Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/258/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді -
Фомічова С.Є.

суддів -
Кривохижа В.І.

Карпенка
О.Л.

при секретарі -
Діманова Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення аліментів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5
на рішення Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 29 листопада 2013 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 у вересні 2013 року звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що з 07 листопада 1987 року по 15 травня 1998
року він перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_6, від якого у них
народилися діти - відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Після розірвання шлюбу подружжя
продовжувало проживали однією сім'єю.
Тому фактично подружжя підтримувало
сімейні стосунки до вересня 2012 року. У
зв'язку з тяжкою хворобою свого батька
у вересні 2012 року він був змушений
поїхати до батька, а після його смерті
повернувся додому у с. Йосипівка,
Новомиргородського району
Кіровоградської області, а з листопада
2012 року він лікувався в санаторії
Вінницької області. Після повернення з
лікування, його колишня дружина ОСОБА_6
та діти не впустили його в будинок.

Він є інвалідом ІІІ групи, внаслідок
хвороби не може рухатися без милиць або
без палиці та через фізичний біль
вимушений постійно вживати знеболюючі
ліки, на які потрібні кошти, а отриманої
пенсії йому не вистачає, крім цього, в
даний час стан його здоров'я потребує
оперативного втручання.

Відповідачі, які є його дітьми, не
бажають у добровільному порядку
оказувати йому допомогу.

Посилаючись на ст. 51 Конституції
України, ст. ст. 202 ч. 1, 203, 205 СК України,
просив суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
аліменти на його утримання в твердій
грошовій сумі, а саме по 500 гривень
щомісячно з кожного.

Рішенням Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 29
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 були задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на
утримання батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі в розмірі 250
(двісті п'ятдесят) гривень щомісячно,
починаючи з 24 вересня 2013 року по 31
грудня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на
утримання батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі в розмірі 250
(двісті п'ятдесят) гривень щомісячно,
починаючи з 24 вересня 2013 року по 31
грудня 2014 року.

У решті позову відмовити за його
недоведеністю. Рішення підлягало
обов'язковому негайному виконанню у
межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 ставиться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції в зв'язку з неповним
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом,
на їх думку, норм матеріального і
процесуального права, просили рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та їх представника
ОСОБА_8, які підтримали доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
її доводів ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду у встановлених статтею 303 ЦПК
України межах, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з таких
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що з 07 листопада 1987
року позивач перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від
якого у них народилися діти -
відповідачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

15 травня 1998 року шлюб було розірвано,
але після розірвання шлюбу подружжя
продовжувало проживати однією сім'єю і
ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_3

Відповідно твердження позивача
він, з метою матеріального
забезпечення сім'ї, постійно працював
будівельником за договорами,
кочегаром, різноробочим в СТОВ
«Йосипівське», але у 2005 р. тяжко
захворів. Фактично подружжя
підтримувало сімейні стосунки до
вересня 2012 року.

На даний час він є інвалідом ІІІ групи,
що підтверджується Довідкою до акту
огляду МСЕК серії 10 ААБ № 510305, яка
видана 27 грудня 2012 року та пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1, виданим
управлінням Пенсійного фонду України 04
грудня 2007 року.

Як інвалід він отримує пенсію в сумі 944
гривні. Проте цих коштів не вистачає
для постійного лікування.

Згідно ст. 51 Конституції України:
«Повнолітні діти зобов'язані
піклуватися про своїх непрацездатних
батьків».

Сімейного кодексу України:

Відповідно ч. 1 ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 СК
України суд визначає розмір аліментів
на батьків у твердій грошовій сумі і
(або) у частці від заробітку (доходу) з
урахуванням матеріального та
сімейного стану сторін.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню та стягнув аліменти з
відповідачів у твердій грошовій сумі у
розмірі по 250 грн. з кожного.

Колегія суддів судової палати
апеляційного суду з таким висновком
суду першої інстанції погоджується і
вважає, що суд дійшов до обґрунтованого
висновку про необхідність стягнення
аліментів на утримання позивача, але
колегія суддів не погоджується з
визначенням суми стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В даному випадку суд вважає за потрібне
зменшити розмір стягнення аліментів з
наступних підстав; Так ОСОБА_4 отримує
незначну заробітну платню у сумі 2326,54
грн. і має грошове зобов'язання по
сплаті іпотеки за придбаний будинок, На
час розгляду справи в суді апеляційної
інстанції він ще і втратив роботу. На
утриманні ОСОБА_5 перебувають вагітна
дружина, яка на даний час навчається,
мити та неповнолітній брат, на
утримання якого позивач не надає
коштів.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне зменшити суму
стягнення аліментів, у твердій
грошовій сумі, з 250 грн. до 100 грн. з
кожного відповідача.

Посилання відповідачів в апеляційній
скарзі на те, що позивач начебто
ухилявся від виконання батьківських
обов'язків, а тому відповідно до вимог
ст. 204 СК України вони повинні бути
звільнені від обов'язку по утриманню
батьку, не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні, а тому дана
вимога апеляційної скарги задоволенню
не підлягає.

Приймаючи до уваги вище викладене
колегія суддів судової палати
апеляційного суду дійшла до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції зміні в частині
визначення суми стягнення аліментів, у
твердій грошовій сумі, з 250 грн. до 100
грн. з кожного відповідача. В решті
рішення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи і
ухвалено відповідно до вимог діючого
законодавства, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому рішення в
решті залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313-314, 316
ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 29 листопада 2013 року
змінити, зменшити щомісячний розмір
стягнення аліментів з ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
250 грн. до 100 грн. з кожного. В решті
рішення Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 29
листопада 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може
бути оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізовано суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяті днів.

Головуючий:

Судді: