Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2014 року
м. Кіцмань

Кіцманський районний суд
Чернівецької області
у складі:
головуючого - судді Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак
О.В.

з участю: представника позивача -
Васильєвої Л.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.Кіцмань
справу за позовом Головного
управління праці та соціального
захисту населення Чернівецької
обласної державної адміністрації до
ОСОБА_2 про повернення автомобіля,
отриманого інвалідом як гуманітарна
допомога, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації звернулось до суду з
даним позовом, мотивуючи свої вимоги
тим, що згідно протоколу № 26/ГД-10470 від
03.02.2005 року Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України визнано автомобіль
«Фольцваген», 1996 року випуску, об'єм
двигуна 1781см.куб., кузов НОМЕР_3,
гуманітарною допомогою для передачі
інваліду Великої Вітчизняної Війни 1-ї
групи ОСОБА_3. Відповідно до накладної
№ 33 від 31.03.2005 року ОСОБА_3 отримав
вказаний автомобіль вартістю 52540,74
гривень. 31.03.2006 року ОСОБА_3
відповідно до п.38 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.09.1997 року за № 999 зобов`язався
та був попереджений про відсутність
права продажу, дарування або передачі
іншій особі даного автомобіля. На ім`я
ОСОБА_3 видано свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
якому наданий реєстраційний номер
НОМЕР_2. Згідно довідки № 935 від 31.05.2005
року ОСОБА_3 зареєстрував вказаний
автомобіль з право керування ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Відповідач
ОСОБА_2 відмовляється повернути
автомобіль, тому, відповідно до п.41
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердження Постановою
Кабінету Міністрів України № 999 від
19.07.2006 року, просив позов задовольнити.

Представник позивача підтримала
заявлені вимоги в повному обсязі з
наведених підстав.

Відповідач ОСОБА_2 позову не
визнав та просив відмовити у позові з
тих підстав, що автомобіль йому не
видавався і претензій до нього бути не
може, , автомобілем він не керував, де
знаходиться автомобіль, йому не відомо,
автомобіль має залишитися членам сім`ї
інваліда, зокрема його дочці ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що згідно протоколу
№ 26/ГД-10470 від 03.02.2005 року Комісії з
питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України визнано
автомобіль «Фольцваген», 1996 року
випуску, об'єм двигуна 1781см.куб., кузов
НОМЕР_3, гуманітарною допомогою для
передачі інваліду Великої Вітчизняної
Війни 1-ї групи ОСОБА_3.

Відповідно до накладної № 33 від
31.03.2005 року ОСОБА_3 отримав вказаний
автомобіль вартістю 52540,74 гривень.

31.03.2006 року ОСОБА_3 відповідно
до п.38 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.09.1997 року за № 999 зобов`язався
та був попереджений про відсутність
права продажу, дарування або передачі
іншій особі даного автомобіля.

На ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу,
якому наданий реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Згідно довідки № 935 від 31.05.2005 року
ОСОБА_3 зареєстрував вказаний
автомобіль з право керування ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Відповідач ОСОБА_2 відмовляється
повернути автомобіль.

Згідно п.41 абз.7 Постанови
Кабінету Міністрів України від 19 липня
2006 року № 999 «Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями»
після смерті інваліда автомобіль,
отриманий як гуманітарна допомога,
повертається (вилучається) Головному
управлінню соціального захисту і
здається підприємству, що здійснює
заготівлю та переробку металобрухту
або видається в порядку черговості
інваліду, який перебуває на обліку.

Спірні правовідносини щодо
повернення наданого інваліду у якості
гуманітарної допомоги автомобіля
виникли на час дії постанови
Кабінету Міністрів України від 19 липня
2006 року № 999 «Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями»,
що набула чинності 09 серпня 2006 року.

Вiдповiдно до ч.1 ст.58
Конституцiї України закони та iншi
нормативно-правовi акти не мають
зворотної дїї в часi, крім випадкiв, коли
вони пом'якшують або скасовують
вiдповiдальнiсть особи.

Згідно вимог ч.1, ч. 2 ст. 5 ЦК
України акти цивiльного законодавства
регулюють вiдносини, якi виникли з дня
набрання ними чинності; акт цивiльного
законодавства не має зворотної дiї у
часi, крім випадкiв, коли він пом'якшує
або скасовує цивiльну вiдповiдальнiсть
особи.

Якщо цивiльнi вiдносини
виникли ранiше i регулювалися актом
цивiльного законодавства, який втратив
чиннiсть, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав
та обов'язкiв, що виникли з моменту
набрання ним чинностi (ч.3 ст. 5 ЦК
України).

Частиною 4 статті 4 ЦК
України визначено, що актами
цивільного законодавства є також
постанови Кабiнету Міністрів України.

На пiдставi постанови
Кабiнету Міністрів України вiд 19 липня
2006 року №999 був визнаний таким, що
втратив чиннiсть Порядок забезпечення
інвалідів автомобілями, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 вересня 1997 року за № 999.

За таких обставин, суд
дійшов висновку, що правовiдносини
стосовно вилучення наданого як
гуманітарна допомога автомобiля
виникли пiсля його смерті у грудні 2009
року, коли Порядок забезпечення
інвалідів автомобілями, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 вересня 1997 року за № 999 втратив
чинність.

За змістом п.16 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року за № 999 після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений головним управлінням
соціального захисту або управлінням
виконавчої дирекції, повертається
(вилучається) головному, районному
управлінню соціального захисту або
управлінню виконавчої дирекції у
повному комплекті.

Аналіз положень пунктів 16 та 41
наведеного Порядку дає можливість
дійти висновку про те, що право
управління соціального захисту або
управління виконавчої дирекції на
повернення (вилучення) автомобіля у
разі смерті інваліда
опосередковується з відсутністю
підстав для залишення транспортного
засобу члену сім`ї.

Водночас нормами Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
за № 999 не встановлюються строки
здійснення права щодо повернення
автомобіля або обов`язку залишення
транспортного засобу члену сім`ї у разі
смерті інваліда, а також обмежувальні
строки.

Натомість, абз. 6 п.16 Порядку
передбачається обов`язок члена сім`ї
померлого інваліда здійснити сплату
протягом шести місяців з дня смерті
інваліда до державного бюджету.

У такому разі порушення права
Головного управління праці та
соціального соціального захисту на
повернення (вилучення) транспортного
засобу пов`язано з відмовою члена
сім`ї повернути майно за вимогою
власника за відсутності підстав для
залишення автомобіля.

З матеріалів справи
вбачається, що 31.03.2005 року автомобіль
«Фольцваген», 1996 року випуску, об'єм
двигуна 1781см.куб., кузов НОМЕР_3, як
гуманітарну допомогу, отримав
конкретний інвалід - ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2, якому було
надано право керувати вказаним
транспортним засобом, відмовляється
повернути автомобіль.

Відповідачем ОСОБА_2
заперечується право Головного
управління праці та соціального
захисту населення Чернівецької
обласної державної адміністрації на
повернення (вилучення) автомобіля за
наявності підстав для залишення
транспортного засобу члену сім`ї.

Абзацем 4 пункту 16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
за № 999 передбачено перебування на
зберіганні у члена сім`ї померлого
інваліда автомобіля до визначення
особи інваліда, що буде експлуатувати
автомобіль з числа членів сім`ї,
законного представника недієздатного
інваліда, дитини-інваліда.

Ураховуючи наведене право
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації на повернення
(вилучення) автомобіля порушено з часу
не визнання його відповідачем.

Водночас з цього моменту
відпали підстави для здійснення
відповідачем володіння та
користування спірним транспортним
засобом.

Згідно ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Згідно з п. 41 цього Порядку
після смерті інваліда автомобіль,
отриманий як гуманітарна допомога,
крім випадків, зазначених в абзацах
першому - п'ятому пункту 16 цього
Порядку, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству,
що здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порідку
черговості інваліду, який перебуває
на обліку.

Тому за відсутності підстав
для залишення автомобіля в
користуванні сім`ї після смерті
інваліда вимоги Головного управління
праці та соціального захисту
населення Чернівецької обласної
державної адміністрації про
повернення (вилучення) автомобіля
підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, п. 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердження Постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року,
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 31, 60, 61, 88, 174,
212, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути
Головному управлінню праці та
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації автомобіль
«Фольцваген», 1996 року випуску, об'єм
двигуна 1781см.куб., кузов НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації 496,19 гривень у
відшкодування понесених по справі
витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: