АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/1488/14
Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 24 суддя
суддя Повєткін В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Козлова С.П.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз»

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 11
листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
про зобов'язання виконати певні дії та
стягнення моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ПАТ «Дніпрогаз» про
зобов'язання виконати певні дії,
стягнення моральної шкоди посилаючись
на те, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 06.06.2013 року вона
придбала квартиру по АДРЕСА_1. 11.06.2013
року вона була зареєстрована у цій
квартирі. 28.06.2013 року вона звернулась до
відповідача з заявою про укладення
договору газопостачання та
підключення газопостачання. Проте,
незважаючи на її заяву та формальне
підписання з нею договору про надання
послуг з газопостачання, відповідач
незаконно не виконує вказаний договір -
не підключає її до послуг
газопостачання, мотивуючи це наявністю
боргу колишніх власників квартири.
Зазначені дії відповідача спричинили
їй моральну шкоду, яку вона оцінює в
8000,00 грн. Позивач просила суд
зобов'язати ПАТ «Дніпрогаз» підключити
її до послуг газопостачання відповідно
до договору, стягнути з ПАТ «Дніпрогаз»
на її користь моральну шкоду в сумі 8000,00
грн. та судові витрати (а.с.3-4).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 11
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено частково, зобов'язано
відповідача відновити газопостачання
до квартири по АДРЕСА_1, у позові про
стягнення моральної шкоди - відмовлено
(а.с.41-43).

В апеляційній скарзі (а.с.45-48) ПАТ
«Дніпрогаз» просило рішення суду
скасувати, як необґрунтоване і
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог та стягнути
з позивача на користь апелянта судові
витрати за розгляд апеляційної скарги,
оскільки;

- на момент підписання договору про
надання населенню послуг з
газопостачання позивач була обізнана
про наявність боргу в розмірі 3539,11 грн.,
про що було зазначено у п.26 договору;

- уклавши договір про надання
населенню послуг з газопостачання
позивач крім права на отримання послуг
з газопостачання набула також
обов'язок погасити існуючу на
особовому рахунку заборгованість;

- умови договору купівлі-продажу
квартири передбачав можливість
позивача стягнути існуючу
заборгованість за послуги з
газопостачання з колишнього власника
квартири, але позивач свідомо не
скористалась такою можливістю, а судом,
в свою чергу, не з'ясовано цих обставин
під час розгляду справи;

- згідно п.9 «Правил надання населенню
послуг з газопостачання» від 09.12.1999
року відновлення газопостачання
споживачу здійснюється після сплати
позивачем боргу;

- мотивувальна частина рішення не
містить посилання на норми діючого
законодавства, які б обґрунтовували
законність позиції позивача.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції встановив, що
позивач, що є власником квартири на
підставі договору купівлі-продажу від
06.06.2013 року, не відповідає по боргам
колишнього власника квартири по оплаті
спожитого природного газу, яка виникла
за період з 01.10.1995 року, сама позивач як
споживач зобов'язань не порушувала.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що
06.06.2013 року позивач за договором
купівлі-продажу придбала у ОСОБА_2
квартиру по АДРЕСА_1 і з цього часу є її
власником (а.с.5-5,7).

За повідомленням відповідача (а.с.14-16) у
зв'язку з не сплатою ОСОБА_2 послуг за
газопостачання та наявністю станом на
листопад 2012 року заборгованості у сумі
3539,11 грн. газопостачання квартири
припинено шляхом механічного
від'єднання ввідного газопроводу
згідно з актом про припинення
газопостачання № 1640 від 19.11.2012 року
(а.с.35).

24 липня 2013 року між сторонами укладено
Договір про надання населенню послуг з
газопостачання (а.с.29-34).

В пункті п.26. цього договору зазначено,
що «у разі наявності на час укладення
цього договору заборгованості з оплати
наданих послуг споживач може укласти з
виконавцем договір про її
реструктизацію на строк до 60 місяців за
умови обов'язкового внесення поточних
платежів» та вказано, що на 01.08.2013 року
долг 3539,11 грн. (а.с.30-обор.).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний забезпечувати
вчасно та відповідної якості надання
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору.

Уклавши 24 липня 2013 року з позивачем
договір про надання послуг з
газопостачання, відповідач свої
зобов'язання не виконав.

Тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про зобов'язання
відповідача відновити газопостачання
до квартири позивача.

Доводи апеляційної скарги про набуття
позивачем після укладення договору від
24 липня 2013 року крім права на отримання
послуг з газопостачання також
обов'язку з погашення боргу у сумі 3539,11
грн. не можуть бути прийняті до уваги.

Як вбачається зі справи, позивач на час
виникнення заборгованості по оплаті
послуг з газопостачання цими послугами
не користувалась.

Заборгованість виникла внаслідок
невиконання своїх обов'язків за
Договором про надання послуг з
газопостачання, укладеним
відповідачем з іншим споживачем цих
послуг.

Згідно п.26. Договору про надання послуг
з газопостачання від 24 липня 2013 року
зазначено борг у сумі 3539,11 грн. станом
на 01.08.2013 року (а.с.30-обор.).

Разом з тим на час придбання позивачем
квартири, на час укладення нею Договору
про надання послуг з газопостачання та
на час її звернення до суду з позовом
такі послуги з газопостачання не
надаються відповідачем з 19.11.2012 року у
зв'язку з припиненням газопостачання
за боргами попереднього власника
квартири (а.с.34).

Відповідно до вимог ст.ст.520,521 ЦК
України за згодою кредитора, якщо інше
не передбачено законом, боржник у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою (переведення боргу), форма
правочину щодо заміни боржника у
зобов'язанні визначається відповідно
до положень ст.513 цього Кодексу щодо
заміни кредитора.

Отже згідно приписів ч.1 ст.513 ЦК України
слід вважати, що правочин щодо заміни
боржника у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
переведення боргу за яким передається
новому боржнику.

Укладений між сторонами Договір про
надання послуг з газопостачання від 24
липня 2013 року не містить домовленості
між сторонами про переведення на
позивача боргу колишнього власника
квартири за послуги з газопостачання.

Діючим законодавством, зокрема
положеннями ЦК України, Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги», «Правил надання населенню
послуг з газопостачання» інший порядок
переведення боргу споживача не
передбачений.

Посилання представника відповідача на
п.9. «Правилами надання населенню
послуг з газопостачання», яким
передбачено, що відновлення
газопостачання здійснюється після
усунення порушень, сплати споживачем
боргу та відшкодування збитків,
завданих його неправомірними діями
газопостачальному або
газорозподільному підприємству, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
це стосується споживача, з вини якого
утворилась заборгованість.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними, оскільки
зводяться до переоцінки доказів та
помилкового тлумачення діючого
законодавства.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз» -
відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: