АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4847/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/417/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С.
Доповідач Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: судді
Одринської Т.В.

Суддів:
Лобова О.А., Петренка В.І.

при секретарі: Гнатюк
О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_1, як представника
ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського
районного суду м. Полтави від 26 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» про визнання
договору поруки припиненим, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача Одринську Т.В.,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Ленінського
районного суду м. Полтави від 26 грудня
2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про визнання договору
поруки припиненим - залишено без
розгляду.

З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_2,
в інтересах якого апеляційну скаргу
подав ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судом вимог процесуального права,
просить ухвалу районного суду
скасувати, справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право скасувати
ухвалу, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» про визнання
договору поруки припиненим без
розгляду, суд першої інстанції
керувався п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України й
виходив з того, що між сторонами
укладено договір про передачу спору на
вирішення третейського суду і від
відповідача надійшло до початку
з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами заперечення
проти вирішення спору у суді.

Однак, при вирішенні даного питання,
суд першої інстанції не взяв до уваги
наступне.

Відповідно до статті 17 ЦПК України
сторони мають право передати спір на
розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом.
Рішення третейського суду може бути
оскаржено в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Статтею 5 Закону України «Про
третейські суди» передбачено, що
юридичні та/або фізичні особи мають
право передати на розгляд третейського
суду будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом. Спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Згідно з частиною першою статті 12
Закону України «Про третейські
суди»третейська угода може бути
укладена у вигляді третейського
застереження в договорі, контракті або
у вигляді окремої письмової угоди.

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 січня 2008 року у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців сьомого, одинадцятого
статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та
розділу VIII «Третейське
самоврядування»Закону України «Про
третейські суди» (справа про завдання
третейського суду) визнано, що
відповідно до чинного законодавства
підвідомчий суду загальної юрисдикції
спір у сфері цивільних і
господарських правовідносин може бути
передано його сторонами на вирішення
третейського суду, крім випадків,
встановлених законом (стаття 17 ЦПК
України, стаття 12 ГПК України, стаття 6
Закону України «Про третейські суди»),
оскільки, гарантуючи право на судовий
захист з боку держави, Конституція
України водночас визнає право кожного
будь-якими не забороненими законом
засобами захистити свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань (частина п'ята статті 55
Конституції України). Це конституційне
право не може бути скасоване або
обмежене (частина друга статті 22,
стаття 64 Конституції України).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
абзаці 5 частини другої постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року N 2 «Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» договір сторін
про передачу спору на розгляд
третейського суду (стаття 17 ЦПК
України) не є відмовою від права на
звернення до суду за захистом.

Таким чином, третейська угода у вигляді
третейського застереження про
передання спору на розгляд
третейського суду (п.6.2 кредитного
договору та п. 5.2 договору поруки) не є
відмовою від права на звернення до
суду, а є одним із способів реалізації
права на захист своїх прав.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
6 червня 2012 року в справі №
6-50цс12.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що ухвала
суду першої інстанції, підлягає
скасуванню, оскільки постановлена з
порушенням норм процесуального права,
та необхідно повернути справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись 303, п. 4 ч.2 ст.307, 311, 313, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, як
представника ОСОБА_2- задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Полтави від 26 грудня 2013 року -
скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про визнання договору
поруки припиненим направити до
Ленінського районного суду м. Полтави
для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Головуючий:
Т.В. Одринська

Судді:
О.А. Лобов В.М. Петренко