СУДОВИЙ НАКАЗ
12.12.2014 рокум. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е. розглянувши в порядку наказного провадження заяву ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Управління охорони здоров'я Ровеньківської міської ради Луганської області.
ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначено, що 03.11.2003 року вона була прийнята на роботу в Управління охорони здоров'я Ровеньківської міської ради Луганської області на посаду бухгалтера-спеціаліста централізованої бухгалтерії і працювала на різних посадах. Наказом № 214-п від 25.11.2014 року вона була звільнення з займаної посади 28.11.2014 року в зв'язку зі зміною місця проживання відповідно до чинного трудового законодавства. На момент звільнення Управління охорони здоров'я Ровеньківської міської ради Луганської області заборгувало заявнику заробітну плату в сумі 15 813, 38 гривень за період з липня місяця по момент звільнення, яку категорично відмовляється виплатити ОСОБА_1
Судом встановлено, що ОСОБА_1 по 28.11.2014 року працювала в Ровеньківській центральній міській лікарні. Відповідно до наказу № 185 від 01.08.2012 року назву лікарні було змінено - комунальна установа «Ровеньківська багатопрофільна міська лікарня», що підтверджується трудовою книжкою.
Згідно довідки б/н від 02.12.2014 року, виданої Управлінням охорони здоров'я Ровеньківської міської ради Луганської області, заборгованість перед ОСОБА_1 по виплаті заробітної плати за період з 01.07.2014 року по 28.11.2014 року становить 15 813, 38 гривень.
З довідки № 509621317 від 08.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала в Луганській області в АДРЕСА_1 і перемістилась з тимчасово окупованої території у м. Вінницю.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно ст. 24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством, відповідно до ст. 25 Закону України «Про оплату праці».
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього закону.
Крім того, Конституцією України кожному громадянинові гарантується право на одержання винагороди за працю.
Таким чином, з боржника на користь стягувача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 15 813, 38 гривень.
Враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового наказу в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати в межах платежу за один місяць.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» заявник при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору.
Отже, з боржника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 121, 80 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.
Згідно квитанції № 415 від 09.12.2014 року позивачем було сплачено адвокату ОСОБА_2 150, 00 гривень за оформлення позовної заяви про стягнення боргу по заробітній платі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з боржника на користь стягувача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 150, 00 гривень.
Враховуючи наведене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 47, 115, 116 КЗпП України, п. 2 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 95-103, п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, -
Судовий наказ в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
В разі заперечення проти вимог стягувача боржник має право протягом 10 днів з дня отримання судового наказу надати заяву про його скасування.
Строк пред'явлення до виконання судового наказу складає один рік з наступного дня після набрання ним законної сили.
Суддя: