Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0618/2-488/12
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

Товянської О.В.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Олевського
районного суду Житомирської області
від 31 жовтня 2013 року,

в с т а н о в
и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом. В обгрунтування
позовних вимог зазначив, що 31.08.2010 року
позичив ОСОБА_3 22000,00 доларів США на
строк до 01.05.2011 року, що підтверджується
відповідною розпискою. Відповідач у
зазначений час позику не повернув.
Просив зобов'язати ОСОБА_3 повернути
22000,00 доларів США, а в разі неможливості
стягнути з нього еквівалент даної суми
у гривнях по офіційному курсу Нацбанка,
що на день подання позову становить
175846,00 грн.

Рішенням Олевського районного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2013
року та додатковим рішенням Олевського
районного суду Житомирської області
від 23 грудня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
175846,00 грн. заборгованості за договором
позики та судові витрати.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати
рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2013
року та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.
Посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що ОСОБА_3 не отримував гроші
від позивача, а розписку написав під
тиском.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів апеляційного суду
Житомирської області приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом, 31.08.2010 року
сторони уклали договір позики згідно
якого відповідач позичив в позивача
22000,00 доларів США, які зобов'язався
повернути готівкою в строк до 01.05.2011
року. Ця обставина підтверджується
розпискою, виготовленою відповідачем
власноручно.

Доводи представника апелянта стосовно
того, що дана розписка була написана
під тиском, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи.
Так, представник відповідача
зверталася з даного приводу до органів
внутрішніх справ, однак в результаті
проведеної перевірки начальником СКР
Олевського РВ УМВС України в
Житомирській області 09.02.2012 року
винесено постанову про відмову у
порушенні кримінальної справи.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
між сторонами дійсно був укладений
договір позики, який ніким не
оскаржується.

Ст. 1049 ЦК вказує, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Належних і допустимих доказів того, що
позика повернута, відповідач суду не
надав.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що договір між
сторонами відбувся і відповідач
ухиляється від виконання взятих на
себе зобов'язань, а тому позика
підлягає стягненню в примусовому
порядку, як і судові витрати по справі.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення ухвалено із дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
209,218,303,304,307,308,313-315,317,319,324,325 ЦПК України
колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :
Судді :