У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,
-розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом дочірнього
підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра Україна»
«Західукргеологія» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи:
Львівське відділення Українського
геологорозвідувального інституту,
Національна акціонерна компанія
«Надра України», комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», Кабінет Міністрів
України, Міністерство екології та
природних ресурсів України, про
визнання ордерів та свідоцтв про право
власності недійсними та за позовом
Національної акціонерної компанії
«Надра України» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи:
Львівське відділення Українського
геологорозвідувального інституту,
дочірнє підприємство Національної
акціонерної компанії «Надра Україна»
«Західукргеологія» про визнання
ордерів недійсними, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Надра України», подану
представником Бойко І.Ю., на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
1 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 14 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року дочірнє підприємство
Національної акціонерної компанії
«Надра Україна» «Західукргеологія»
(далі - ДП НАК «Надра Україна»
«Західукргеологія») звернулося до суду
з вищезазначеним позовом, посилаючись
на те, що у травні 2004 року до
адміністрації ДП НАК «Надра Україна»
«Західукргеологія» звернулися ОСОБА_6,
ОСОБА_7 з заявами про реєстрацію за
місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 на
підставі ордерів № 003097 та № 003099 від 17
травня 2004 року, виданих їм Галицькою
районною адміністрацією м. Львова.

ДП НАК «Надра Україна»
«Західукргеологія» є правонаступником
державного геологічного підприємства
«Західукргеологія» (далі - ДГП
«Західукргеологія»), на балансі якого
перебував будинок АДРЕСА_1. Згідно
спільного наказу Міністерства
екології та природних ресурсів України
від 8 травня 2001 року № 179 та НАК «Надра
Україна» від 15 травня 2001 року № 20 ДГП
«Західукргеологія» як цілісний
майновий комплекс було передано до
складу НАК «Надра Україна». У той же
час, будинок АДРЕСА_1, який перебував на
балансі ДГП «Західукргеологія» також
було передано до статутного фонду НАК
«Надра Україна». Згідно п. 5.4 статуту
НАК «Надра Україна» затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 вересня 2000 року № 1460, державне
майно, передане до статутного фонду
компанії не підлягає відчуженню та не
може бути предметом застави без
рішення Кабінету Міністрів України.

2 березня 2000 року колишнім керівником
ДГП «Західукргеологія» ОСОБА_9 було
укладено з Львівським відділенням
Українського державного
геологорозвідувального інституту,
який на той час орендував приміщення у
будинку АДРЕСА_1, угоду про передачу для
використання під житло приміщень
загальною площею 112 кв.м.
Позивач зазначав, що про існування
цієї угоди йому стало відомо лише після
звернення відповідачів з заявами про
реєстрацію за місцем проживання у 2004
році.

Позивач вважав, що угода від 2 березня
2000 року укладена з порушенням вимог
чинного на той час законодавства, а
саме постанови Кабінету Міністрів
України від 21 вересня 1998 року № 1482 «Про
передачу об'єктів права державної та
комунальної власності».

З огляду на те, що Львівське відділення
Українського державного
геологорозвідувального інституту та
ДГП «Західукргеологія» належали до
сфери управління одного і того ж органу
- Міністерства екології та природних
ресурсів України, відповідно до п. 4
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 вересня 1998 року № 1482 «Про
передачу об'єктів права державної та
комунальної власності», передача
об'єктів права державної власності
повинна була здійснюватися на підставі
рішення органу, уповноваженого
управляти державним майном.

Відчуження державного майна фактично
відбулося без згоди Міністерства
екології та природних ресурсів
України. Не було створено комісії з
передачі об'єкту, як того вимагає п. 8
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 вересня 1998 року № 1482. Відсутній
акт приймання-передачі за встановленою
формою (п. 9 вказаної постанови).
Приміщення протягом всього часу
перебували на балансі підприємства. До
1 січня 2005 року інститут, як орендар
сплачував оренду плату, в тому числі і
за приміщення, на які видано ордери. З
січня 2005 року договір оренди з
інститутом розірвано.

Отже позивач вважав, що видача ордерів
на житлові приміщення в
адміністративному будинку на АДРЕСА_1
порушує їхні права, а тому просив
визнати недійсними ордери на житлові
приміщення № 003099 та № 003097 від
17 травня 2004 року та свідоцтва про право
власності від 15 липня 2004 року та 30
серпня 2004 року, а також визнати
недійсною угоду про передачу
приміщення від 2 березня 2000 року.

НАК «Надра України» звернулося до суду
з позовом, у порядку ст. 34 ЦПК
України, про визнання недійсними
ордерів на житлові приміщення № 003099 та
№ 003097 від 17 травня 2004 року, виданих
Галицькою районною адміністрацією м.
Львова, з підстав недійсності угоди
від 2 березня 2000 року, укладеної між ДГК
«Західукргеологія» та Львівським
відділенням Українського державного
геологорозвідувального інституту.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 1 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від

14 жовтня 2013 року, відмовлено в
задоволенні позовів ДП НАК «Надра
Україна «Західукргеологія» та НАК
«Надра України».

У касаційній скарзі ПАТ НАК «Надра
Україна» порушує питання про
скасування ухвалених у справі судових
рішень, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права, із ухваленням
нового рішення у справі про
задоволення їхнього позову та позову
ДП НАК «Надра Україна
«Західукргеологія».

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спірні приміщення у
будинку АДРЕСА_1 знаходилися на балансі
ДГП «Західукргеологія»,
правонаступником якого є ДП НАК «Надра
Україна» «Західукргеологія», і
належали йому на праві повного
господарського відання (т. 1 а.с.60).

ДГП «Західукргеологія» та Львівське
відділення Українського державного
геологорозвідувального інституту
належали до сфери управління
Міністерства екології та природних
ресурсів України.

2 березня 2000 року між ДГП
«Західукргеологія» та Львівським
відділенням Українського державного
геологорозвідувального інституту було
укладено угоду про передачу спірних, на
той час нежитлових, приміщень для
використання під житло з правом
порушити перед виконавчим комітетом
Львівської міської ради клопотання про
перевід їх у житлові (т. 1 а.с.132).

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 6 квітня 2001
року № 137 було затверджено
розпорядження Галицької районної
адміністрації від 25 жовтня 2000 року № 1181
про технічну можливість
переобладнання нежитлових приміщень у
будинку АДРЕСА_1 під дві житлові
квартири з присвоєнням номерів АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2; дозволено Львівському
відділенню Українського державного
геологорозвідувального інституту
здійснити у встановленому порядку
переобладнання спірних приміщень під
дві житлові квартири відповідно до
погоджених проектних пропозицій і
визначено, що після переобладнання цих
приміщень, їх необхідно вважати
житловими, а після здачі квартир в
експлуатацію - інституту дозволено
заселити квартири у встановленому
законом порядку (т. 1 а.с.23, т. 2 а.с. 137, 138).

Розпорядженням Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
від 12 липня 2001 року № 894 затверджено акт
технічної комісії Галицького району
про готовність до експлуатації квартир
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, утворених в
результаті переобладнання нежитлових
приміщень (т. 2 а.с. 139, 140).

Розпорядженням Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
від 29 березня 2004 року № 301 затверджено
спільні рішення адміністрації і
профкому Львівського відділення
Українського державного
геологорозвідувального інституту про
надання квартир та оформлення ордерів
відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_6, як
черговикам за місцем праці у
Львівському відділенні Українського
державного геологорозвідувального
інституту (т. 1 а.с.20-22).

На підставі вказаного розпорядження
Галицької районної адміністрації
ОСОБА_7 видано ордер № 003097 на право
зайняття житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 - ордер № 003099
на право зайняття житлового приміщення
- квартири АДРЕСА_2, які оспорюють
позивачі.

У відповідності до свідоцтва про право
власності від 15 липня 2004 року, спірна
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 та
ОСОБА_10 на праві спільної сумісної
власності (т.3 а.с. 89).

У відповідності до свідоцтва про право
власності від 30 серпня 2004 року, спірна
квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на праві спільної
сумісної власності (т. 3 а.с. 88).

Суди встановили, що переобладнання
спірних приміщень під житло було
здійснено з дозволу уповноважених на
те органів, спірні нежитлові
приміщення переведені у житлові,
відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 отримали
ці жилі приміщення, як черговики
Львівського відділення Українського
державного геологорозвідувального
інституту, з дотриманням встановленого
житловим законодавством порядку,
законність рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від 6
квітня 2001 року № 137 та розпоряджень
Галицької районної адміністрації від 12
липня 2001 року № 894, від 29
березня 2004 року № 301, які оспорювались
позивачем ПАТ НАК «Надра
Україна» у порядку адміністративного
судочинства, було підтверджено
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31 липня 2012 року, яка була залишена
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2013 року (т. 3 а.с.107-110, 111-115).

Отже, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, з
урахуванням встановлених обставин, які
свідчать про те, що відповідачі набули
право на житло у законному порядку,
дійшли обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання
недійсними виданих їм ордерів та
свідоцтв про право власності на
квартири.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду першої інстанції та ухвала
апеляційного суду відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи є необґрунтованими й
правильність висновків судів не
спростовують, тому судові рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Надра України»,
подану представником Бойко І.Ю.,
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 1 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук Судді:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
В.А.
Нагорняк Г.В. Юровська