АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/4983/13-ц 22-ц/774/21/К/14
Провадження № 22-ц/774/ 21 /К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 212/4983/13-ц
інстанції - Пустовіт О.Г.
Доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів- Барильської А.П.,Михайлів Л.В.,

при секретарі -Булах К.А.,
,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі в порядку
ст..197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, та без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу

цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 27 листопада 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» про відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз
Суха Балка») та просила стягнути з
відповідача 229 000грн грн. моральної
шкоди, без утримання доходу з фізичних
осіб, спричиненої втратою професійної
працездатності у зв'язку із
професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2013
року позов ОСОБА_4 задоволено частково,
на її користь з ПАТ «Євраз Суха Балка»
стягнуто 20000 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Євраз
Суха Балка» ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на його
думку, суд безпідставно залучив його до
участі у справі в якості відповідача,
помилково до спірних правовідносин
застосував норми ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП
України і ст. 1167 ЦК України та залишив
поза увагою положення підпункту 4.2
пункту 4 Рішення Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року № 1рп/2004,
яким передбачено, що відшкодування
моральної шкоди відповідно до ст. 237-1
КЗпП України не застосовується до осіб,
які підлягають обов'язковому
соціальному страхуванню. Суд залишив
поза увагою, що підставою для
відшкодування моральної шкоди є
висновок медичних органів, а такого
висновку позивач не надав. Крім того,
суд не звернув увагу на те, що позивач
був попереджений про наявність
шкідливих факторів, які є особливістю
виробничого процесу на підприємстві та
не застосував тримісячний строк,
передбачений ст. 233 КЗпП України.

В своїх запереченнях представник
позивача ОСОБА_5 просить апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін, оскільки вважає його
законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_4 тривалий час працювала на
шахтах «Південна» та «Ювілейна» РУ ім.
ХХ партз'їзду в ВАТ «Суха Балка»,
правонаступником якого є відповідач, у
шкідливих умовах праці.

Рішенням ЛЕК Українського
науково-дослідного інституту
промислової медицини від 24 січня 2012
року ОСОБА_4 встановлено професійне
захворювання: хронічне обструктивне
захворювання легень першої стадії
(пиловий бронхіт першої стадії,
емфізема легень першої стадії), у
зв'язку з чим було складено акт
розслідування хронічного професійного
захворювання № 15 від 15 березня 2012 року.

Згідно п.п. 17, 19 вищезазначеного
акту причиною професійних захворювань
позивача є робота протягом 23 років 5
місяців в умовах запиленості повітря
робочої зони, що перевищувала ГДК,
винними в профзахворюванні позивача
визнано керівництво шахт «Південна»,
«Ювілейна» РУ ім. ХХ партз'їзду, рудника
«Суха Балка», ВАТ «Суха Балка», ПАТ
«Євраз Суха Балка», за період з 2010 року
по момент складання акту начальник
дільниці № 32 шахти «Ювілейна» ОСОБА_6,
яке порушило вимоги ст. 13 Закону
України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП
України.

Висновком МСЕК від 11 квітня 2012 року
ОСОБА_4 первинно встановлено 15 % втрати
професійної працездатності
безстроково.

Згідно рекомендацій МСЕК позивачу
протипоказана робота в пилу, фізичне
перевантаження та переохолодження,
несприятливого мікроклімату, а також
необхідні спостереження лікарів,
прийом медикаментів, оздоровлення в
санаторії-профілакторії,
санаторно-курортне лікування в теплу
пору року пуль монологічного профілю.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо обов'язку
відповідача по відшкодуванню
заподіяної моральної шкоди з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у
ОСОБА_4 права на відшкодування
моральної шкоди - 11 квітня 2012 року -
зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
котрі передбачали відшкодування
моральної шкоди не діяли, відповідно до
ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди судом
першої інстанції обґрунтовано
покладено на підприємство, з вини якого
заподіяно моральну шкоду позивачу.

Тому доводи відповідача про те, що
моральна шкода повинна
відшкодовуватися Фондом соціального
страхування, не можуть бути взяті до
уваги.

Факт спричинення моральної шкоди
ОСОБА_4 у зв'язку з її професійним
захворюванням встановлений в судовому
засіданні та підтверджений наданими
позивачем доказами.

Внаслідок отримання професійного
захворювання позивачу спричинена
моральна шкода, яка полягає у душевних
та психічних стражданнях, яких вона
зазнає у зв'язку із ушкодженням
здоров'я, що призводить до порушення її
звичайного способу життя та вимагає
від неї додаткових зусиль для його
організації.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при укладенні трудового договору
позивачу були роз'яснені умови праці,
попереджено про наявність шкідливих
факторів та можливі наслідки їх впливу
на здоров'я, безпідставні, оскільки ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Доводи ПАТ «Євраз Суха Балка» щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності безпідставні, оскільки
відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України
позовна давність не поширюється на
вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю.

Однак, визначаючи розмір
моральної шкоди, суд першої інстанції
не взяв до уваги роз'яснення п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р. (з подальшими
змінами) "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідачів та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
завданої травми, істотність вимушених
змін у її життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції, є дещо завищеним.

Беручи до уваги конкретні обставини
по справі, характер отриманих
позивачем професійних захворювань,
ступінь втрати ним професійної
працездатності, обсяг фізичних та
моральних страждань, їх інтенсивність
та довготривалість, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, наслідків, що
наступили, а також те, що відповідач є
не єдиним роботодавцем у якого
працював позивач у шкідливих умовах
праці, колегія суддів вважає, що
належною компенсацією отриманої
позивачем моральної шкоди є сума 14000
грн.

За таких обставин, рішення суду
необхідно змінити відповідно до
положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
зменшивши розмір стягнутої з
відповідача на користь позивача
моральної шкоди до 14000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 27 листопада 2013 року
змінити в частині розміру моральної
шкоди, стягнутої з Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" на користь ОСОБА_4, зменшивши цей
розмір з 20000 грн. до14000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів