Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/465/14Головуючий у 1-й
інстанції Салтан Л.Г. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 22 жовтня 2013 року у справі
за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
"ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк) до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Банк звернувся до суду із вказаним
позовом та просив ухвалити рішення,
яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь
заборгованість за кредитним договором
№ ZPZ1NN00000237 від 24.07.2008 року, укладеним із
ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником
якого є позивач, станом на 29.03.2013 року у
сумі 148 738,81 грн., що складається з: 23 465,36
грн. - заборгованості за кредитом, 11 539,97
грн. - заборгованості по процентам за
користування кредитом, 917,26 грн.
-заборгованості по комісії за
користування кредитом, 105257,23 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; штрафів
відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг: 500,0 грн. (фіксована
частина) та 7058,99 грн. (процентна
складова), від сплати якої відповідач
ухиляється у добровільному порядку.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 22 жовтня 2013 року позов
Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку суму
заборгованості за кредитним договором
№ ZPZ1NN00000237 у розмірі 148 738,81 грн. (сто
сорок вісім тисяч сімсот тридцять
вісім гривень 81 копійку) та судові
витрати по сплаті судового збору у сумі
1 487,39 грн.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, відповідач
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просила рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог Банку
відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 27, 258 ЦПК України Банк
надав суду апеляційної інстанції
розрахунок пені за період з 30.03.2012 року
по 29.03.2013 року у сумі 2 723,69 грн. та штрафу
(5% від суми боргу) у сумі 1 932,31 грн., з
урахуванням останнього загальний
розмір заборгованості відповідача
перед Банком за вищезазначеним
кредитним договором станом на 29.03.2013
року складає 41 078,59 грн.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що задовольняючи позов
Банку, як кредитора у зобов'язанні
внаслідок правонаступництва, суд
першої інстанції правильно виходив із
того, що даний позивач є належним, а
також із презумпції правовірності
кредитного договору № ZPZ1NN00000237 від
24.07.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2, в силу ст. 204 ЦК
України, за змістом якої правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідач у цій справі чи окремо
позову про визнання неукладеним
(нікчемним) чи недійсним зазначеного
кредитного договору не заявляв та на
час вирішення судом першої інстанції
цієї справи по суті рішення суду про це
були відсутні.

Також суд першої інстанції правильно
виходив із обґрунтованості та
доказаності заборгованості ОСОБА_2
перед Банком за кредитним договором №
ZPZ1NN00000237 від 24.07.2008 року станом на станом
на 29.03.2013 року у сумі 148 738,81 грн., що
складається з: 23 465,36 грн. -
заборгованості за кредитом, 11 539,97 грн. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 917,26 грн.
-заборгованості по комісії за
користування кредитом, 105257,23 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; штрафів
відповідно до Умов надання кредиту
фізичним особам: 500,0 грн. (фіксована
частина) та 7058,99 грн. (процентна
складова), від сплати якої відповідач
ухиляється у добровільному порядку.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про
зміну рішення суду першої інстанції у
випадку, якщо помилки у неправильно
прийнятому рішенні можливо усунути без
його скасування, не змінюючи суть
рішення і вони стосуються окремих його
частин, зокрема у разі виправлення
помилок суду першої інстанції щодо
розміру суми, що підлягає стягненню.

Так, судом першої інстанції
встановлено, з чим погоджується
колегія суддів апеляційного суду, що
позов Банком до відповідача у цій
справі щодо стягнення основної суми
боргу (до якої входить заборгованість
за кредитом, заборгованість по
процентам за користування кредитом,
заборгованість по комісії за
користування кредитом), а також штрафів
подано до суду в межах строку позовної
давності, оскільки за п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Персональний кредит») за
домовленістю сторін було змінено
тривалість позовної давності до 5
(п'яти) років, що не суперечить вимогам
ст. 259 ЦК України (а.с.53-55).

Доводи апелянта - відповідача ОСОБА_2
щодо спростування зазначеного факту з
посиланням на п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів", не
приймаються судом до уваги.

Оскільки, Законом України № 3795-УІ від 22
вересня 2011 року "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг"
статтю 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" доповнено частинами 12
та 13.

Проте, апелянтом невірно тлумачаться
положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України
"Про захист прав споживачів", оскільки
прикінцевими положеннями даного
закону передбачено, що дія цього закону
не поширюється на кредитні договори,
укладені до набрання ним чинності,
тобто до 16.10.2011 року.

З обставин справи вбачається, що
кредитний договір між сторонами було
укладено 24.07.2008 року, сума кредиту 25 000,0
грн., строком на 36 місяців, тобто по
22.07.2011 року (а.с.6).

В силу вимог ч.5 ст.261 ЦК за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно вимог ЦК України загальний
строк позовної давності складає три
роки і має рахуватись лише з 22.07.2011 року.

Позов Банком було подано до суду 30.04.2013
року (а.с.2).

Проте, враховуючи заяву представника
відповідача (а.с.40-43) та на виконання
вимог ст. ст. 258 ч. 2 п. 1, 267 ч. 4 ЦК України
суд першої інстанції помилково не
застосував спеціальний строк позовної
давності до нарахованої Банком пені у
сумі 105 257,23 грн., а тому апеляційної
інстанції вважає за необхідне
виправити цю помилку та зменшити
розмір стягнутої судом першої
інстанції пені до 2 723,69 грн. (пеня в
межах однорічного строку позовної
давності за період за період з 30.03.2012
року по 29.03.2013 року, розрахунок Банку
а.с.128-135).

При цьому, судом апеляційної інстанції
при вищевикладених обставинах не
вбачається підстав для застосування ч.
3 ст. 551 ЦК України у цій справі, як на
цьому наполягав апелянт у своїй
апеляційній скарзі, для зменшення пені
у сумі 2 723,69 грн., яка підлягає стягненню
з відповідача на користь Банку за цим
рішенням.

Оскільки, розмір останньої не
перевищує суму основного боргу у
розмірі 35 922, 59 грн. (розрахунок: 23 465,36
грн. заборгованості за кредитом + 11 539,97
грн. заборгованості по процентам за
користування кредитом + 917,26 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом).

Пеня і штраф є різновидами одного виду
відповідальності, але кредитним
договором передбачено їх стягнення за
різні види порушень, тому вони можуть
бути стягнути одночасно. Звідси, доводи
апелянта у цій частині не ґрунтуються
на законі.

Стягнення штрафів передбачено
запропонованими Банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Персональний кредит»), зокрема
п. 5.3, які разом із заявою від 24.07.2008 року
позичальника ОСОБА_2 складають
кредитний договір, на що позичальник
ОСОБА_2 надала згоду у своїй зазначеній
заяві при укладанні договору із ЗАТ КБ
"ПриватБанк" та із якими вона була
ознайомлена і згодна, про що свідчить
її особистий підпис на цій заяві, якій
вона у суді не спростовувала (копія а.с.
5-6).

Звідси, штрафи також підлягають
стягненню з відповідача на користь
Банку, але штраф процентна складова у
зменшеному розмірі 1 932,31 грн., виходячи
із розрахунку: 5% від суми боргу,
розрахунок: (23 465,36 грн. + 11 539,97 грн. + 917,26
грн. +2 723,69 грн. + 500,0 грн.) *5 %/100%.

Таким чином, загальна сума
заборгованості за кредитним договором
№ ZPZ1NN00000237 від 24.07.2008 року станом на
29.03.2013 року, яка підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2 на користь Банку
становить 41 078,59 грн. та складається з: 23
465,36 грн. - заборгованості за кредитом, 11
539,97 грн. - заборгованості по процентам
за користування кредитом, 917,26 грн.
-заборгованості по комісії за
користування кредитом, 2 723,69 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; штрафів
відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг: 500,0 грн. (фіксована
частина) та 1 932,31 грн. (процентна
складова).

Крім того, стягненню з відповідача на
користь Банку підлягають понесені
останнім судові витрати при зверненні
до суду першої інстанції замість 1 487,39
грн. на загальну зменшену суму 410,79 грн.
(розрахунок: 1% від зменшеної суми
задоволених позовних вимог Банку 41 078,59
грн.).

В решті рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 22 жовтня 2013 року в
частині задоволення позовних вимог
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" () до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1)
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № ZPZ1NN00000237 від
24.07.2008 року станом на 29.03.2013 року у
вигляді пені та штрафу (процентна
складова), а також судового збору
змінити, зменшивши розмір стягнутих
пені з « 105 257,23 грн. (сто п'ять тисяч
двісті п'ятдесят сім гривень двадцять
три копійки)» до «2 723,69 грн. (дві тисячі
сімсот двадцять три гривні шістдесят
дев'ять копійок)»; штрафу (процентна
складова) з « 7 058,99 грн. (сім тисяч
п'ятдесят вісім гривень дев'яносто
дев'ять копійок)» до « 1 932,31 грн. (одна
тисяча дев'ятсот тридцять дві гривні
тридцять одна копійка)»; судового збору
з « 1 487,39 грн. (одна тисяча чотириста
вісімдесят сім гривень тридцять
дев'ять копійок)» до « 410,79 грн.
(чотириста десять гривень сімдесят
дев'ять копійок)» і вважати остаточно
стягнутою суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 41 078,59
грн. (сорок одна тисяча сімдесят вісім
гривень п'ятдесят дев'ять копійок).

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.