У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеські
Автотранспортні перевезення» до
Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, третя особа - управління
державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, про звільнення майна з-під
арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_3,
який діє від імені товариства з
обмеженою відповідальністю «Одеські
Автотранспортні перевезення», на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Одеські
Автотранспортні перевезення» (далі -
ТОВ «Одеські Автотранспортні
перевезення») звернулося до суду з
указаним позовом. Зазначало, що 13
вересня 2010 року старшим слідчим
слідчого відділу Одеського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області (далі - СВ ОМУ ГУМВС в
Одеській області) Виноградовим В.О.
винесено постанову про порушення
кримінальної справи № 9 за фактом
підробки підписів засновника ТОВ
«Експерес» ОСОБА_5 у протоколах
загальних зборів, за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. В
рамках вказаної справи слідчим було
винесено ряд постанов про накладення
арешту на майно, а саме постанови про
накладення арешту на транспортні
засоби та оголошення їх у розшук від 29
січня 2011 року та від 16 лютого 2011 року, а
також постанова про залучення до
кримінальної справи речових доказів
від 23 лютого 2011 року. Посилаючись на те,
що позивач не є учасником
кримінального провадження і
позбавлений іншим шляхом захистити
своє право власності, просив суд зняти
арешт з майна.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 25 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 24 червня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3, який діє від імені ТОВ «Одеські
Автотранспортні перевезення»,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить оскаржувані
судові рішення скасувати, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив із того, що
спір підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства та робив
висновки щодо обґрунтованості
заявлених вимог по суті.

Однак з такими висновками судів
погодитися не можна.

Судами встановлено, що 13 вересня 2010
року старшим слідчим СВ ОМУ ГУМВС в
Одеській області Виноградовим В.О.
винесено постанову про порушення
кримінальної справи № 9 за фактом
підробки підписів засновника ТОВ
«Експерес» ОСОБА_5 у протоколах
загальних зборів, за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. В
рамках вказаної справи слідчим було
винесено ряд постанов про накладення
арешту на майно, а саме постанови про
накладення арешту на транспортні
засоби та оголошення їх у розшук від 29
січня 2011 року та від 16 лютого 2011 року, а
також постанова про залучення до
кримінальної справи речових доказів
від 23 лютого 2011 року.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземці), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 2 ГПК України, господарський
суд порушує справи за позовними
заявами підприємств та організацій,
які звертаються до господарського суду
за захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Відповідно до ст. 21 ГПК України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.
Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

У разі якщо сторонами у справі є
юридичні особи, то незалежно від
підстав арешту (опису) майна
(конфіскація за відповідним судовим
рішенням, стягнення боргу за рішенням
господарського суду чи виконавчим
написом нотаріуса тощо) позови про
зняття арешту з майна підлягають
розгляду в порядку господарського
судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи
положення чинного законодавства, зміст
правовідносин та суб'єктний склад
учасників цих правовідносин, спір, що
виник між сторонами, не підлягав
розгляду в порядку цивільного
судочинства, він мав вирішуватись
господарським судом.

За правилами ч. 1 ст. 340 ЦПК України
судове рішення підлягає скасуванню в
касаційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
передбачених ст. ст. 205, 207 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

За таких обставин оскаржувані судові
рішення підлягають скасуванню із
закриттям провадження у справі
відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 206 ЦПК України,
якщо провадження у справі закривається
з підстав, визначених пунктом 1 частини
першої статті 205 цього Кодексу, суд
повинен повідомити заявникові, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ.

Керуючись ст.ст. 336, 340 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє від
імені товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеські
Автотранспортні перевезення»,
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
24 червня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеські
Автотранспортні перевезення» до
Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, третя особа - управління
державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, про звільнення майна з-під
арешту закрити.

Повідомити товариству з обмеженою
відповідальністю «Одеські
Автотранспортні перевезення», що
розгляд такої справи віднесено до
юрисдикції господарських судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник