У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого суддів: Ткачука О.С.
Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В., Умнової О.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Управління освіти і науки виконавчого
комітету Криворізької міської ради,
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі ради, Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області, треті
особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,
завданої внаслідок злочину, за
касаційною скаргою виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті Кривому Розі ради на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року, рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року, за
касаційними скаргами Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області, ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
стягнути з Управління освіти і науки
виконавчого комітету Криворізької
міської ради Дніпропетровської
області 300 000 грн в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю сина - ОСОБА_10, 8117,20 грн
матеріальної шкоди у вигляді витрат на
поховання, 164,85 грн на відшкодування
витрат на лікування.

Позов мотивовано тим, що позивач є
матір'ю ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час
перебування у літньому оздоровчому
таборі «Парус» при Криворізькій
загальноосвітній школі № 10. Вироком
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 22 січня 2013 року ОСОБА_9
визнано винною у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, а
ОСОБА_8 визнано винною у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України. Ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 5 червня
2013 року вирок у відношенні ОСОБА_8
залишено без змін, а у відношенні
ОСОБА_9 вирок змінено та застосовано
положення ст. 79 КК України - звільнено
її від відбування основного виду
покарання у вигляді позбавлення волі з
іспитовим строком на 2 роки. Вчинений
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 злочин завдав
позивачу ОСОБА_6 моральної травми та
нервового потрясіння. ОСОБА_10 був
її першою та довгоочікуваною дитиною,
також вона має молодшого сина, ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Трагічна смерть старшого
сина вибила її з постійного ритму життя
та завдала глибоких моральних
страждань. Вона весь час перебуває у
нервовому напруженні, що позначилось
на її здоров'ї, психічному та фізичному
стані. Через злочинну недбалість
ОСОБА_9 і ОСОБА_8 позивач змушена
докладати значних зусиль для
налагодження та створення нового ритму
життя, весь час перебуває в стані
стресу, що негативно відчуває на собі
молодший син. У період з 19 червня 2012
року по 16 липня 2012 року позивач за
станом здоров'я перебувала на денному
стаціонарі, в обласному комунальному
закладі «Психоневрологічний диспансер
м. Кривий Ріг». Моральну шкоду, завдану
смертю сина, позивач оцінила у розмірі
300 000 грн. Також позивач понесла
матеріальні збитки на поховання дитини
у сумі 8117,20 грн та витрати на лікування
у сумі 164,85 грн.

Ухвалою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
від 31 січня 2014 року залучено до
участі у справі у якості
співвідповідачів виконавчий комітет
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі ради та Криворізьку
загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №
10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 12 травня
2014 року позов задоволено. Стягнуто з
Управління освіти і науки виконавчого
комітету Криворізької міської ради
Дніпропетровської області,
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі Дніпропетровської
області ради, Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області в
солідарному порядку на користь ОСОБА_6
300 000 грн в рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої смертю сина,
ОСОБА_10, 8 117,20 грн на відшкодування
матеріальної шкоди у вигляді витрат на
поховання сина, 164,85 грн на
відшкодування матеріальної шкоди у
вигляді витрат на лікування.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано з ухваленням нового рішення,
яким позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті Кривому Розі ради на користь
ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 50 000 грн.
Стягнуто з Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_6 витрати на поховання у сумі 8117,20
грн, витрати на лікування у сумі 164,85 грн
та моральну шкоду у сумі 100 000 грн. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. У задоволенні позову
ОСОБА_6 до Управління освіти і
науки виконавчого комітету
Криворізької міської ради про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди відмовлено. Судові
витрати віднесено на рахунок держави.

Позивач, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
просить його скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Відповідач - виконавчий комітет
Центрально-Міської районної у
м. Кривому Розі ради, не
погоджуючись з даними рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати в частині вимог, пред'явлених
до нього та ухвалити у цій частині нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог до виконавчого
комітету.

Відповідач - Криворізька
загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №
10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області, не
погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить його
скасувати в частині стягнення з
Криворізької загальноосвітньої школи
моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. та
ухвалити у цій частині нове рішення,
яким відмовити у задоволенні цих вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційні скарги
ОСОБА_6 та Криворізької
загальноосвітньої школи №10 слід
відхилити, касаційну скаргу
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у м.
Кривому Розі ради задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов та стягуючи солідарно з
відповідачів на користь позивача
матеріальну і моральну шкоду, виходив з
того, що загибель її сина сталась під
час виконання третіми особами ОСОБА_9
та ОСОБА_8 своїх трудових обов'язків у
Криворізькій загальноосвітній школі
№10, яка належить до комунальної
власності та підпорядкована
Управлінню освіти і науки виконавчого
комітету Криворізької міської ради
Дніпропетровської області.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову
апеляційний суд виходив з того, що
витрати на поховання у розмірі 8117,20 грн
та витрати на лікування у розмірі 164,85
грн підлягають стягненню на користь
позивача з Криворізької
загальноосвітньої шкоди №10, оскільки
смерть її сина сталася з вини ОСОБА_9 та
ОСОБА_8, які перебували у трудових
відносинах з навчальним закладом,
через їх службову недбалість. З цих же
підстав стягнув з Криворізької
загальноосвітньої шкоди №10 на користь
позивача моральну шкоду, розмір якої
визначив у сумі 100 000 грн.

Згідно висновків апеляційного суду
на виконком Центрально-Міської
районної у м. Кривому Розі ради
покладено обов'язок по забезпеченню
безпечного відпочинку дітей у літньому
пришкільному таборі, що свідчить про
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між невиконанням зазначених
обов'язків та смертю сина позивача. У
зв'язку із чим, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
наявність правових підстав для
стягнення з виконавчого комітету на
користь позивача моральної шкоди,
розмір якої визначив в сумі 50 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову до
Управління освіти та науки виконавчого
комітету Криворізької міської ради
апеляційний суд виходив з того, що
позивачем не доведено наявності вини
вказаного відповідача у загибелі її
сина. Управлінням освіти та науки
виконавчого комітету Криворізької
міської ради, в межах делегованих
функцій було вчинено усіх необхідних
організаційно-розпорядчих заходів
щодо забезпечення відпочинку дітей
влітку 2012 та запобігання випадків
травмування серед учасників
навчально-виховного процесу, у
відповідності до Закону України «Про
оздоровлення і відпочинок дітей», а
також надано, в межах повноважень,
розпорядження про здійснення
конкретних дій по організації роботи
відпочинкових таборів з денним
перебуванням на базі навчальних
закладів та забезпечити дотримання в
них належного догляду за дітьми, в тому
числі і щодо недопущення купання дітей
в непридатних місцях та запобігання
загибелі дітей на водних об`єктах в
літній час.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції повністю погодитися не
можна, оскільки вони зроблені без
належного з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін, без
належної оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач ОСОБА_6 є
матір`ю ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_9 працювала вихователем групи
продовженого дня Криворізької
загальноосвітньої школи № 10 з 2 квітня
2012 року по 6 липня 2012 року,
ОСОБА_8 - вчителем початкових класів КЗШ
№ 10 з 1 вересня 2010 року по 12 лютого 2013
року.

Наказом № 96 по Криворізькій
загальноосвітній школі №10
від 11 травня 2012 року затверджені заходи
по забезпеченню роботи табору з денним
перебуванням на базі школи в дві зміни
та забезпеченню в них належного
догляду за дітьми.

Наказом № 100 по зазначеній школі від 11
травня 2012 року з метою оздоровлення
учнів під час літніх канікул у табір
було зараховано 20 дітей.

Згідно наказу по Криворізькій
загальноосвітній школі № 10
від 10 травня 2012 року № 96 ОСОБА_8,
працювала на посаді начальника, а
ОСОБА_9 - вихователем пришкільного,
закладу відпочинку «Парус» з 31 травня
2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

У відповідності до п. 5 зазначеного
наказу відповідальними за життя та
здоров'я дітей в період функціонування
1 зміни оздоровчого табору покладена на
начальника табору ОСОБА_8 та
вихователів, в тому числі на ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_3 під час перебування у
літньому оздоровчому таборі «Парус»
при Криворізькій загальноосвітній
школі № 10 син позивача ОСОБА_10 загинув.

Вироком Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 22 січня
2013 року ОСОБА_9 визнано винною у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК
України, та призначено покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 3
роки 6 місяців з
позбавленням права займати посади,
пов'язані з педагогічною діяльністю
строком на 3 роки; ОСОБА_8 визнано винною
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України, та призначено покарання у
вигляді 2 років позбавлення волі з
позбавленням права займати посади,
пов'язані з виконання
організаційно-розпорядчих обов'язків і
педагогічною діяльністю, строком на 3
роки, зі стягненням штрафу в дохід
держави у розмірі 5 000 грн. На підставі
ст. 75 КК України ОСОБА_8 від
відбування основного виду покарання у
вигляді позбавлення волі звільнено з
іспитовим строком на 2 роки. Цивільний
позов ОСОБА_6 про відшкодування
моральної та матеріальної шкода за її
клопотанням залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 5 червня 2013
року вирок у відношенні ОСОБА_9 змінено
та застосовано положення ст. 79
КК України, звільнено її від відбування
основного виду покарання у вигляді
позбавлення волі з іспитовим строком
на 2 роки. В іншій частині вирок
залишено без змін.

Стягуючи з виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у
м. Кривому Розі ради на користь
позивача моральну шкоду суд
апеляційної інстанції послався на те,
що виконавчий комітет був
відповідальним за виконання заходів
щодо організації відпочинку дітей у
літній період 2012 року, що свідчить про
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між невиконанням зазначених
зобов'язань та загибеллю сина позивача.

Разом з тим, суд апеляційної
інстанції не визначив норму
матеріального права, на підставі якої
задовольняються вказані вимоги та
стягується моральна шкода з
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у м.
Кривому Розі ради, не встановив в чому
саме полягає невиконання виконавчим
комітетом обов'язків по забезпеченню
безпечного відпочинку дітей у літньому
пришкільному таборі, якими доказами це
підтверджується, не наведено в чому
саме полягає причинно-наслідковий
зв'язок між діями (бездіяльністю)
виконавчого комітету та смертю сина
позивача. Не наведено правових підстав
для покладення на виконавчий комітет
Центрально-Міської районної у м.
Кривому Розі ради відповідальності за
відшкодування моральної шкоди
позивачу, завданої у зв'язку із
загибеллю її сина у літньому таборі, з
урахуванням того, що відповідно до ст. 33
Закону України «Про оздоровлення та
відпочинок дітей» саме працівники
дитячого закладу оздоровлення та
відпочинку, в межах покладених на них
обов'язків, несуть персональну
відповідальність за безпеку життя і
здоров`я дітей, які оздоровлюються і
відпочивають у цьому закладі.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом апеляційної
інстанції фактичних обставин, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, неповноту перевірки
законності і обґрунтованості рішення
місцевого суду, порушення норм
процесуального права, що в свою чергу,
призвело до поверхового вирішення
спору в частині позовних вимог до
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у м.
Кривому Розі ради.

За таких обставин, ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення в
частині позовних вимог до виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
м. Кривому Розі ради не може вважатися
законним і обґрунтованим, у зв'язку із
чим, відповідно до ст.ст. 336, 338 ЦПК
України його слід скасувати у
зазначеній частині з передачею справи
на новий розгляд до цього ж суду.

В іншій частині позовних вимог суд
апеляційної інстанції правильно
застосував правові норми та ухвалив
правильне по суті рішення.

Позивачем не доведено наявності вини
Управління освіти та науки виконавчого
комітету Криворізької міської ради у
загибелі її сина, тому правові підстави
для задоволення вимог до цього
відповідача відсутні. Крім того, судами
попередніх інстанцій встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
Управлінням освіти та науки
виконавчого комітету Криворізької
міської ради, в межах делегованих
функцій було вчинено усіх необхідних
організаційно-розпорядчих заходів
щодо забезпечення відпочинку дітей
влітку 2012 та запобігання випадків
травмування серед учасників
навчально-виховного процесу, у
відповідності до Закону України «Про
оздоровлення і відпочинок дітей», а
також надано, в межах повноважень,
розпорядження про здійснення
конкретних дій по організації роботи
відпочинкових таборів з денним
перебуванням на базі навчальних
закладів та забезпечити дотримання в
них належного догляду за дітьми, в тому
числі і щодо недопущення купання дітей
в непридатних місцях та запобігання
загибелі дітей на водних об`єктах в
літній час.

Апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку, що витрати на
поховання у розмірі 8117,20 грн та витрати
на лікування у розмірі 164,85 грн
підлягають стягненню на користь
позивача з Криворізької
загальноосвітньої шкоди №10, оскільки
смерть її сина сталася з вини ОСОБА_9 та
ОСОБА_8, які перебували у трудових
відносинах з навчальним закладом,
через їх службову недбалість. Їх вина
встановлена вироком суду у
кримінальній справі, який набрав
законної сили. З цих же підстав суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
стягнув з Криворізької
загальноосвітньої шкоди №10 на користь
позивача моральну шкоду, при
визначенні розміру якої належним чином
мотивував свої висновки.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 та
касаційної скарги Криворізької
загальноосвітньої школи №10 не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків суду, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень. При вирішенні
даної справи апеляційним судом в
частині позовних вимог до Управління
освіти і науки виконавчого комітету
Криворізької міської ради та до
Криворізької загальноосвітньої школи
№10 правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційні скарги ОСОБА_6 та
Криворізької загальноосвітньої школи
№10 слід відхилити і залишити рішення
суду апеляційної інстанції в частині
зазначених вимог без змін.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 337, 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та касаційну
скаргу Криворізької загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів № 10 Криворізької
міської ради Дніпропетровської
області відхилити.

Касаційну скаргу виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті Кривому Розі ради задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 липня
2014 року в частині позовних вимог до
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі ради скасувати.

Справу у цій частині передати до суду
апеляційної інстанції на новий
розгляд.

В іншій частині рішення апеляційного
суду залишити без змін.

Головуючий О.С. Ткачук судді В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Кафідова
О.В. УмноваУхвала оскарженню не
підлягає.