АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/795/14
Головуючий 1 інст. - Горпініч О.В.
Справа №2033/2-2435/11
Доповідач - Кружиліна О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Кружиліної
О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,
Макарова Г.О.,

при секретарі - Рудь О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Френзенкського районного
суду м. Харкова від 26 вересня 2013 року

за позовом ОСОБА_3 до Комунальної
установи охорони здоров'я « Харківська
міська дитяча поліклініка № 15» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу ,

в с т а н о в и л а:

28 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування позову посилався на те,
що 01 вересня 2009 року він був прийнятий
на роботу до Комунальної установи
охорони здоров'я « Харківська міська
дитяча поліклініка № 15» ( далі - КУОЗ
ХМДП № 15) з випробувальним терміном 3
місяці на посаду нічного сторожа . 20
липня 2011року його дружина отримала
конверт, в якому знаходилася його
трудова книжка із записом № 20 про те, що
25 квітня 2011 року він був звільнений з
роботи за власним бажанням. Але ніякої
заяви про звільнення за власним
бажанням він не писав, та звільнятися
із роботи наміру не мав, весь час поки
не отримав трудову книжку працював на
підприємстві відповідача. В порушення
вимог КЗпП України з наказом про
звільнення його з роботи ознайомлено
його не було, трудова книжка в день
звільнення не видавалася, остаточного
розрахунку проведено не було,
виконанню ним трудових обов'язків
нічного сторожа до 20 липня 2011 року
ніхто не перешкоджав. 20 липня 2011 року,
після отримання трудової книжки , він
звернувся до прокуратури
Френзенкського районного суду м.
Харкова з вимогою провести перевірку
по факту підробки заяви про звільнення
та поновлення його на роботі. Розгляд
його звернення було доручено
територіальній державній інспекції
праці, які повідомили, що ними
встановлено порушення КУОЗ ХМДП № 15
норм статей 47 КЗпП України при його
звільнення , а саме: несвоєчасне
направлення трудової книжки та
запропоновано за захистом порушеного
права звернутися до суду.

Просив суд скасувати наказ в частині
звільнення його з роботи, поновити його
на роботі та стягнути з КУОЗ ХМДП № 15
на його користь середній заробіток за
час затримки у видачі трудової книжки
за період з 25 квітня 2011 року по 20 липня
2011 року; середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу за період з 20 липня
2011 року до дати винесення рішення; на
відшкодування моральної шкоди
стягнути з відповідача 3 000 гривень та
витрати на правову допомогу.

Рішенням Френзенкського районного
суду м. Харкова від 26 вересня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду за вирішенням
трудового спору.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилався на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, а також порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Судова колегія , заслухавши
суддю-доповідача , пояснення осіб, що
з'явилися відповідно до статті 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги , вважає що скарга
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої
інстанції забезпечив сторонам
рівні
можливості щодо надання доказів, їх
дослідження та доведеності перед судом
їх переконливості, сприяв всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи і
вирішив справу на засадах
змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні дані та відповідні
їм правовідносини, розглянув справу в
межах заявлених позовних вимог і
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволені
позовних вимог , суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з положень
статей 38, 228, 233 - 235 КЗпП України, статей
10, 11, 60 ЦПК України, з врахуванням
роз'яснень які містяться в Постанові
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06 листопада 1992 року « Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої спільним наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України № 58 від 29 липня 1993
року та тих обставин, що КУОЗ ХМДП № 15
не мала підстав для звільнення ОСОБА_3
за статтею 38 КЗпП України. Разом з цим,
ОСОБА_3 з позовом до суду за вирішенням
трудового спору звернувся з пропуском
строку , а саме - 28 вересня 2011 року ,
тоді як трудову книжку він отримав 20
липня 2011 року. Доказів, які б
підтверджували відсутність можливості
ОСОБА_3 звернутися до суду за станом
здоров'я, позивачем не надано.

З таким висновком суду першої
інстанції, судова колегія
погоджується, вважає його правильним
,обґрунтованим, та таким , що
ґрунтується на достатньо повно
встановлених обставинах справи,
доказів які містяться в матеріалах
справи та відповідає вимогам статті 213
ЦПК України .

Відповідно до положень статей 10 і 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позивачем
вимог та зазначених і доведених ним
обставин.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених , статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, ні в суді першої інстанції, ні в
суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не
було надано доказів поважності причин
пропуску строку звернення до суду за
вирішенням трудового спору.

З огляду на викладене , судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України , судова колегія судової
палати ,-

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Френзенкського районного суду
м. Харкова від 26 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-