Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/473/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Степанов С.В.
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Черненко В.В.

Суддів - Потапенко
В.І. Кодрул М.А.

За участю
секретаря - Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Долинського районного суду
Кіровоградської області від 28. 11. 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
селянського фермерського об'єднання
«Володимирівське», треті особи Відділ
Держземагенства у Долинському районі
Кіровоградської області, реєстраційна
служба Головного управління юстиції
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та заборону
користуватись земельною ділянкою.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до
селянського фермерського об'єднання
«Володимирівське», треті особи Відділ
Держземагенства у Долинському районі
Кіровоградської області, реєстраційна
служба Головного управління юстиції
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та заборону
користуватись земельною ділянкою. На
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 29 грудня 2003 року уклав
договір оренди власної земельної
ділянки з СФО «Володимирівське»
терміном на 5 років. Після укладання
вищевказаного договору оренди,
керівник СФО «Володимирівське» ОСОБА_3
не повернув орендодавцю примірник
договору. В ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 загинув,
а новий керівник пояснив, що попередній
керівник не передав йому його
примірник договору. Весною 2009 року,
коли закінчилася дія договору оренди
земельної ділянки, позивач звернувся
до керівника СФО «Володимирівське» і
повідомив про те , що буде самостійно
користуватись своєю земельною
ділянкою на власний розсуд. Однак
керівник СФО «Володимирівське» йому
пояснив, що оскільки той вчасно не
звернувся до орендаря з відповідною
заявою про припинення дії договору
оренди землі, то договір оренди
земельної ділянки автоматично
продовжено на той же термін і на тих же
умовах, тобто до 29 грудня 2013 року, на що
позивач погодився, бо такий закон діяв
на той час.

В 2012 року позивач почав перемовини з
керівником СФО «Володимирівське» про
те, що майже через рік закінчується дія
договору оренди його земельної ділянки
і він більше не бажає здавати в оренду
ділянку і щоб восени 2013 року, землю не
засівали. Однак, керівник СФО
«Володимирівське» зазначив, що позивач
здав йому в оренду свою земельну
ділянку терміном не на 5 років, а на 15
років і повертати її він до 29.12.2018 року
не збирається.

Позивач зазначив, що договір оренди
земельного паю від 29.12.2003 року,
укладений від імені ОСОБА_2 з СФО
«Володимирівське», зареєстрований у
відділі ДП «КРЦДЗК» 29.12.2003 року,
складений з недодержанням в момент
вчинення угоди вимог, які встановлені
законодавством. В договорі оренди
земельного паю відсутні істотні умови
договору оренди землі, а саме відсутнє
місце розташування земельної ділянки,
відсутня відповідальність за несплату
орендної плати, відсутні умови
використання та цільове призначення
ділянки, умови збереження об'єкту
оренди, умови і строки передачі ділянки
орендарю, існуючі обмеження щодо
використання ділянки, визначення
сторони що несе ризик випадкового
пошкодження знищення об'єкту, також
відсутні план схеми та акти прийому
передачі ділянки. В зв'язку з цим,
позивач змушений звернутися до суду з
даним позовом.

Рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 28.11.2013 року
у задоволені позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність та
об'грунтованність рішення суду першої
інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог , суд першої інстанції встановив,
що з договору оренди земельного паю від
20.01.2004р. вбачається , що договір
укладений між гр. ОСОБА_2 та СФО
«Володимирівське» терміном на 15 років
починаючи з 01.01.2004 року по 31.12.2018 року.

Із копії акту прийому-передачі
земельної ділянки слідує, що ОСОБА_2
передала в оренду СФО
«Володимирівське» земельну ділянку
НОМЕР_1 строком на 15 років.

Із копії державного акту на право
власності на земельну ділянку від
28.08.2002р. власником земельної ділянки
площею 7,12га розташованої на території
Гурівської сільської ради Долинського
району Кіровоградської області є
ОСОБА_2

Суд першої інстанції зазначив, що
статтями 13,14 ЗУ «Про оренду землі»
визначено, що договір оренди землі -
це договір, який укладається у
письмовій формі та за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Посилання
позивача на положення ст. 15 ЗУ «Про
оренду землі» як підставу для визнання
договору оренди землі недійсним, а саме
відсутність обумовлення у договорі
таких істотних умов як: місце
розташування земельної ділянки,
відповідальність за несплату орендної
плати, умови використання та цільове
призначення ділянки, умови збереження
об'єкту оренди, умови і строки передачі
ділянки орендарю, існуючі обмеження
щодо використання ділянки, визначення
сторони, що несе ризик випадкового
пошкодження знищення об'єкту, план
схеми та акти прийому передачі ділянки
є формальними та такими що не впливають
на дійсні волевиявлення сторін з
огляду на наступне.

Суд першої інстанції зазначив, що
судом встановлено, що між сторонами
відсутні спори про місце розташування
земельної ділянки та щодо плану схеми
ділянки чи прийому передачі ділянки,
орендна плата сплачується своєчасно та
повністю у зв'язку з чим не постає
питання про застосуванні
відповідальності за неналежну оплату,
а відповідальність сторін (ст.15 ЗУ «Про
оренду землі» в редакції 27.11.2003)
визначена розділом 3 договору,
погодження умов використання та
цільового призначення ділянки та
збереження об'єкту оренди визначені
згідно п .2.1 договору : орендаря
зобов'язано не змінювати цільове
призначення ділянки та професійно
використовувати землю не погіршуючи її
якості, спору щодо умови і строків
передачі ділянки орендарю між
сторонами також немає тому,
ненадання акту прийому передачі
ділянки та плану схеми у судове
засідання, з огляду на перебування
ділянки у користуванні орендаря
близько 10 років, не може бути підставою
для визнання договору недійсним, п. 2.1
договору визначено існуюче обмеження
щодо використання ділянки - обов'язок
орендаря не змінювати цільового
призначення ділянки, відсутність
визначення сторони що несе ризик
випадкового пошкодження знищення
об'єкту свідчить про те, що згідно ст.11
ЗУ «Про оренду землі» такий ризик
випадкового знищення або пошкодження
об'єкта оренди несе орендодавець,
оскільки інше не передбачено договором
оренди землі та спорів з цих питань між
сторонами не виникало.

Суд першої інстанції дійшов висновку з
огляду на положення ст.13,14, 15 ЗУ «Про
оренду землі» ст.ст. 203, 215 ЦК України , що
підстави для визнання правочину
недійсним у цілому відсутні.

Суд першої інстанції зазначив, що
посилання позивача на положення ст. 15
ЗУ «Про оренду землі» як підставу для
визнання договору оренди землі
недійсним, а саме відсутність
обумовлення у договорі таких
істотних умов, як місце розташування
земельної ділянки, відповідальність за
несплату орендної плати, умови
використання та цільове призначення
ділянки, умови збереження об'єкту
оренди, умови і строки передачі ділянки
орендарю, існуючі обмеження щодо
використання ділянки, визначення
сторони що несе ризик випадкового
пошкодження знищення об'єкту, план
схеми та є формальними та такими що не
впливають на дійсні волевиявлення
сторін з огляду на наступне.

Суд встановив,що між сторонами
відсутні спори про місце розташування
земельної ділянки та щодо плану схеми
ділянки, орендна плата сплачується
своєчасно та повністю у зв'язку з чим не
постає питання про застосуванні
відповідальності за неналежну оплату,
а відповідальність сторін (ст.15 ЗУ «Про
оренду землі» в редакції 27.11.2003)
визначена розділом 3 договору ,
погодження умов використання та
цільового призначення ділянки та
збереження об'єкту оренди визначені
згідно п2.1 договору : орендаря
зобов'язано не змінювати цільове
призначення ділянки та професійно
використовувати землю не погіршуючи її
якості, спору щодо умови і строків
передачі ділянки орендарю між
сторонами також немає тому,
ненадання акту прийому передачі
ділянки та плану схеми у судове
засідання, з огляду на перебування
ділянки у користуванні орендаря
близько 9 років, не може бути підставою
для визнання договору недійсним, п. 2.1
договору визначено існуюче обмеження
щодо використання ділянки - обов'язок
орендаря не змінювати цільового
призначення ділянки, відсутність
визначення сторони що несе ризик
випадкового пошкодження, знищення
об'єкту свідчить про те, що згідно ст.11
ЗУ «Про оренду землі» такий ризик
випадкового знищення або пошкодження
об'єкта оренди несе орендодавець,
оскільки інше не передбачено договором
оренди землі та спорів з цих питань між
сторонами не виникало.

Суд першої інстанції дійшов висновку ,
що договір оренди земельного паю між
гр.. ОСОБА_2 та СФО «Володимирівське»
від 20.01.2004 року із самого початку
сторонами був обумовлений терміном на
15 років. З огляду на друковану частину
тексту, згідно якої сторони погодили 15
річний строк оренди, який не
виправлявся та не змінювався, суд
вважає що погодженим сторонами
строком є визначений друкованим
текстом строк 15 (п'ятнадцять) років.
Також, вимоги самої позовної заяви є
необґрунтованими та не точними, а саме:
містяться розбіжності в датах, місяцях
та роках укладеного спірного договору
оренди земельного паю між гр.. ОСОБА_2 та
СФО «Володимирівське» та строку на
який укладено даний договір тому,
виходячи з вище викладеного, суд
приходить до висновку, що в позовних
вимогах необхідно відмовити.

Колегія суддів дійшла висновку, що з
такими висновками суду першої
інстанції в повному обсязі погодитись
неможливо з наступних причин.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст..213 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин , на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Відповідно до ст..215 ЦПК України в
рішенні суду повинно бути зазначено на
підставі яких доказів та з яких
мотивів суд вважає встановленою
наявність або відсутність фактів якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК
України суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам , які беруть участь у
справі ,їх права і обов'язки, попереджує
про наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом .

З позовної заяви вбачається, що позивач
звернувся у суд з позовом до
селянського фермерського об'єднання
«Володимирівське», треті особи Відділ
Держземагенства у Долинському районі
Кіровоградської області, реєстраційна
служба Головного управління юстиції
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки укладеного між
позивачем та відповідачем, 29 грудня 2003
року зареєстрованого 29.12.2003 року ДП
«КРЦДЗК» за №449 про визнання
зазначеного договору оренди недійсним.
З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції, в порушення норм
процесуального права, не встановив
дійсні обставини справи та не
визначився з предметом судового
розгляду, суд досліджував докази, які
не є предметом судового розгляду.
Зокрема судом першої інстанції
безпідставно досліджувався договір
оренди земельного паю укладений між
позивачем та відповідачем 20.01.2004 року
№155 зареєстрований в книзі реєстрації
Договорів про оренду землі ДП «КР ЦЗДК»
Долинського району Кіровоградської
області за № 449 від 26.04.2004 року на
предмет недійсності. Висновки суду
першої інстанції також ґрунтуються на
обставинах встановлених судом першої
інстанції виходячи із договору оренди
земельного паю від 20.01.2004 року №155.
Доказам, наданих позивачем на
підтвердження позовних,зокрема
договору оренди земельного паю від 29
грудня 2003 року зареєстрованого 29.12.2003
року ДП «КРЦДЗК» за №449, суд першої
інстанції не дав правової оцінки.

Відповідно до частини 3 статті 303 ЦПК
України , апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до частини 4 статті 309 ЦПК
України порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення.

Колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що суд першої
інстанції при розгляді справи
допустив порушення норм
процесуального права визначені ст.. ст..
10 , 11 ЦПК України, що є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і постановлення нового
рішення.

З встановлених обставин справи
вбачається, що спірні правовідносини
регулюються ЦК України, Законом
України "Про оренду землі".

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертаючись у суд з позовом
про визнання договору оренди недійсним
зазначив, що договір оренди земельного
паю від 29.12.2003 року, укладений від імені
ОСОБА_2 з СФО «Володимирівське»,
зареєстрований у відділі ДП «КРЦДЗК»
29.12.2003 року, складений з недодержанням в
момент вчинення угоди вимог, які
встановлені законодавством, зокрема в
договорі оренди земельного паю
оскільки відсутні істотні умови
договору оренди землі, зазначені в
статті 15 Закону України «Про оренду
землі».

Колегія суддів дослідила доводи
позовної заяви , перевірила матеріали
справи і дійшла висновку, що підстави
для задоволення позовних вимог
відсутні, оскільки позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
позовних вимог.

В матеріалах справи відсутній предмет
спору - договір оренди земельного паю
від 29 грудня 2003 року зареєстрованого
29.12.2003 року ДП «КРЦДЗК» за №449 на які
посилався позивач в позовній заяві
позовні вимоги .

З матеріалів справи вбачається, що
позивач в суді першої інстанції не
приймав участь.

28.11.2013 року представником позивача, до
суду першої інстанції подана заява, з
якої вбачається, що позивач
підтримав свої позовні вимоги і просив
суд розглядати справу у відсутності
позивача та його представника.

Про час та місце розгляду справи
сторони повідомлені належним чином.

Під час розгляду апеляційної скарги
сторони були відсутні, позивач просив
справу розглядати без його
присутності.

Справа розглядалась апеляційним судом
відповідно до частини 2 статті 305 ЦПК
України.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, яким відмовлено у задоволені
позовних вимог у зв'язку з тим , що
позовні вимоги не підтвердженні
належними доказами.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314, 316-317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду
Кіровоградської області від 28.11.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
селянського фермерського об'єднання «
Володимирівське», треті особи Відділ
Держземагенства у Долинському районі
Кіровоградської області, реєстраційна
служба Головного управління юстиції
про визнання недійсним договору оренди
земельного паю ділянки та заборону
користуватись земельною ділянкою -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволені позовних вимог про
визнання недійсним договору оренди
земельного паю укладеного 29.12.2003 року
між ОСОБА_2 та селянським фермерським
об'єднанням «Володимирівське»
зареєстрованого 29.12.2003 р. ДП»КРЦДЗК» за
№449, про заборону Селянському
фермерському об'єднанню
«Володимирівське» (ідентифікаційний
код 13757207, місце знаходження 628540,
Кіровоградська область, Долинський
район,с. Гурівка) користуватись
земельною ділянкою, розташованої на
території Гурівської сільської ради
Долинського району Кіровоградської
області НОМЕР_1, площею 7.12га, яка
належить ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: