У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

05 лютого 2014 рокуМ. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної
О.О.,

суддів: Коротуна В.М.,
Ступак О.В.,

Касьяна О.П., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Укргазбанк»
в особі відділення «Чернівецьке
обласне управління» АБ «Укргазбанк»,
третя особа - ОСОБА_4, про визнання
договору поруки припиненим, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від 07 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 06 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 08 вересня 2008 року між ВАТ
АБ «Укргазбанк», в особі відділення
«Чернівецьке обласне управління» АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір
№ ЧОУ/37-п/08/Д, відповідно до умов якого
банк надав позичальнику кредит у сумі
499 000 доларів США, зі сплатою 15 % річних, з
кінцевим терміном погашення до 07
вересня 2023 року.

У забезпечення виконання зобов'язання
за вказаним кредитним договором було
укладено договір поруки від 08 вересня
2008 року № ЧОУ/37-п/08/Д-р2 з
поручителем ОСОБА_3

У грудні 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» в
односторонньому порядку підвищив
процентну ставку з 15 % на 16 %, про що
позивачу стало відомо у травні 2013 року.
Вказуючи, що згоди на збільшення
відсоткової ставки він не давав, на
підставі ст. 559 ЦК України позивач
просив визнати припиненим договір
поруки від 08 вересня 2008 року №
ЧОУ/37-п/08/Д-р2, укладений між ним та ПАТ
«Укргазбанк».

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 07 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 06 листопада 2013 року, в
задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_3, просить скасувати
постановлені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженими в
судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Проте зазначеним нормам закону судові
рішення попередніх інстанцій не
відповідають.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що умовами кредитного
договору передбачено підвищення
відсоткової ставки, а тому ОСОБА_3,
укладаючи договір поруки, погодився на
збільшення відповідальності.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Судами установлено, що 08 вересня
2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі
відділення «Чернівецьке обласне
управління» АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір №
ЧОУ/37-п/08/Д, відповідно до умов якого
банк надав позичальнику кредит у сумі
499 000 доларів США, зі сплатою 15 % річних, з
кінцевим терміном погашення до 07
вересня 2023 року.

У забезпечення виконання зобов'язання
за вказаним кредитним договором було
укладено договір поруки № ЧОУ/37-п/08/Д-р2
від 08.09.2008 року з поручителем ОСОБА_3

У грудні 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» в
односторонньому порядку підвищив
процентну ставку з 15 % до 16 %,

У п. 3.1.10 вказаного кредитного договору
зазначено, що на залишок простроченої
заборгованості за кредитом проценти
нараховувати, виходячи із процентної
ставки, зазначеної у п. 1.1, збільшеної на
1 (один) процент, починаючи з дня
виникнення простроченої
заборгованості.

Відповідно до п. 4.1 цього ж договору
сторонами досягнуто згоди щодо сплати
процентів за наданий кредит у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником умов договору, а саме:
несплати процентів або несвоєчасного
повернення кредиту або його частини,
виходячи із підвищеної процентної
ставки у розмірі 16,00 % річних.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди

поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5 відповідно до частини першої статті 559
ЦК України припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості.
Зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвалених судових рішень із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 07 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 06 листопада
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
В.М. Коротун

О.П. Касьян

О.В. Ступак

С.П. Штелик