АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/84/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Кухаренко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. РІШЕННЯ
23 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Сіренко Ю. В. суддів
Магда Л. Ф. , Міщенко С. В. при
секретарі Посипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
сільськогосподарського підприємства
«Мрія» на рішення Катеринопільського
районного суду Черкаської області від
13 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Мрія», третя особа : Черкаська
регіональна філія «Центр ДЗК» про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, заслухавши представника
позивачки, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Мрія», третя особа: Черкаська
регіональна філія «Центр ДЗК» про
визнання недійсним та розірвання
договору оренди земельної ділянки.
В подальшому позивачка змінила позовні
вимоги, відмовившись від вимоги
розірвання договору.
На підставу своїх змінених вимог
вказувала на те, що відповідно до
Державного акту про право приватної
власності на землю серія ЯБ № 181046,
виданого на підставі розпорядження від
27 вересня 2004 року Катеринопільської
районної державної адміністрації
Черкаської області вона є власником
земельної ділянки площею 5,77 га, що
розташована на території
Розсохуватської сільської ради
Катеринопільського району, Черкаської
28 грудня 2004 року вона та ПСП «Мрія»
уклали договір оренди земельної
ділянки. Даний договір зареєстровано в
Катеринопільському райвідділі ЧРФ ДП
Крім того, 10 липня 2013 року між ОСОБА_6,
і ПСП «Мрія» в особі директора
Приходька С.М., було укладено
додатковий договір до вищезазначеного
зареєстрованого в Катеринопільському
райвідділі ЧРФ ДП центр «ДЗК» 10.03.2005
Проаналізувавши умови договору оренди
землі вона виявила, що він укладений з
порушенням чинного законодавства, а
саме ст. ст. 15, 17 Закону України «Про
оренду землі», зокрема, в п.8 договору
належним чином не визначено розмір
орендної плати, при цьому вказано лише
розмір без зазначення скільки
відсотків становить вказана сума від
грошової оцінки земельної ділянки, п.32
не визначено сторони, яка несе ризик
випадкового знищення або пошкодження
об'єкта оренди чи його частини, не
визначено сторону, яка бере на себе
обов'язок страхування об'єкту оренди,
акт прийому передачі складено 30 грудня
2004 року, чим було допущено порушення
умов договору та чинного законодавства
так як відбувалася передача земельної
ділянки ще до державної реєстрації
договору. Також зазначає, що
проаналізувавши умови додаткового
договору вона виявила, що він є
додатковим до не існуючого договору,
зазначеного датою укладання 10.03.2007
року. За такою датою вона договору про
оренду землі не укладала з ПСП «Мрія».
Посилаючись на вказані обставини,
позивачка просила визнати даний
договір оренди землі недійсним.
Рішенням Катеринопільського районного
суду Черкаської області від 13 серпня 2013
року позов ОСОБА_6 задоволено.

В апеляційній скарзі ПСП «Мрія»
просить скасувати рішення
Катеринопільського районного суду
Черкаської області від 13 серпня 2013 року
як незаконне та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_6 залишити
без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим та стосуватися, зокрема,
питань: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним вимогам,
виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідно до
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ЯБ № 181046,
виданого на підставі розпорядження
Катеринопільської районної державної
адміністрації № 257 від 27.09.2004 року,
ОСОБА_6 було передано у приватну
власність земельну ділянку площею 5,77
га, яка розташована на території
Розсохуватської сільської ради
Катеринопільського району Черкаської
області.(а.с. 8 зворот).

28 грудня 2004 року між ОСОБА_6, та ПСП
«Мрія», був укладений договір оренди
землі, який зареєстрований в
Катеринопільському райвідділі ЧРФ
центр «ДЗК» 10 березня 2005 року, (а.с. 52-60),
а в подальшому 10 липня 2007 року до
договору оренди від 10 березня 2005 року,
між тими ж сторонами укладено
додатковий договір, який
зареєстрований 27 листопада 2007 року в
Катеринопільському райвідділі ЧРФ
центр «ДЗК». (а.с. 61)

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_6, суд першої інстанції
виходив із того, що існують всі
підстави вважати, що в момент укладення
договору оренди землі від 28 грудня 2004
року не було додержано вимог ст. 15 ЗУ
«Про оренду землі» в редакції , що діяла
на той час, а також недодержано цих
вимог при укладенні додаткової угоди з
підстав зазначених вище. Зокрема, в п.8
договору належним чином не визначено
розмір орендної плати, при цьому
вказано лише розмір без зазначення
скільки відсотків становить вказана
сума від грошової оцінки земельної
ділянки, а п.10 не містить даних про
визначеність сторін у питанні, щодо
здійснення обчислення розміру
орендної плати за землю з урахуванням
(без урахування) індексу інфляції.
Пункт 18 договору визначає умови
здійснення передачі земельної ділянки
в оренду з розробленням проекту її
відведення чи без розроблення проекту
відведення, однак ці обов'язкові умови
відсутні. Також відсутній акт
приймання-передачі об'єкта оренди, що є
невід'ємною частиною договору оренди
землі.

З такими висновками суду не
погоджується колегія суддів.

Відповідно до частини першої
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

При цьому, судом залишено поза увагою
вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15
ЦК України про те, що в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, і не
встановлено, чи дійсно порушуються
права позивача у зв'язку з відсутністю
в договорі оренди зазначених умов, їх
істотності, а також судом не з'ясовано,
в чому саме полягає порушення законних
прав позивача.

З часу укладення договору оренди
земельної ділянки відповідачем
позивачу нараховувалась та видавалась
орендна плата, яка отримувалася
останнім, що дає підстави вважати про
обізнаність позивача щодо існування
орендних правовідносин між нею та ПСП
«Мрія» та прийняття умов вказаного
орендного договору.

Діючим законодавством визначено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»,
тощо.

Так, відповідно до положень ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 638 ЦК України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

ЗУ «Про оренду землі» визначає істотні
умови договору оренди землі, яких
необхідно дотримуватись при його
укладанні.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду
землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду
землі» в редакції, яка діяла на час
укладення договору, істотними умовами
договору оренди землі є:

- об'єкт оренди (кадастровий номер,
місце розташування та розмір земельної
ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату;

- умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта
оренди;

- умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю;

- умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження)
щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе
ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його
частини;

- відповідальність сторін;

Частиною 2 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» встановлено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Колегія суддів вважає, що оспорюваний
договір оренди земельної ділянки,
укладений у письмовій формі, пройшов
відповідну державну реєстрацію,
позивач мав необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення позивача
було спрямоване на укладення договору
оренди.

Договір оренди землі складений
позивачем з орендарем ПСП «Мрія» с.
Розсохуватка Катеринопільського
району Черкаської області без
порушення істотних умов укладення
договору оренди землі, передбачених ЗУ
«Про оренду землі», досліджений в суді
першої інстанції примірник договору
містить підпис позивача та всі істотні
умови.

Відсутність у п. 10 договору зазначення
про «обчислення розміру орендної плати
за землю з урахуванням (без урахування)
індексу інфляції (непотрібне
закреслити)» не свідчить про те, що у
договорі не визначена орендна плата,
оскільки остання визначена сторонами у
п.9 договору.

Колегія суддів вважає, що відсутність
у договорі оренди кадастрового плану
земельної ділянки та акту визначення
меж земельної ділянки в натурі, як
однієї з істотних умов договору, не є
підставою для визнання такого договору
недійсним, оскільки до договору оренди
земельної ділянки додано копію
державного акту, при складанні, видачі
та реєстрації якого було вчинено
відповідні план та схему земельних
ділянок, кадастровий план.

Згідно ч. 4 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі»,
за згодою сторін у договорі оренди
землі можуть зазначатися інші умови,
зокрема якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін,
порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на
здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.

Вказані умови не є обов'язковими, а тому
посилання позивача на п. 32 спірного
договору як на обов'язкову умову
договору оренди є безпідставним.

Відповідно до ст. 21 Закону орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди. Обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

З моменту укладення договору оренди у
позивача не виникало претензій до ПСП
«Мрія» стосовно нарахування та виплати
орендної плати, а тому доводи позивача
в цій частині не заслуговують на увагу.

Не підтверджені належними та
допустимими доказами й посилання
позивача на те, що додатковий договір
оренди від 10.07.2007 року нею не
підписувався.

Наведене вказує на те, що між позивачем
та відповідачем при укладенні договору
оренди землі погоджено усі істотні
умови, у тому числі об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки), що підтверджується договором
оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем ні
в суді першої, ні в суді апеляційної
інстанції не наведено обґрунтованих та
належних доказів про порушене право за
захистом якого було спрямоване
звернення до суду, а докази, які маються
в матеріалах справи були предметом
дослідження суду і дають підстави
спростувати вимоги позовної заяви.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення при неповному з'ясуванню
обставин справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Зазначені обставини є підставою для
скасування рішення і ухвалення нового
про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Мрія» - задовольнити.

Рішення Катеринопільського районного
суду Черкаської області від 13 серпня 2013
року - скасувати, ухваливши нове
рішення.

ОСОБА_6 в позові до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Мрія», третя особа : Черкаська
регіональна філія «Центр ДЗК» про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :