Справа № 565/889/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд
Рівненської області-

під головуванням судді
Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання
Ломазі С.О.,

з участю:

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Кузнецовського міського суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визначення частки у
праві спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в :

В суд звернулася ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
визначення частки у праві спільної
сумісної власності, в якому просила
визнати рівними частки власників
квартири АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_6,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 право
власності по 1/5 частки квартири АДРЕСА_1
за кожним.

Позовні вимоги
обгрунтовуються тим, що 22.12.1993р. органом
приватизації в особі Рівненської АЕС
було видано свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_6, в якому вказано, що квартира є
спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та
членів його сім'ї. Однак у технічному
паспорті на квартиру АДРЕСА_1 її
власниками вказані ОСОБА_6, ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 без визначення
часток у праві власності.

07 листопада 2013р. помер
чоловік позивача, - ОСОБА_6 25 березня
2014р. ОСОБА_1 подала заяву до нотаріуса
про прийняття спадщини після ОСОБА_6 та
було заведено спадкову справу. Інші
спадкоємці із заявами про прийняття
спадщини не зверталися. Позивач вважає,
що вона прийняла спадщину, оскільки
проживала разом із спадкодавцем у
квартирі АДРЕСА_1.

У зв'язку із розбіжностями в
документах ОСОБА_1 не може оформити в
нотаріуса право власності на частку,
належну померлому, так як частка у
праві власності не визначена. Тому
вона, покликаючись на норми ст.357 ч.1,
ст.370 ч.1-2, ст.372 ЦК України, звернулася
із цим позовом до суду.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала повністю. З її пояснень
слідує, що чоловік позивача -
спадкодавець ОСОБА_6 сам займався
приватизацією квартири АДРЕСА_1.
Позивач не знає чи квартира була
приватизована тільки на ім'я ОСОБА_6, чи
і на інших членів сім'ї - сторін по
справі. ОСОБА_1 думала, що ОСОБА_6
приватизував квартиру АДРЕСА_1 тільки
на себе. В теперішній час позивач
вважає, що прийняла спадщину після
свого чоловіка і для отримання
свідоцтва про право на спадщину
необхідно визначити частки
співвласників квартири. Домовленостей
щодо розміру часток у праві власності
на квартиру АДРЕСА_1 між сторонами не
було.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснював,
що після смерті спадкодавця виявилося,
що квартира АДРЕСА_1 перебуває у
спільній сумісній власності без
визначення часток. Тому просять про
визнання 1/5 частки в праві власності на
квартиру за кожним із співвласників.
Позивач подала заяву про прийняття
спадщини після чоловіка. Нотаріус
говорила, що не зрозуміло, кому із
членів сім'ї належить квартира. Доказів
звернення до нотаріуса за отриманням
свідоцтва про право на спадщину немає.
На думку представника позивача у
свідоцтві про право власності мали б
бути визначені частки співвласників.
Вважає, що приватизація квартири
АДРЕСА_1 здійснена на всіх членів сім'ї
наймача квартири.

Відповідач ОСОБА_4 позов
визнавала повністю. З її пояснень
вбачається, що участь у приватизації
квартири АДРЕСА_1 приймали всі особи,
які вказані у технічному паспорті на
квартиру. Вважає, що у праві власності
на квартиру усі мають по 1/5 частки. За
прийняттям спадщини до нотаріуса із
заявою вона не зверталася. Просила
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заявляла про
визнання позову повністю. ОСОБА_3
зазначає, що вона приймала участь у
приватизації квартири АДРЕСА_1. Частки
усіх п'ятьох співвласників є рівними.
До нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини вона не зверталася. Вважає, що
і так прийняла спадщину після батька.

Відповідач ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилася. Надіслала суду
лист, в якому зазначала, що позов визнає
повністю.

Треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору за викликом суду в
судове засідання не з'явилися.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, представника позивача,
дослідивши та оцінивши в сукупності
інші докази у справі приходить до
висновку про відмову в задовольненні
позову.

Судом встановлено, що
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 було видане 22.12.1993р. на
підставі розпорядження органу
приватизації - Рівненської АЕС від
22.12.1993р. №1397. У свідоцтві зазначено
прізвище, ім'я та по батькові лише
одного власника - ОСОБА_6. Видно, що
свідоцтво про право власності
виготовлене за зразком, що міститься у
додатку 10 до Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян. З нього вбачається, що у разі
приватизації житла декількома особами,
зокрема членами сім'ї на праві спільної
сумісної чи спільної часткової
власності, у свідоцтві мають бути
зазначені прізвища, ім'я та по батькові
усіх співвласників. У свідоцтві про
право власності на квартиру АДРЕСА_1
закресленими є написи «приватної» та
«часткової» власності, а підкресленими
є написи «спільної» і «сумісної»
власності.

Отже із такого свідоцтва про
право власності на квартиру неможна
однозначно встановити інших
співвласників квартири АДРЕСА_1. Не
вбачається такої можливості здобуття
необхідних даних і із розпорядження
органу приватизації - Рівненської АЕС
від 22.12.1993р. №1397.

Суд не може покласти в
основу свого рішення та висновків про
співвласників квартири ті дані, що
вказані у технічному паспорті на
квартиру АДРЕСА_1, де зазначено такі
прізвища, імена та по батькові
власників квартири: ОСОБА_6, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. По-перше,
зразком технічного паспорту, що
нормативно затверджений (додаток 9 до
Положення про порядок передачі квартир
(будинків) у власність громадян) не
передбачено можливості указання даних
про імена власників. По-друге, з
матеріалів справи вбачається, що
технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1
був виданий 21.12.1993р., тобто ще раніше ніж
прийнято розпорядження про
приватизацію квартири та видано
свідоцтво про право власності на
квартиру (датовані 22.12.1993р.). Але за
змістом додатку 9 до Положення про
порядок передачі квартир (будинків) у
власність громадян, у технічному
паспорті має бути уже посилання на
реєстрацію права власності на підставі
свідоцтва про право власності.
Наведені обставини вносять
сумнівність щодо належного оформлення
технічного паспорта на квартиру, а тому
на основі такого доказу суд не може
грунтувати бажаного позивачу рішення
суду щодо визначення часток
співвласників у праві власності.

Свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_1 підтверджено, що ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст.357 ч.1, ст.370
ч.2 ЦК України існує презумпція
рівності часток співвласників у праві
спільної часткової або спільної
сумісної власності.

Розглядаючи цей спір суд не
приймає повне визнання позову
відповідачами і не може задовольнити
вимоги ОСОБА_1 на підставі визнання
позовних вимог відповідачем. До
наведеного висновку суд прийшов у
результаті того, що визначення часток в
праві спільної сумісної або спільної
часткової власності можливе за
рішенням суду тоді, коли відповідне
право спільної власності є безсумнівно
доведеним на підставі
правовстановлюючих документів.
Виходячи із наданих до суду доказів
немає підстав для однозначного
висновку, що позивач разом із
відповідачами є співвласниками
квартири АДРЕСА_1, так як свідоцтвом про
право власності на квартиру АДРЕСА_1
безсумнівно підтверджується лише
право власності спадкодавця ОСОБА_6
Отже, для захисту прав позивача у
спосіб, заявлений позивачем, - шляхом
визначення часток співвласників у
праві спільної власності на квартиру
АДРЕСА_1, не доведено доказами
достатніх підстав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4
про визначення частки у праві спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1, через безпідставність.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Кузнецовський
міський суд Рівненської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я: