або у фізичної особи, яка використовує
найману працю, або забезпечують себе
роботою самостійно, або навчаються в
одному навчальному закладі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 11
серпня 2000 року працював на посаді
апаратника-гідрометалурга четвертого
розряду на підприємстві відповідача, а
з 01 березня 2003 року по день звільнення -
апаратником-гідрометалургом п'ятого
розряду у відділенні № 1 "Металургійне
виробництво" що підтверджується
копією трудової книжки (а.с. 5).

Наказом № 405 від 27 листопада 2013 року
ОСОБА_2 звільнено з посади за п. 1 ст. 40
КЗпП України у зв'язку із скороченням
штату робітників з тих підстав, що він
відмовився від пропозиції роботи, 22
серпня 2013 року за вих. № 01-23/4521 від, 09
вересня 2013 року за вих. № 169, 02 жовтня 2013
року за вих. № 182, 18 листопада 2013 року за
вих № 222, 25 листопада 2013 року за вих. №
229.

В рішенні ППО НПГУ вих. № 44 від 06
листопада 2013 року відсутнє
обґрунтування відмови, НПГУ вих. № 216
від 13 листопада 2013 року - дав згоду
(пропуск строку повідомлення) (а.с. 51).
Спочатку позивач відмовився від
підпису та ознайомлення з наказом та
від отримання трудової книжки, про що
складено відповідний акт (а.с. 50), однак
пізніше 27 листопада 2013 року з ним
ознайомився та отримав трудову книжку,
що строни у справі не оспорювали.

Відповідно до Положення про філію
"ВГМК", керівництво Філії за статутом
Товариства та цим Положенням здійснює
Генеральний директор, який обирається
та звільняється за рішенням загальних
зборів акціонерів (п. 9.1.) (а.с. 24).

З 01 жовтня 2013 року відбулися зміни в
організації виробництва і праці на
ПрАТ "Кримський ТИТАН" філії "ВГМК", які
супроводжувалися скороченням посад та
вивільненням працівників. В зв'язку з
фактичним простоєм та встановленою
стійкою тенденцією до зменшення
випуску товарної продукції та
збільшення суми збитків керівництву
було запропоновано розглянути питання
про реорганізацію підрозділу МВ та
виводу працівників на простой (а.с. 77, 78,
88). На підприємстві видано накази № 236
від 04 липня 2013 року "Про зміни схеми
організаційної структури філії та
скорочення працівників МВ", № 360 від 01
жовтня 2013 року "Про продовження часу
знаходження на простої робітників МВ",
наказ про зміни до наказу № 360 від 01
жовтня 2013 року "Про продовження часу
знаходження на простої робітників МВ"
від 22 жовтня 2013 року за № 390, від 03
жовтня 2013 року № 367 (а.с. 61-63).

Згідно інформації про штатні одиниці
МВ, які підлягають скороченню після 10
вересня 2013 року у відділенні № 1 МВ - це
вісім посад
апаратників-гідрометалургів (а.с 76). З
наказами № 390, 367 ОСОБА_2 ознайомився, а
від ознайомлення з наказом № 360 -
відмовився, про що складено
відповідний акт (а.с. 64).

Листом від 11 січня 2013 року за вих. №
01-28/206 голові профспілкового комітету
первинної профспілкової організації
незалежної профспілки гірників
України філії "ВГМК" ПрАТ "Кримський
ТИТАН" повідомлено про часткове
зупинення роботи МВ з січня 2013 року (а.с.
96-98).

03 липня 2013 року проведено засідання
представників адміністрації та
профспілок філії з проведення
консультації щодо попередження
звільнення працівників МВ,( протокол №
3 від 03 липня 2013 року (а.с. 67-69).

10 липня 2013 року супровідним листом за
вих. № 10-01/3543 голові профспілкового
комітету первинної профспілкової
організації незалежної профспілки
гірників України філії "ВГМК" ПрАТ
"Кримський ТИТАН" направлено копію
наказу № 236 від 04 липня 2013 року та
протоколу засідання представників
адміністрації та профспілок філії з
проведення консультації щодо
попередження звільнення працівників
МВ (а.с. 65, 66).

Про передбачуване скорочення штату та
чисельності МВ після 10 вересня 2013 року
повідомлено голову профспілкового
комітету первинної профспілкової
організації незалежної профспілки
гірників України філії "ВГМК" ПрАТ
"Кримський ТИТАН" та голову
профспілкового комітету первинної
профспілкової організації профспілки
металургів та гірників України "ВГМК"
листами від 10 червня 2013 року за вих. №
01-10/2903 та за вих. № 01-10/2900 відповідно,
тобто за три місяці до передбачуваного
скорочення (а.с. 75, 76, 79-81). Вказані
обставини не заперечувались сторонами.

Згідно наказу від 07 березня 2013 року за
№ 87 до роботи залучені працівники МВ,
які знаходяться на простої з 11 березня
по 31 травня 2013 року (а.с. 82).

28 січня 2013 року згідно наказу № 37
частково призупинено роботи відділень
МВ, дільниць МВ СЕВТ та ВТК. З цим
наказом ОСОБА_2 ознайомлений під розпис
30 січня 2013 року (а.с. 83-87, 89).

З наказу № 245 від 05 липня 2013 року
вбачається, що з 01 жовтня 2013 року
заплановано включення до схеми
організаційної структури філії
новоствореного підрозділу "Дослідна
група нових технологій". Згідно додатку
до наказу передбачено шість посад
апаратників-гідрометалургів (а.с. 70,71).

ОСОБА_2 26 червня 2013 року закінчив
навчання в Національній металургійній
академії України, отримав базову вищу
освіту за напрямом підготовки
"Електромеханіка" та здобув
кваліфікацію бакалавра з
електромеханіки, що підтверджується
копією диплому (а.с. 8).

Позивача, який займав посаду
апаратника-гідрометалурга, за два
місяці до запланованого вивільнення, а
саме, 22 серпня 2013 року (за вих. № 01-23/4521),
попереджено про майбутнє вивільнення
та запропоновано посади озеленювача,
бетонника, дорожнього робочого,
охоронника, від яких він в цей день
відмовився (а.с. 44, 45).

09 вересня 2013 року позивачу
запропоновані ті самі посади, а також
посада електромонтера ЦВС, (вих. № 169)
від яких він відмовився, що
підтверджується його особистим
підписом (а.с. 46).

02 жовтня 2013 року позивачу
запропоновані вакантні посади у
кількості 27 позицій (вих. № 182 від 02.10.2013
року), від яких він відмовився 10 жовтня
2013 року (а.с. 122).

18 листопада 2013 року позивачу
запропоновані інші посади (вих. № 222)
від яких він відмовився 20 листопада 2013
року (а.с. 47).

25 листопада 2013 року позивачу
запропоновано ще певний перелік посад
у кількості тридцяти трьох позицій
(вих. № 229) від яких він відмовився 25
листопада 2013 року (а.с. 48).

Заявою від 20 березня 2013 року ОСОБА_2
просив зарахувати його на курси
помічника машиніста ескаватора (а.с. 29),
однак йому було повідомлено, що таке
навчання не планується (а.с. 30-33).

27 вересня 2013 року, 09 жовтня 2013
року, 29 жовтня 2013 року позивач просив
перевести його на посаду
апаратника-гідрометалурга у дослідну
групу нових технологій, однак листами
від 10 жовтня 2013 року за вих. № 01-10/5708 та
від 29 жовтня 2013 року за вих. № 22-01/6146 та
за вих. № 22-01/6147 його повідомили про
відсутність такої можливості (а.с. 34- 37,
123-125).

З листа від 18 жовтня 2013 року за
вих. № 01-23/5950 вбачається, що філія в
особі генерального директора
звернулася до голови правління ПрАТ
"Кримський ТИТАН" із запитом про
надання списку вакансій (з урахуванням
вакансій на філії "Іршанський ГЗК" ПрАТ
"Кримський ТИТАН") на які можливе
працевлаштування ОСОБА_2 (а.с. 132, 133).

Згідно відповіді ПрАТ "Кримський
ТИТАН" від 31 жовтня 2013 року за вих. №
01-04-58/13929 станом на 29 жовтня 2013 року у
ПрАТ "Кримський ТИТАН" вакантні посади
відсутні (а.с. 134).

14 жовтня 2013 року за вих. № 01-23/5773
відповідачем голові профспілкового
комітету первинної профспілкової
організації незалежної профспілки
гірників України філії "ВГМК" ПрАТ
"Кримський ТИТАН" направлено подання
про надання згоди на звільнення ОСОБА_2
у зв'язку з відмовою від зайняття
запропонованих посад на підставі п.1 ст.
40 КЗпП, яке отримано головою
профспілкового комітету 23 жовтня 2013
року (а.с. 38-40).

15 жовтня 2013 року за вих. № 01-23/5837
відповідачем голові незалежної
профспілки гірників України (м. Київ)
направлено подання про надання згоди
на звільнення ОСОБА_2 у зв'язку з
відмовою від зайняття запропонованих
посад на підставі п.1 ст. 40 КЗпП, яке
адресатом отримано 18 жовтня 2013 року
(а.с. 41, 42).

Президія Незалежної профспілки
гірників України розглянула подання
генерального директора філії "ВГМК"
ПрАТ "Кримський ТИТАН" про надання
згоди на розірвання на підставі п.1 ст. 40
КЗпП трудового договору з ОСОБА_2 та
прийняла рішення про відмову у наданні
такої згоди. Лист за вих. № 216 від 13
листопада 2013 року підприємством
отримано 19 листопада 2013 року (а.с. 43).

Профспілковий комітет первинної
профспілкової організації незалежної
профспілки гірників України філії
"ВГМК" ПрАТ "Кримський ТИТАН" розглянув
подання від 14 жовтня 2013 року за № 01-23/5773
про звільнення
апаратника-гідрометалурга 5 розряду
дільниці гідрометалургії відділення №
1 металургійного виробництва ОСОБА_2 за
п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення
чисельності або штату працівників) та
не надав своєї згоди на звільнення
позивача. Рішення від 06 листопада 2013
року за вих. № 44 надійшло до філії "ВГМК"
11 листопада 2013 року (а.с. 49).

Згідно витягу з протоколу засідання
профспілкового комітету первинної
профспілкової організації незалежної
профспілки гірників України філії
"ВГМК" ПрАТ "Кримський Титан" від 05
листопада 2013 року на ньому були
присутні чотири з п'яти членів
профспілкового комітету, будь-яких
заперечень проти вказаного доказу від
учасників процесу до суду не надійшло
(а.с. 127, 128).

Утворення, функціонування первинної
профспілкової організації незалежної
профспілки гірників України філії
"ВГМК" ПрАТ "Кримський ТИТАН",
правомочність вирішення питань про
надання чи ненадання згоди на
звільнення працівників, які є членами
профспілки та її виборного органу, а
також те, що позивач ОСОБА_2 є членом
незалежної профспілки гірників
України, на час звільнення він був
обраний членом профспілкового
комітету, сторони не заперечували, тому
доведенню, виходячи з положень ст. 61 ЦПК
України вказані обставини не
підлягають.

Судом встановлено, що не дивлячись на
те, що з облікової картки, долученої до
матеріалів справи не вбачається, що
ОСОБА_2 є членом саме незалежної
профспілки гірників України, будь-яких
належних доказів та заперечень проти
цього доказу до суду в процесі розгляду
справи відповідач не надав (а.с. 131).

Щодо наявності у позивача
переважного права на залишення на
роботі, то на підтвердження цього до
суду надано копії трудової книжки
дружини позивача, згідно з якою вона з 31
серпня 2013 року звільнена з посади
медичної сестри та 06 вересня 2013 року їй
припинено виплату допомоги по
безробіттю (а.с. 101-104).

До матеріалів справи також долучені
копії трудових книжок осіб, які були
переведені у дослідницьку групу нових
технологій та відомостей щодо їх
освіти, список робітників
металургійного виробництва (а.с. 52, 53, 54
-60, 162-183).

До матеріалів справи долучена копія
книги реєстрації звільнених з роботи
(справа № 35) в якій міститься перелік
осіб, звільнених з філії в період з 24
серпня 2013 року по 25 листопада 2013 року,
тобто до звільнення ОСОБА_2 27 листопада
2013 року (а.с. 137-142).

Також відповідачем надано аналіз
списку звільнених за період з 22 серпня
2013 року по 27 листопада 2013 року, тобто до
звільнення позивача (а.с. 143-150).

Штатна розстановка чисельності
робітників складена, затверджена і
введена з 01 липня 2013 року, а нова - з 01
жовтня 2013 року (а.с. 117-120).

При розгляді спору суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов до
висновку про те, що у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
та праці, зокрема, скорочення штату
працівників, що у відповідача
змінилася схема організаційної
структури філії, оскільки з 01 жовтня 2013
року виключено підрозділ МВ та
скорочено повністю штат та чисельність
металургійного виробництва, у тому
числі посада позивача.

Враховуючи те, що звільнення позивача
відбулося 27 листопада 2013 року, суд
правомірно виходив з того, що
відповідач дотримався трьохмісячного
строку повідомлення профспілок про
намічувані вивільнення відповідно до
положень ст. 22 ЗУ "Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності".

Позивач був попереджений про
вивільнення 22 серпня 2013 року, а
звільнений відповідно до наказу № 405 27
листопада 2013 року, відповідач у
відповідності до абз. 1 ст. 49-2 КЗпП
додержав 2 місячний строк попередження
працівника про можливе звільнення.
Враховуючи, що всі посади працівників
підрозділу МВ були скорочені в
результаті ліквідації цього
структурного підрозділу, ніхто з
працівників не залишився працювати на
попередній роботі, тому у позивача не
було переважного права на залишення на
роботі.

Одночасно з попередженням про
вивільнення позивачу п'ять разів
пропонувалась робота на підприємстві
як за його спеціальністю
(електромеханіка) так і наявні на
підприємстві вакансії, навчання за
обраною позивачем спеціальністю
"помічник машиніста екскаватора" (а.с.
29), оскільки в період з 20 березня 2013 року
та до кінця року навчання робітників
комбінату вказаній професії не
здійснювалось та не планувалось (а.с.
30-32). Заяви на переведення позивач не
написав, тим самим відмовився від
переведення. Оцінюючи докази, надані в
підтвердження факту дотримання
відповідачем порядку вивільнення, суд
дійшов до висновку, що ПрАТ "Кримський
ТИТАН" філії "ВГМК" виконало згідно
закону, покладений на нього обов'язок
прийняття заходів щодо
працевлаштування позивача з метою
уникнення його звільнення за
скороченням штату, порядок вивільнення
відповідачем не порушений.

Щодо відмови позивачу в переводі у
"Дослідницьку групу новітніх
технологій", то слід зазначити, що
стосовно доводів позивача про те, що
при його звільненні роботодавець не
провів перестановку працівників і не
перевів його, як кваліфікованого
працівника, на іншу посаду у цей
підрозділ, при цьому звільнивши з такої
посади менш кваліфікованого
працівника, слід зазначити, що з
роз'яснень у п. 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 слідує, що
проведення такої перестановки є правом
роботодавця і якщо воно не
використовувалося, суд не обговорює
доцільність такої перестановки
(перегрупування).

Враховуючи те, що всупереч вимогам ст.
252 КЗпП, ст. 41 ЗУ "Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності",
згідно з якими звільнення члена
виборного профспілкового органу
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членом якого
він є, а також вищого виборного органу
цієї професійної спілки (об'єднання
професійних спілок), звільнення
позивача відповідачем було проведено
без згоди профспілкового органу, суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивача.

Рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що з тексту оскаржуваного наказу
№ 405 від 27 листопада 2013 року про
припинення трудового договору
(контракту) вбачається, що однією з
підстав звільнення є те, що у рішенні
ППО НПГУ вих. № 44 від 06 листопада 2013
року відсутнє обґрунтування відмови,
тому підприємство мало право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації, є
необґрунтованими.

На ОСОБА_2, як члена виборного органу
профкому, поширюються гарантії
встановлені ст. 252 КЗпП, ст. 41 ЗУ "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності", згідно з якими звільнення
члена виборного профспілкового органу
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членом якого
він є, а також вищого виборного органу
цієї професійної спілки (об'єднання
професійних спілок).

Ці норми встановлюють додаткові
гарантії для працівників, обраних до
профспілкових органів, і
застосовуються, крім дотримання
загальних норм.

Виходячи з аналізу положень ст. 43, ст. 252
КЗпП, ст.ст. 38, 39, 41 Закону України "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності", питання про надання згоди
на розірвання трудового договору з
ініціативи роботодавця з працівником,
який є членом профспілки, належить до
виключної компетенції первинної
профспілкової організації та вищого
виборного органу цієї професійної
спілки і підлягає самостійному
вирішенню, з урахуванням мети
створення профспілки - здійснення
захисту трудових прав і інтересів
членів профспілки.

Згода профспілкового комітету на
звільнення працівника - це колегіальне
рішення профспілкового комітету
підприємства, установи, організації,
винесене на прохання власника або
уповноваженого ним органу, в якій
виражено волю профспілкового комітету
щодо звільнення з роботи працівника за
однією з передбачених законом підстав.

Із роз'яснень, викладених у пункті 15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
трудових спорів" від 6 листопада 1992 року
№ 9 вбачається, що розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
допускається лише за попередньою
згодою профспілкового органу, крім
випадків, передбачених статтями 43 і 43-1
КЗпП України. Звільнення погоджується
з органом профспілки, яка утворена і
діє на підприємстві, і членом якої є
працівник. Відмова профспілкового
органу в згоді на звільнення є
підставою для поновлення працівника на
роботі.

Щодо прийнятих рішень, то у
відповідності до статті 38 ЗУ "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності" профспілкова організація
приймає його самостійно, на власний
розсуд і не зобов'язана надавати згоди
на розірвання трудового договору
навіть при обґрунтованому поданні про
звільнення.

Єдиною законодавчо встановленою
вимогою до рішення профкому є
наявність його обґрунтування про
ненадання згоди на розірвання
трудового договору з працівником за
ініціативи роботодавця.

Між тим, роботодавцю надається право
звільнити працівника без згоди
виборного органу первинної
профспілковї організації (ч. 4, 6 ст. 39
Закону України "Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності", ч. 5, 7
ст. 43 КЗпП) лише у двох випадках: якщо
профспілковий орган у встановлений
законом строк не повідомив про
прийняте рішення у письмовій формі або
у випадку відсутності обґрунтування
відмови у наданні згоди на звільнення.
При розгляді питання про надання згоди
на звільнення позивача з ініціативи
власника - відповідача, профспілковий
орган не надав згоди на його
звільнення, відмову про це мотивував.

При отриманні 23 жовтня 2013 року подання
відповідача про надання згоди на
звільнення ОСОБА_2, 05 листопада 2013 року
профспілковий комітет первинної
профспілкової організації незалежної
профспілки гірників України філії
"ВГМК" ПрАТ "Кримський Титан" своїм
рішенням не надав згоди роботодавцю на
звільнення позивача на підставі п. 1 ч. 1
ст. 40 КЗпП із займаної ним посади. Своє
рішення профспілковий комітет
обґрунтував, зокрема, тим, що позивач є
членом профкому цієї первинної
профспілкової організації, як
працівник до дисциплінарної або іншої
відповідальності не притягувався, у
нього є переважне право на залишення на
роботі (ст. 42 КзпП), звільнення
працівника за п. 1 ст. 40 КЗпП можливе
лише за дотримання положень ст. 49-2 КЗпП,
однак позивачу у працевлаштуванні на
іншу посаду було відмовлено. Також
наведена думка самого ОСОБА_2 з цього
приводу (а.с. 49).

Як слідує з листа Незалежної
профспілки гірників України, президія
вирішила відмовити у наданні згоди на
звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпП з
наступних підстав: позивач до
дисциплінарної або іншої
відповідальності не притягувався, у
нього є переважне право на залишення на
роботі (ст. 42 КзпП), звільнення
працівника за п. 1 ст. 40 КЗпП можливе
лише за дотримання положень ст. 49-2 КЗпП
(а.с. 43).

Згідно рішення Конституційного суду
України по справі № 1-31/98 питання про
надання згоди на розірвання трудового
договору з працівником у передбачених
законом випадках і порядку вирішує
професійна спілка, яка діє на
підприємстві, в установі, організації,
членом якої є працівник.

Фактично відповідач не згоден з
мотивами відмови у згоді на звільнення
позивача ОСОБА_2, однак ПрАТ "Кримський
Титан" філії "ВГМК" не оспорював та
визнав легітимність профспілки на
даному підприємстві, правомочність
прийняття профспілкою рішень, в тому
числі й рішення про незгоду на
звільнення позивача. Незгода
адміністрації підприємства з мотивами
відмови у згоді на звільнення
працівника не є предметом оцінки суду і
за змістом вищенаведених норм
законодавства та роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України не дає
роботодавцю право на звільнення
працівника.

Посилання апелянта на пропуск строку
розгляду подання вищого виборного
органу профспілки є необґрунтованим.
Нормами діючого законодавства (ст. 43
КЗпП) строк розгляду обґрунтованого
письмового подання власника
встановлено для виборного органу
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник, тобто строк
розгляду аналогічного подання для
вищого виборного органу цієї
професійної спілки законодавством не
встановлено. Крім того рішення
Президії Незалежної профспілки
гірників України відповідач отримав до
прийняття наказу про звільнення
позивача, а саме 19 листопада 2013 року.

Суд першої інстанції правомірно
вважав, що такі рішення Президії
Незалежної профспілки гірників
України та профспілкового комітету
первинної профспілкової організації
незалежної профспілки гірників
України філії "ВГМК" ПрАТ "Кримський
ТИТАН" є обґрунтованими, оскільки у них
наведені мотиви прийнятих рішень, в
рішеннях міститься правове
обґрунтування відмови у наданні згоди
на звільнення.

За таких обставин колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги і скасування
правильного рішення суду.

Інші доводи скарги не спростовують
правильність висновків у рішенні суду,
протирічать вимогам законодавства, яке
регулює спірні правовідносини,
встановленим обставинам і матеріалам
справи, не є суттєвими для правильного
вирішення спору, зводяться до
переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
межах заявлених вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст., ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат», Приватного акціонерного
товариства «Кримський Титан»-
відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 17
квітня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Кримський
Титан» філії «Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат», Третя
особа: Первинна організація незалежної
профспілки гірників України філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат» Приватного акціонерного
товариства «Кримський Титан» про
визнання незаконним та скасування
наказу розпорядження про припинення
трудового договору (контракту) -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

Болтунова Л.М.

Судді:

Макаров М.О