РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20543/13-ц

пр. № 2/759/1404/14

10 лютого 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді -

Чалої А.П.,

при секретарі -

Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

3-ті особи: ОСОБА_3,

ОСОБА_4

про поділ спільної сумісної
власності членів сім*ї, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 та з врахуванням
уточнених під час розгляду справи
позовних вимог просив поділити його і
відповідача спільне сумісне майно, яке
виникло в результаті їх спільної праці
та за спільні кошти, в рівних частках -
по ? частині за кожним, а саме: житловий
будинок по АДРЕСА_1, загальною площею 1
837 кв.м. і домоволодіння в АДРЕСА_2, 20, 22,
що складається із: житлового будинку
(Літ. А), загальною площею 1 011,7 кв.м.,
господарського блоку (Літ. В), загальною
площею 416,4 кв.м., навісу (Літ. Б), площею
59,7 кв.м., обґрунтовуючи позовні вимоги
тим, що на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 19.08.2009р. він і відповідач є
співвласниками по ? частині кожний
земельної ділянки по АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням: для будівництва
житлового будинку і господарських
споруд, на якій в результаті спільної
праці та за спільні кошти вони
здійснили будівництво житлового
будинку загальною площею 1 837 кв.м.,
право власності на який відповідач
оформив виключно на себе. Крім цього, на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку від
27.08.2007р. він є власником земельної
ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 з
цільовим призначенням: для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, а
відповідач, що є його батьком, на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю від
04.07.2000р. є власником земельної ділянки
по АДРЕСА_2 площею 0,1000 га з цільовим
призначенням: для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, які є між собою
суміжними земельними ділянками. На
вказаних земельних ділянках ними
сумісно, за спільні кошти та спільними
зусиллями був побудований житловий
будинок (Літ. А), загальною площею 1 011,7
кв.м., господарський блок (Літ. В),
загальною площею 416,4 кв.м., навіс (Літ. Б),
площею 59,7 кв.м., що в сукупності складає
домоволодіння, яке відповідно до
свідоцтва про право на особисту
власність на домоволодіння від 29.12.2001р.
є особистою власністю лише
відповідача. Вважав, що оформленням на
відповідача права власності щодо
нерухомого майна, яке є їх спільною
сумісною власністю, порушуються його
майнові, житлові права та право
власності, у зв*язку із чим просив позов
задовольнити на підставі ст.ст. 15, 16, 368,
372 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та на порушення
майнових, житлових і права власності
позивача.

Представник відповідача проти
позову не заперечував та підтвердив ті
обставини, що житловий будинок по
АДРЕСА_1 і домоволодіння по АДРЕСА_2
будувались сторонами спільно,
спільними зусиллями та за спільні
кошти, у зв*язку з чим не заперечував, що
частки сторін у вказаному спільному
майні є рівними.

Треті особи по справі: ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, які є дружинами сторін та були
залучені до участі в справі в якості
третіх осіб ухвалою суду від 20.01.2014р., в
судове засідання не з*явились, про день
і час розгляду справи повідомлялись
належним чином, направили суду
письмові пояснення щодо заявленого
позову, де вказували, що не заперечують
проти його задоволення (а.с. 28, 30).

Суд вважає за можливе розгляд
справи у відсутності третіх осіб на
підставі матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до частини 1 ст.61
ЦПК України, обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Судом встановлено, що на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 27.08.2007р. ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 0,1000
га по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням:
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с. 5-6 - копія
державного акту).

Відповідач, що є батьком позивача (а.с. 22
- копія свідоцтва про народження) і на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю від
04.07.2000р. є власником земельної ділянки
по АДРЕСА_2 площею 0, 1000 га з цільовим
призначенням: для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель (а.с. 7-8 - копія
державного акту).

Вказані земельні ділянки є суміжними.

Як зазначали сторони та їх
представники в судовому засіданні, не
заперечували треті особи, на земельних
ділянках по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як
членами сім*ї, зокрема, батьком і сином,
сумісно, за спільні кошти та спільними
зусиллями був побудований житловий
будинок (Літ. А), загальною площею 1 011,7
кв.м., господарський блок (Літ. В),
загальною площею 416,4 кв.м., навіс (Літ. Б),
площею 59,7 кв.м., що в сукупності
складають домоволодіння (а.с. 10-13 - копія
технічного паспорту БТІ), яке
відповідно до свідоцтва про право на
особисту власність на домоволодіння
від 29.12.2001р. є особистою власністю лише
відповідача (а.с. 4 - копія свідоцтва про
право власності на домоволодіння).

Обставини справи про те, що будівництво
здійснювалось сторонами спільно, за
спільні кошти та спільними зусиллями
сторонами не оспорювались, у зв*язку із
чим ці обставини суд визнає
встановленими відповідно до частини 1
ст.61 ЦПК України.

Згідно частин 1, 2 ст.375 ЦК України,
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй
земельній ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває
право власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно.

У відповідності до частини 1 ст.368 ЦК
України, спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві спільної
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до частини 4 цієї ж
норми права, майно, набуте в результаті
спільної праці та за спільні кошти
членів сім*ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

В спірному випадку, домоволодіння
по АДРЕСА_2 побудоване сторонами як
членами сім*ї, зокрема, батьком і сином,
сумісно, за спільні кошти та спільними
зусиллями, на земельній ділянці, яка
належить сторонам на праві власності
та з дотриманням цільового призначення
землі, у зв*язку із чим спірне
домоволодіння для сторін є їх спільною
сумісною власністю відповідно до вимог
частин 1, 2 ст. 375 і частин 1, 4 ст. 368 ЦК
України.

Частини 1, 2 ст.372 ЦК України
визначають, що майно, що є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними.

У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Як просить позивач і не заперечує
відповідач, їх частки у спільній
сумісній власності є рівними та
просить суд здійснити її поділ
виходячи із правила рівності часток
співвласників у спільному майні.

Оцінюючи зібрані по справі докази
в частині позовних вимог щодо поділу
домоволодіння по АДРЕСА_2 в їх
сукупності та співставленні,
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також їх достатності і взаємному
зв*язку, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в цій частині знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні належними доказами,
грунтовані на законі, у зв*язку із чим
суд визнає їх доведеними і такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в
частині поділу житлового будинку по
АДРЕСА_1, то суду, крім особистих
пояснень представників сторін, не
надано належних і допустимих доказів
про право власності сторін по ? частині
на відповідну земельну ділянку,
зокрема, державного акту на право
власності на земельну ділянку від
19.08.2009р., на який посилається позивач, і
доказів про будівництво сторонами на
цій земельній ділянці житлового
будинку загальною площею 1 837 кв.м., у
зв*язку із чим в цій частині позовних
вимог суд вважає за необхідне
відмовити, як недоведених.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 368, 372, 375 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 212-215, 223 ЦПК
України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Здійснити поділ спільної
сумісної власності як членів сім*ї
ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, уродженцем м.Києва,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
мешкає в АДРЕСА_2 право власності на ?
частину домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2, що складається із: житлового
будинку (Літ. А), загальною площею 1 011,7
кв.м., господарського блоку (Літ. В),
загальною площею 416,4 кв.м., навісу (Літ.
Б), площею 59,7 кв.м., в порядку поділу
спільної сумісної власності членів
сім*ї.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
народження, уродженцем с.Тиниця
Бахмацького району Чернігівської
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, що мешкає в АДРЕСА_2 право
власності на ? частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_2, що складається із:
житлового будинку (Літ. А), загальною
площею 1 011,7 кв.м., господарського блоку
(Літ. В), загальною площею 416,4 кв.м.,
навісу (Літ. Б), площею 59,7 кв.м., в порядку
поділу спільної сумісної власності
членів сім*ї.

В частині позовних вимог про
поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми в судовому
засіданні під час проголошення рішення
суду - протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: