УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_3, на
заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 13
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 11 листопада 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі у розмірі 1 тис. грн.
щомісячно з моменту звернення до суду і
до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
шлюб між сторонами розірвано, однак
обов'язки щодо утримання спільної
доньки позивач несе самостійно і
відповідач у добровільному порядку не
бажає надавати матеріальної допомоги
на утримання дитини, при цьому позивач
зазначає, що відповідач не має
постійної роботи та постійного доходу.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 13
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 11 листопада 2014 року,
задоволено позовні вимоги ОСОБА_4
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, в
розмірі 1 тис. грн, до досягнення
донькою повноліття, починаючи з 18
жовтня 2013 року. Вирішено питання про
судові витирати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, а справу
передати на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно і всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює. Задовольняючи позовні вимоги,
судами вірно ураховано матеріальне
положення платника аліментів, який має
мінливий заробіток, наявність інших
утриманців та інші обставини, які мають
істотне значення. Особою, яка подала
касаційну скаргу, не наведено доводів
того, що судами було допущено порушення
норм матеріального права, не враховано
докази, які надані сторонами, щодо
визначення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
і доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_6 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про
стягнення аліментів на утримання
дитини.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути, особі яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук