Справа № 357/4019/13-ц Головуючий у І
інстанції Шовкопляс О.П.Провадження №
22-ц/780/432/14 Доповідач у 2
інстанції ДаценкоКатегорія 36
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Сушко Л.П.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 11 вересня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
другої Білоцерківської міської
державної нотаріальної контори про
визнання заповіту недійсним,

встановила:

У березні 2013 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом, в якому
посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її батько ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилася спадщина за заповітом,
складеним заповідачем 3 травня 2012 року
на ім"я відповідачки, із змісту якого
вбачається, що ОСОБА_3 заповідав
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2

Вважає, що даний заповіт складений
ОСОБА_3 під впливом насилля та обману,
крім того, волевиявлення заповідача не
було вільним і не відповідало його
волі. Тому просила визнати недійсним
заповіт, складений ОСОБА_3 03.05.2012 року на
користь ОСОБА_2

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 вересня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить
скасувати чи змінити рішення суду
першої інстанції та визнати недійсним
спадковий заповіт від 03.05.2012 року
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, посилаючись
на неповне з"ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, яке полягає в тому, що суд не взяв
до уваги показання свідка ОСОБА_4, не
допитав інших свідків та не перевірив
чому була змінена воля спадкодавця,
який спочатку прийняв рішення щодо
переоформлення частини квартири на
неї, а потім змінив своє рішення під
впливом насилля та обману відносно
нього з боку відповідачки.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що оскільки заповіт
відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України є
одностороннім правочином, то немає
підстав вважати, що він був вчинений
під впливом обману, а тому оспорюваний
заповіт не може бути визнаний судом
недійсним з цих підстав. Крім того,
позивачкою не надано належних доказів
на підтвердження того, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом ст. 1234 ЦК України право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1247 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина за заповітом, складеним 3
травня 2012 року на ім"я відповідачки. Із
змісту даного заповіту вбачається, що
ОСОБА_3 заповідав належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2

Як убачається з позовної заяви,
позивачка посилалася на те, що даний
заповіт складений ОСОБА_3 під впливом
насилля та обману, крім того,
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.
Позов заявила з підстав, передбачених
ст. ст. 230, 1257 ЦК України.

Судом вірно встановлено про те, що
оскільки заповіт відповідно до вимог
ст. 1233 ЦК України є одностороннім
правочином, тому він не може бути
визнаний судом недійсним з підстав
вчинення його під впливом обману.

Крім того, оскільки позивачкою не
надано належних доказів на
підтвердження того, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі, то суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відмову в позові в частині визнання
заповіту недійсним з цих підстав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду про
відмову у задоволенні позову, рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді