пр.№ 2/464/2226/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2014 року

Сихівський районний
суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Борачка
М.В.,

при секретарі Гарасимович Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Житлово-експлуатаційне підприємство
«Стимул-Сихів», Львівської міської
ради про стягнення коштів,

в
с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить застосувати до
відповідачів ст.56 Конституції України
та стягнути з Львівської міської ради 7
мільйонів євро або рівноцінну суму в
гривні; виплатити йому щомісячну
матеріальну допомогу до пенсії в сумі 10
000грн.; стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житлово-експлуатаційне підприємство
«Стимул-Сихів» 200 000 грн. матеріальної
шкоди. В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що ухвалою
Сихівського районного суду м.Львова
від 11.07.2014 року відкрито провадження по
цивільній справі №464/7003/14ц, пр.№2/464/571/14
за позовом ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» до
нього про стягнення 12983грн. 72 коп.
заборгованості за житлово-комунальні
послуги та судового збору. Вважає дану
позовну заяву безпідставною, оскільки
ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» неправильно
нарахувало йому заборгованість за
житлово-комунальні послуги, зокрема у
відомостях про нарахування таких сума
боргу становить 5779грн., а позивач
просить стягнути 12983грн. 72 коп. Таким
чином, ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів»
незаконно збільшило суму його
заборгованості, тарифи на комунальні
послуги, за якими останнє нараховувало
йому заборгованість не є ринковими.
Крім того, він не укладав з ТзОВ ЖЕП
«Стимул Сихів» жодних договорів про
надання житлово-комунальних послуг, а
тому, не погодившись з даним позовом,
28.07.2014 року подав зустрічний позов,
вказавши також відповідачем Львівську
міську раду, яка разом з ПАТ «Львівгаз»
відключили в 2006 році його квартиру від
електроенергії та газопостачання без
рішення суду. Також Львівська міська
рада не надавала йому матеріальні
допомоги та санаторні путівки на
оздоровлення, хоча він є інвалідом,
отримує мінімальну пенсію, на яку
навіть не може нормально харчуватись.
Львівська міська рада при приватизації
комунальної власності нічого йому не
виділила як мешканцю міста. Вважає, що
такими незаконним діями відповідачів
йому завдано матеріальної та моральної
шкоди.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, дав пояснення аналогічні
змісту позовної заяви та додатково
пояснив, що ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів»
подано необґрунтований позов до суду,
не подало письмових заперечень на його
зустрічний позов, не укладало з ним
договору про надання
житлово-комунальних послуг. Львівська
міська рада не надавала йому
матеріальні допомоги, хоча він є
інвалідом та безробітним, отримує
мінімальну пенсію, а тому просить
стягнути матеріальну допомогу до
пенсії в сумі 10 000грн. Крім того,
приватизувавши об'єкти, які
знаходяться на території м.Львова та є
власністю територіальної громади,
Львівська міська рада не виплатила
йому жодних коштів, а тому просить
стягнути 7 мільйонів євро або
рівноцінну суму в гривні. Також просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Житлово-експлуатаційне підприємство
«Стимул-Сихів» 200 000грн. матеріальної
шкоди, оскільки таким незаконно було
відключено його квартиру від
електропостачання та газопостачання, з
приводу чого неодноразово звертався до
Львівської міської ради. Просить позов
задоволити в повному обсязі.

Представник Львівської міської ради в
судове засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Житлово-експлуатаційне підприємство
«Стимул-Сихів» в судовому засіданні
позов заперечив, пояснив, що позивачем
не надано доказів заподіяння йому
матеріальної шкоди діями відповідачів.
Щодо відключення квартири позивача від
електропостачання та газопостачання
зазначив, що таке могло мати місце у
зв'язку з несплатою позивачем за
житлово-комунальні послуги. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до переконання, що в задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовуються заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просить стягнути з відповідачів
матеріальну шкоду, покликаючись на те,
що така заподіяна внаслідок їх
неправомірних дій.

Стаття 56 Конституції України
проголошує право кожного на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Вищезазначена норма Конституції
України знайшла своє відображення в
Цивільному кодексі України. Так, згідно
з ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Однак норми ст.56 Конституції України та
ст.1173 ЦК України не можуть
застосовуватись до відповідача ТзОВ
ЖЕП «Стимул Сихів», оскільки дане
товариство не є органом державної
влади або органом місцевого
самоврядування, а відповідно не є
суб'єктом завдання шкоди в розумінні
даних статтей закону.

Згідно із ст.1166 ЦК України, яка визначає
загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі, яка
її завдала.

Так, для застосування положень ст.1166 ЦК
України, як на підставу позову,
необхідно довести, що шкоду позивачу
завдано саме неправомірними діями чи
бездіяльністю відповідача, а саме
необхідна наявність таких складових
елементів як: а)протиправна їх
поведінка; б)настання шкоди. Зокрема
під шкодою слід розуміти втрату або
пошкодження майна потерпілого та (або)
позбавлення його особистого
нематеріального права (життя, здоров'я
тощо); в)прямий причинний зв'язок між
першим та другим елементом та г)вина
завдавача шкоди. Наявність всіх
вищезазначених умов є обов'язковим для
прийняття судом рішення про
відшкодування завданої шкоди.

Разом з тим, позивачем не надано суду
будь-яких належних в розумінні ст.58 ЦПК
України доказів на підтвердження
факту заподіяння йому діями
відповідачів будь-якої шкоди та
розміру такої, факту втрати ним або
пошкодження його майна, позбавлення
особистих немайнових прав (життя чи
здоров'я).

Факт звернення ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів»
з безпідставним, на думку позивача,
позовом до суду не свідчить про
заподіяння останньому шкоди.

Враховуючи наведене, судом не здобуто
доказів протиправної поведінки
відповідачів, що завдала шкоди майну
позивача, тобто, що відповідачами
спричинена матеріальна шкода в
результаті їх неправомірних дій.

Таким чином, аналізуючи доводи і
заперечення сторін, встановлені під
час розгляду справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, є необґрунтованими та
недоведеними, а відтак задоволенню не
підлягають, у зв'язку з чим в позові
слід відмовити.

На підставі ст.56 Конституції України,
ст.ст.1166, 1173 ЦК України та керуючись
ст.ст.10, 57, 60, 79, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, с у д, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Житлово-експлуатаційне підприємство
«Стимул-Сихів», Львівської міської
ради про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий
Борачок М.В.