Провадження №2/761/1279/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді:
за участю представників позивача:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Київсоюзшляхпроект» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, -
У листопаді 2013р. позивач звернулася до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовною заявою, в якій, з урахуванням
уточнення позовних вимог стосовно
збільшення суми за затримку розрахунку
та зменшення суми заборгованості по
заробітній платі на час розгляду спору,
поставлено питання про стягнення з
відповідача на її користь
заборгованості по заробітній платі в
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 11.11.2013р. по
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
згідно наказу №235 від 12.08.1980 р.
починаючи з 04.08.1980 р. вона працювала в
Київській філії ДПІ «Союздорпроект» на
різних посадах. В подальшому, в порядку
реорганізації підприємство отримало
назву Публічне акціонерне товариство
«Київсоюзшляхпроект». 11.11.2013 р. позивач
звільнилася на підставі ст.38 КЗпП
України (за власним бажанням), однак на
день звільнення позивач не отримала
належного розрахунку, що зумовило
звернення до суду. Отже, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість по заробітній платі у
весь час затримки виплати заробітної
просила допустити негайне виконання
рішення суду в часині стягнення
заробітної плати за один місяць.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали в повному
обсязі.

Відповідач до судового засідання свого
представника не направив, у
відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України
належно повідомлений про місце та час
розгляду справи, про причини неявки суд
не сповіщав, заяву про розгляд справи
за його відсутності не надавав.

У відповідності до вимог ст.224 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів, проти чого не
заперечував позивач.

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, оцінивши всі докази у їх
сукупності, вислухавши думку
представників позивача, дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивач працювала
на підприємстві відповідача з 04.08.1980р.
по 11.11.2013р. Наказом №150-ос від 28.10.2013р.
ОСОБА_3 була звільнена з посади
заступника ГІПа на підставі ст.38 КЗпП
України, про що свідчить копія витягу
наказу по особовому складу, наявна в
матеріалах справи (а.с.5).

З наданої позивачем довідки №53 від
22.11.2013р., вбачається, що за період
березень-листопад 2013р. позивачеві
нарахована заробітна плата в сумі 39866,22
грн., яка станом на 22.11.2013 р. рахувалась
заборгованістю перед працівником
(а.с.7).

У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено,
що обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За змістом ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 35516,87 грн. (39866,22 грн. - 1942,56 - 2406,79 =
35516,87 грн.), тобто за вирахуванням
сплачених сум в ході розгляду справи в
суді, підтверджені довідкою
відповідача та підлягають задоволенню.

При цьому, згідно ч.1 ст.116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.20 Постанови «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» №13 від 24 грудня 1999р.
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Відповідно до ст. 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом. Право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

З урахуванням положень п.2,8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінетом
Міністрів України від 08.02.1995р. №100,
згідно довідки відповідача від 22.11.2013 р.
№54, середньоденна заробітна плата
позивача складала 296,83 грн.(а.а.8).

Таким чином, з урахуванням положень
ст.117 КЗпП України, з часу звільнення
позивача, а саме - 11.11.2013р. по день
розгляду справи судом (07.02.2014 р.),
пройшло 61 робочий день, і розмір
середнього заробітку за час затримки
розрахунку складає 18106,63 грн., що також
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Згідно із п.2) ч.1 ст.367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання рішення в
частині виплати позивачу заробітної
плати за один місяць.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 229,40грн.

Керуючись ст. ст. 57-60, 74, 88, 179, 208, 209,212- 215,
218,223,224,294 367 ЦПК України, суд, 116,117 КЗпП
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Київсоюзшляхпроект» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні -
задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київсоюзшляхпроект» (код
ЄДРПОУ - 01388437) на користь ОСОБА_3: суму
заборгованості по заробітній платі в
розмірі 35516,50 грн. (тридцять п'ять тисяч
п'ятсот шістнадцять гривень 50 коп.);
середній заробіток за час затримки
виплати розрахунку при звільненні в
розмірі 18106,63 грн. (вісімнадцять тисяч
сто шість гривень 63 коп.) з врахуванням
прибуткового податку.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київсоюзшляхпроект» (код
ЄДРПОУ - 01388437) на користь держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн. (двісті
двадцять дев'ять гривень 40 коп.).

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині виплати ОСОБА_3
заробітної плати за один місяць в
розмірі 4500,00 грн. (чотири тисячі п'ятсот
гривень 00 коп.) без врахування
прибуткового податку.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. У цьому разі строк,
протягом якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя