Справа № 0907/2-2952/2011
Провадження № 2/344/36/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайло О.В.

секретаря Устинської Н.С.

з уч. представників позивача ОСОБА_1,
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
представника третьої особи, що не
заявляє вимог відносно предмету спору
на стороні позивача МТСБУ - Стецика А.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_3, третя особа, що не
заявляє вимог відносно предмету спору
на стороні позивача Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про солідарне стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною
заявою до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення
в солідарному порядку матеріальної та
моральної шкоди у зв'язку із
пошкодженням його автомобіля в
результаті ДТП, а також про стягнення
інфляційних збитків та понесених
витрат по справі.

За заявою відповідача до участі в
справі в якості третьої особи, що не
заявляє вимог відносно предмету спору
на стороні позивача було залучено
Моторне (транспортне) страхове бюро
України.

Сторона позивача в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та просила
їх задовольнити.

Сторона відповідача просила відмовити
у задоволенні позову.

Представник третьої особи, що не
заявляє вимог відносно предмету спору
на стороні позивача - МТСБУ, просив
розглядати справу за відсутності
представника.

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали справи, судом встановлені
такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Як з'ясовано судом і не заперечується
сторонами 14.09.2008р. о 17 год.00 хв. у м.
Івано-Франківську по вул. Чорновола
було скоєне ДТП між автомобілями
Мерседес Бенц, реєстраційний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та Тойота
Кемрі, реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_7 (т.1 а.с. 18). Згідно до
довідки ВДАІ з обслуговування м.
Івано-Франківська №27 від 30.09.2008р.
вказана ДТП сталася внаслідок
порушення ОСОБА_7 п.п.10.2 Правил
дорожнього руху України (т.1 а.с. 18). Те,
що ДТП трапилося в результаті
порушення водієм автомобіля Тойота
Кемрі, реєстраційний номер НОМЕР_2,
ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху
України підтверджується постановою
Івано-Франківського міського суду від
18.09.2008р., відповідно до якої ОСОБА_7
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу. Зазначена обставина
сторонами також не заперечується.

Відповідно до матеріалів судової
справи, зокрема довідки, виданої ОСОБА_2
відділом ДАІ з обслуговування м.
Івано-Франківська, транспортний засіб
марки Мерседес Бенц, реєстраційний
номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яке
відбулося 14.09.2008р. у м.Івано-Франківську
по вул. Чорновола отримав механічні
пошкодження (т.1 а.с.17).

Згідно до Звіту про визначення
вартості матеріального збитку від 24
вересня 2008р., складеного ПП ОСОБА_8,
збитки за пошкоджений транспортний
засіб становлять 21 307 грн. 49 коп. (т.1 а.с.
20-34).

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 19.06.2013р. в справі за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_7 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування було
задоволено позовну заяву Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_7
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України (п/р871 в
Укрексімбанку м. Києва МФО 322313,
ідент.код 21647131) кошти в розмірі
понесених витрат в сумі 21 307 грн. 49 коп.
(т.1 а.с. 209).

Оскільки відповідно до згаданого вище
Звіту про визначення вартості
матеріального збитку від 24 вересня 2008р.
вказано, що вартість відновлювального
ремонту автомобіля Мерседес Бенц
складає 56386,67 грн. (т.1 а.с. 24), а частину
завданих збитків в розмірі 21 307 грн. 49
коп, що відповідає вартості
матеріального збитку визначеного
звітом позивачу було відшкодовано
МТСБУ, то позивач просив стягнути з
відповідачів в солідарному порядку
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою, що складає
відповідно до уточнень, поданих
представником позивача 32320,00 грн., а
також 25000,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди; 10602,55 грн. інфляційних
збитків; три проценти річних від
простроченої суми, що за підрахунками
позивача становлять 3174,60 грн. та
понесені витрати, пов'язані з розглядом
справи, а всього 74147,15 грн.

При цьому відповідно до ст. 1190 ЦК
України, особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Відтак на переконання суду не підлягає
до задоволення вимога позивача щодо
стягнення на його користь матеріальної
шкоди в солідарному порядку з
відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_3,
оскільки судовим розглядом справи не
встановлено спільних дій вказаних
відповідачів при спричиненні позивачу
матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК
України,шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу
України, розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

А ст. 1194 ЦК України зазначено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням)

При цьому відповідно рішення
Івано-Франківського міського суду від
19.06.2013р. в справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_7 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування,
копія якого наявна в матеріалах справи,
зазначено, що «В зв'язку із настанням
страхової події, передбаченої п. п. «а»
41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», відповідно до
довідки, копія якої міститься в
матеріалах справи №14969 від 19.11.2008 року
позивач здійснив виплату
відшкодування потерпілій особі в
розмірі 21 307 грн. 49 коп.

На дату скоєння вищезазначеної ДТП
відповідач не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.»

Враховуючи, вимоги ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
яка зазначає, що вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Відтак зазначені обставини не
потребують доказування.

Суд вважає безпідставним посилання
позивача на необхідність
відшкодування йому різниці між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою, виходячи з наступного.

Розмір завданих збитків у зв'язку із
пошкодженням транспортного засобу
визначається у відповідності до
Методика товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 24.11.2003р. за №142/5/2092.

П. 2.3. Методики вказує, що вартість
відновлювального ремонту КТЗ
визначається як грошові витрати,
необхідні для відновлення
пошкодженого, розукомплектованого КТЗ,
а п. 2.4. визначає вартість
матеріального збитку (реальні
збитки) і вказує, що вони визначаються
як вартісне значення витрат, яких
зазнає власник у разі пошкодження або
розукомплектування КТЗ, з
урахуванням фізичного зносу та витрат,
яких зазнає чи може зазнати власник для
відновлення свого порушеного права
користування КТЗ (втрати товарної
вартості).

При цьому у звіті на який спирається
позивач (т.1 а.с.23) вказано, що середня
ринкова ціна пошкодженого ТЗ, що був в
експлуатації 23 роки складає 30861,00 грн., а
вартість відновлювального ремонту
сягає 56386,87 грн.

Відповідно до вказаного вище
нормативного акту (Методика
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 24.11.2003р. за №142/5/2092.)
зазначено, що відновлювальний ремонт
(або ремонт) - комплекс операцій щодо
відновлення справності або
роботоздатності КТЗ чи його
складника(ів) та відновлення їхніх
ресурсів. Ремонт здійснюється
методами відновлення чи заміни
складових частин. У цій же Методиці
зазначено, що економічна доцільність
ремонту КТЗ (складової частини) -
принцип оцінки, який передбачає, що
відновлювальний ремонт КТЗ (складника)
є доцільним лише за умови, що
вартість відновлювального ремонту
КТЗ (складника) підвищує його ринкову
вартість, проте не перевищує її.

Відтак вбачається, що позивач
безпідставно прохає про солідарне
стягнення різниці між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою,
оскільки помилково ототожнює поняття
фактичного розміру шкоди із вартістю
відновлювального ремонту КТЗ,
зазначеного у Звіті про визначення
вартості матеріального збитку від
24.09.2008р., складеному ПП ОСОБА_8, в якому
натомість вказано, що вартість
матеріального збитку, тобто реальні
збитки, складає 21 307 грн. 49 коп., яка як
встановлено судом вже відшкодовано
позивачу Моторним (транспортним)
страховим бюро України на умовах,
визначених Законом, як розмір шкоди
завданої в наслідок ДТП.

Тому в задоволенні вимог позову в цій
частині слід відмовити .

Також позивач просить стягнути
солідарно з відповідачів завдані йому
моральні збитки в сумі 25000,00 грн.,
мотивуючи таку вимогу тим, що внаслідок
порушення життєвого укладу він втратив
звичний ритм життя, відчував психічне
напруження, суттєві емоційні та
нервові зрушення, а тому йому була
спричинена моральна шкода, яка
полягала в нервовому потрясінні,
душевних переживаннях та хвилюваннях.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» в позовній заяві про
відшкодування моральної шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Згідно п. 5 вищевказаної Постанови
Верховного Суду України до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодуванні моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій моральній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спору в частині вимоги
позивача про стягнення солідарно з
відповідачів моральної шкоди суд
виходить з оцінки причинного зв'язку
між такою шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Оскільки позивачем не
наведено підстав та не надано
підтвердження, які саме йому заподіяні
моральні страждання, а також те, з чого
позивач виходив при розрахунку
моральної шкоди, не доведено в чому
полягає протиправність діяння
відповідача та його вина при
заподіянні моральної шкоди, то суд
вважає, що вимога про відшкодування
моральної шкоди не підлягає до
задоволення.

Щодо позовних вимог відносно стягнення
з відповідачів інфляційних збитків та
трьох відсотків річних, то суд вказує
наступне. Проценти річних, так само як і
інфляційні втрати на суму боргу,
входять до складу грошового
зобов'язання і на відміну від пені не є
санкцією за порушення грошового
зобов'язання, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних витрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процентів і отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування отриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання. Таким чином, інфляційні
нарахування на суму боргу та три
проценти річних є наслідком
невиконання грошового зобов'язання.

При цьому, оскільки вказані вимоги є
похідними від вимог про солідарне
стягнення різниці між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою, у
задоволенні яких судом відмовлено, то
відповідно і вказані вимоги не
підлягають до задоволення.

Не підлягають до задоволення і вимоги
про сплату послуг адвоката, оскільки
суду не представлено відповідного
фінансового документа на
підтвердження сплати зазначеної суми в
розмірі 600,00 грн., а крім того адвокат, з
яким позивачем було укладено
відповідну угоду про надання послуг
адвоката (а.с.8), в якій визначено також і
суму гонорару, яку позивач відносить до
понесених витрат, не брав участі в
жодних судових засіданнях, як це прямо
передбачено угодою, а в матеріалах
справи відсутні будь-які процесуальні
документи за підписом даного адвоката.
Відтак зазначені вимоги суд вважає
безпідставними.

Виходячи з наведеного суд приходить до
переконання, що у задоволенні позову
слід відмовити, а понесені сторонами
витрати, пов'язані із розглядом справи,
слід залишити за сторонами.

На підставі ст.ст.625,1166,1167,1187,1188, 1194 ЦК
України, Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215,218
ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

( Повний текст рішення
виготовлений 03.02.2014р.)

Суддя
О.В. Шамотайло