У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Григоренка М.П.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Рівненського міського суду від
25 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 25 грудня 2013 року первісний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за
прострочення сплати аліментів за
період з 17.10.2012 року по 24.12.2013 року в сумі
12 109,80 грн. та витрати по оплаті
судового збору в сумі 229,40грн. В
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим, ОСОБА_3 оскаржив його
в апеляційному порядку. В поданій
апеляційній скарзі зазначає, що судом
не було враховано положень ст. 10 ЦПК
України, адже йому не було роз'яснено
відповідальність за прострочення
сплати аліментів про ухвалення рішення
від 16.12.2012р. Доводить, що до неустойки в
сімейних правовідносинах
застосовуються загальні положення про
неустойку відповідно до норм ЦПК
України, а тому, доведення вини
відповідача для її застосування є
обов'язковим. Стверджує, що
заборгованість по сплаті аліментів
була зумовлена тимчасовою відсутністю
роботи і заробітку. Заперечує розмір
пені, нарахованої судом, та вважає, що
загальна її сума за період з 17.10.2012 року
по 24.12.2013 року становить 1407,06 грн.. З
наведених підстав просить ухвалити
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 та стягнути на її
користь неустойку за прострочення
сплати ним аліментів у розмірі 1407,06
грн..

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні зустрічних позовних вимог
про зменшення розміру аліментів першої
інстанції не оскаржене, а тому, у
відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" апеляційним
судом не перевіряється.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
первісних позовних вимог, суд першої
інстанції правильно виходив із того, що
у зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 свого
обов'язку по

________________________________________________________________________
_______________________________________________

Справа № 569/21057/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Головчак М.М.

Провадження № 22-ц 787/329/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на
утримання їх дитини, у останньої, як
одержувача аліментів, виникло право на
стягнення пені за прострочення
виконання даного зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували в зареєстрованому шлюбі з 09
вересня 2009 року, від якого мають дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Рівненського міського суду від 16
листопада 2012 року шлюб між сторонами
розірвано, а також стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5, на утримання
малолітньої аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 600 грн.,
щомісячно, починаючи з 15 серпня 2012 року
до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Апеляційного суду
Рівненської області від 27 грудня 2012
року рішення Рівненського міського
суду змінено в частині визначення дати
стягнення аліментів та визначено
початок стягнення аліментів з 17 жовтня
2012 року.

Як вбачається з довідки-розрахунку
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції, ОСОБА_3 недобросовісно
виконувався обов'язок по сплаті
аліментів, у зв'язку з чим станом на 20
грудня 2013 року заборгованість за
період з 17 жовтня 2012 року по 12 листопада
2013 року склала 4 770 грн. 90 коп. (а.с. 35).

Не заслуговують на увагу суду
посилання ОСОБА_3 про відсутність його
вини у тому, що утворилась
заборгованість по аліментах, колегія
суддів оцінює критично. Судом
встановлено, що відповідач є фізично
здоровою особою працездатного віку та
не позбавлений можливості
працевлаштуватися, а відтак,
відсутність заробітку в період, коли
виникла заборгованість по сплаті
аліментів, про яку він зазначає в
апеляційній скарзі не може бути
підставою для відмови у задоволенні
вимог про стягнення пені за
прострочення їх сплати. Колегія суддів
також зважає на той факт, що у
відповідача відсутні інші утриманці,
окрім спільної з позивачкою
малолітньої дочки.

Що стосується нарахування пені, розмір
якої оскаржує відповідач, наводячи
власні розрахунки, то колегією суддів
вони до уваги не беруться як такі, що
суперечать нормам закону. Так,
відповідно до правової позиції,
викладеної у Постанові Верховного Суду
України від 11 вересня 2013 року по справі
№ 6-81 цс 13, оскільки зобов'язання зі
сплати аліментів носить періодичний
характер і повинно виконуватися
щомісяця, то при розгляді спорів про
стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК
України пені від суми несплачених
аліментів суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення про стягнення
пені, підсумувавши розміри нарахованої
пені за кожен із прострочених платежів
та визначивши її загальну суму.

Зважаючи на те, що аліменти
призначаються та виплачуються
щомісяця, то неустойка (пеня) від суми
несплачених аліментів нараховується
не на загальну суму заборгованості, а
базою для її нарахування є сума
чергового несплаченого місячного
платежу. При цьому її нарахування не
обмежується тим місяцем, коли мали бути
сплачені аліменти, а здійснюються за
кожен день прострочення по кожному
місячному платежу окремо до повного
погашення заборгованості.

Порядок обчислення пені і її розмір,
визначені місцевим судом, узгоджуються
з вищенаведеними положеннями закону, а
тому, є всі підстави для задоволення
позовних вимог.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Однак, будь-яких доказів,
які б заслуговували на увагу і
спростовували висновки суду особа, яка
подала апеляційну скаргу, суду не
надала.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді: підпис
Григоренко М.П.

підпис
Максимчук З.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук Н.М.