2/258/290/14 258/9513/13-ц
Кіровський районний суд м. Донецька у
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі - Свіріній Д.О.,
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за
участі третіх осіб: ОСОБА_5, Кооператив
«ТАВРІЯ» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу
транспортного засобу,-
До Кіровського районного суду м.
Донецька звернувся ОСОБА_2 із позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третіх
осіб: ОСОБА_5, Кооператив «ТАВРІЯ», про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу транспортного засобу,
у якому вказує, що 24 вересня 2012 року
уклав договір купівлі-продажу
транспортного засобу, а саме
автомобіля Shevrolet Aveo г.н. НОМЕР_2, кузов №
Від імені власника автомобіля
відповідача ОСОБА_4 вказаний договір
укладала довірена особа відповідач
ОСОБА_3, який діяв на підставі
довіреності, виданої у порядку
передоручення ОСОБА_5, який у свою чергу
передав право на розпорядження
вказаним автомобілем на підставі
довіреності, виданої власником
Договір купівлі-продажу було укладено
згідно договору комісії у кооперативі
«ТАВРІЯ», після укладення договору
купівлі-продажу автомобіля, позивачу
було видано довідку-рахунок для
реєстрації транспортного засобу у
органах ДАЇ. При укладанні вказаного
договору він передав відповідачу
ОСОБА_3 у якості оплати суму
еквівалентну 5 800 доларів США, що згідно
із курсом НБУ складає 46 400 грн.
У лютому 2013 р. автомобіль був вилучений
у позивача співробітниками міліції та
переданий власнику-відповідачу ОСОБА_4
Грошові кошти, які позивач при
укладенні договору купівлі-продажу
передав відповідачу ОСОБА_3 останній
добровільно повернути відмовляється.
Таким чином відповідач ОСОБА_3 уклав
оспорюваний договір купівлі-продажу не
маючи необхідного обсягу повноважень,
отримані від позивача кошти обернув на
свою користь, у зв'язку із чим позивач
був змушений звернутися до суду із
даним позовом, у якому просить визнати
недійсним вищезазначений договір
купівлі-продажу, та стягнути солідарно
з відповідачів грошові кошті передані
ним у якості оплати за придбаний
У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, та дав
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві, у подальшому надав суду
заяву про розгляд справи у його
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з явилася, про час та місце судового
засідання була повідомлена належним
чином, про причини неявки суд не
повідомила, але надала суду письмові
пояснення у яких вказувала, що проти
позову заперечує через те, що їй
невідомі особи відповідач ОСОБА_3 та
третя особа ОСОБА_5, довіреність на ім'я
ОСОБА_5 на право розпорядження належним
їй автомобілем вона не видавала,
довіреність яка нібито видана від її
імені на ім'я ОСОБА_5, та ОСОБА_6 є
підробкою, через те що вона ніколи не
була у місті оформлення цієї
довіреності, для її оформлення було
використано підроблений паспорт із
вклеєною фотокарткою невідомої жінки.
Окрім того, грошей від ОСОБА_3, або інших
осіб за проданий автомобіль вона не
отримувала, та взагалі не мала наміру
його продавати. Автомобіль вибув із її
володіння проти її волі, через
протиправні дії особи, якій вона надала
автомобіль у оренду, що
підтверджується наданими матеріалами
кримінального провадження.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив. У попередньому судовому
засіданні представник відповідача
ОСОБА_7 проти позову заперечувала,
вказувала що правочин з видачі
довіреності ОСОБА_3 є дійсним, що
підтверджується Витягом з єдиного
реєстру довіреностей № 26133649 від 16.01.2014
року. Окрім того відповідач ОСОБА_3
фактично уклав із третьою особою
ОСОБА_5 договір купівлі-продажу
автомобіля Shevrolet Aveo що підтверджується
розпискою про отримання грошових
коштів від 13.09.2012 р., виданою ОСОБА_5,
тому він мав необхідні повноваження
для відчуження належного йому
автомобіля позивачу.
Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
Третя особа кооператив «ТАВРІЯ» у
судове засідання не з'явився, про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином, надав
суду заяву про розгляд справи у його
Суд у зв'язку із неявкою відповідачів
та третіх осіб, та неповідомленням про
поважність причин такої неявки в
судове засідання, у порядку ст. 169 ЦПК
України, зі згоди представника
позивача, приймає рішення про заочний
розгляд справи, та ухвалення по справі
заочного рішення, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оглянувши
рішення Кіровського районного суду від
27.06.2013 р. по справі № 2/258/659/2013, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні
між відповідачем ОСОБА_3 та
кооперативом «ТАВРІЯ» 24 вересня 2012 р.
було укладено договір комісії на
продаж транспортного засобу -
автомобіля Shevrolet Aveo д.н. НОМЕР_2, кузов №
НОМЕР_1 (а.с. 100-101).

Матеріали справи свідчать, що договір
комісії укладено на підставі
довіреності від 07.09.2012 р. на право
розпорядження, виданої власником
автомобіля ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5,
ОСОБА_6 (а.с. 7 ), та довіреності виданої
ОСОБА_5 у порядку передоручення 12.09.2012 р.
на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_8 (а.с. 8).

У той же день на підставі
довідки-рахунку серії ДПІ № 683009 від
24.09.2012 р. вказаний автомобіль придбав
ОСОБА_2 (а.с. 102).

Факт отримання відповідачем ОСОБА_3
грошових коштів у сумі еквівалентній 5
800 доларів США від позивача ОСОБА_2
встановлено рішенням Кіровського
районного суду від 27.06.2013 р. по справі №
2/258/659/2013 (а.с. 10-12).

11.10.2012 р. при державній реєстрації
спірного автомобіля на ім'я позивача у
МРЕВ № 1 м. Донецька, йому стало відомо,
що автомобіль перебуває у розшуку у м.
Києві, свідоцтво про реєстрацію ТС та
номерні знаки вилучені
співробітниками МРЕВ № 1 м. Донецька.

Як вбачається з довідки № 42/1117 від
01.10.2013 р., наданої начальником СВ
Дарницького РУ ГУМВС України у м. Київ,
21.02.2013 р. на підставі ухвали слідчого
судді Дарницького районного суду м.
Києва від 24.01.2013р. у м. Острог у
нотаріуса ОСОБА_9 вилучено копію
довіреності від 07.09.2012 р. від імені
ОСОБА_4 на право керування та
розпорядження автомобілем «Шевроле
Авео» д.н. НОМЕР_2 гр.. ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
копію паспорта на ім'я ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, серія паспорту НОМЕР_3,
виданого 18.05.2007 р. Лебединським РВ УМВС
України в Сумській області з вклеєною
фотокарткою невідомої жінки (а.с. 33).

З матеріалів справи вбачається, що на
час розгляду справи довіреність від
07.09.2012 р. на право розпорядження,
виданої власником автомобіля ОСОБА_4 на
ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6 та довіреність
видана ОСОБА_5 у порядку передоручення
12.09.2012 р. на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_8 є
дійсними, що підтверджується витягом з
Єдиного реєстру довіреностей від 16.01.2014
року (а.с. 108).

09.02.2013 року співробітниками
Дарницького РУ ГУМВС України у м. Києві
на підставі ухвали слідчого судді
Дарницького районного суду м. Києва від
21.01.2013 р., у позивача було вилучено
автомобіль Shevrolet Aveo та передано
власнику ОСОБА_4 на зберігання (а.с. 33).

Постановою оперуповноваженого СУР
Ленінського РВ ДМУ ГУМВС Укараїни у
Донецікій області від 17 жовтня 2012 року
відносно позивача ОСОБА_2 було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи.

Зазначені обставини не заперечуються
сторонами у своїх письмових поясненнях
наданих до суду.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК
України право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
встановлені ст. 203 ЦК України,
відповідно до ч. 4 якої правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти:
правочини між юридичними особами;
правочини між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів, передбачених
частиною першою статті 206 цього
Кодексу; правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу; інші правочини, щодо
яких законом встановлена письмова
форма.

У сенсі ст.639 ЦК України договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Договір купівлі-продажу автомобілів
має свою специфіку.

Письмова форма договору
купівлі-продажу (міни) автомобілів
передбачена постановою КМ від 07.09.98 N 1388,
якою затверджені Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин на
шасі, автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок (далі -
Правила), згідно з п. 2 яких вони є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил
перед відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів здійснюється
після їх огляду в підрозділі ДАІ на
підставі заяви власника з поданням
документа, що посвідчує його особу.

Відповідно до ст.210 ЦК України та п.2
Правил, договір відчуження автомобіля
підлягає державній реєстрації в МРЕВ
ДАІ і є вчиненим лише з моменту його
державної реєстрації. Фактичне
виконанням умов договору не є
підтвердженням переходу права
власності на автомобіль, оскільки для
переходу права власності автомобіль
повинен бути знятий з обліку з
колишнього власника і зареєстрований
на нового власника.

З матеріалів справи вбачається, що
заяви від власника спірного
автомобіля ОСОБА_4 про зняття з обліку
автомобіля не подавалось і його
державна реєстрація на позивача ОСОБА_2
органами ДАІ не здійснювалася. Більш
того, вказаний автомобіль перебував у
розшуку у зв'язку з заявою його
власника про заволодіння його
транспортним засобом шахрайським
шляхом (а.с. 32, 34-36).

Вирішуючи спір в частині визнання
недійсним договору купівлі - продажу
від 24.09.2012 року, суд виходить з
відсутності правових підстав для
задоволення позову про визнання угоди
сторін недійсною із застосуванням
наслідків ст. 216 ЦК України, оскільки
між сторонами у встановленому порядку
(з дотриманням вимог, передбачених
Правилами державної реєстрації та
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин на шасі, автомобілів,
мотоциклів усіх типів марок і
моделей,причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
КМ України № 1388 від 7.09.1998 року, в
редакції постанови КМ України 31371 від
23.12.2009 року) договір купівлі - продажу
автомобіля укладений не був, позивач не
став власником автомобіля Shevrolet Aveo д.н.
НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, після передачі
ОСОБА_3 обумовленої грошової суми, а
тому неукладений правочин не може бути
визнаний недійсним і до нього не можуть
бути застосовані наслідки його
недійсності.

У зв'язку з цим суд відмовляє позивачу у
задоволенні позовних вимог про
визнання договору купівлі - продажу від
24.09.2012 року недійсним.

За таких обставин положення ст.216 ЦК
України щодо повернення кожною із
сторін одержаного на виконання
правочину не можуть бути застосовані, а
повинні застосуватися норми ст. 1212 ЦК
України.

Крім того, слід зазначити, що абз. 4 п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 12 червня 2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» роз'яснено, що
оскільки підставою позову є фактичні
обставини, що наведені у заяві, то
зазначення позивачем конкретної
правової норми на обґрунтування позову
не є визначальним при вирішенні судом
питання про те, яким законом слід
керуватися при вирішенні спору.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 глави 83 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Частиною 3 даної статті встановлено, що
положення цієї глави застосовуються
також до вимог про повернення
виконаного одного із сторін у
зобов'язані.

Аналіз зазначених статей ЦК України
свідчить про те, що зазначені норми
закону підлягають застосуванню також
до відносин щодо повернення переданого
на виконання правочину, який не було
вчинено, чи договору, який не було
укладено. Вважається, що на ці
відносини поширюється чинність
положень глави 83 ЦК України.

Судом встановлено, що спірний
автомобіль на цей час повернуто
власнику - відповідачу ОСОБА_4

Грошові кошти у сумі 5 800 доларів США, що
згідно із курсом НБУ складає 46 400 грн.,
передані позивачем відповідачу ОСОБА_3
під час укладення договору
купівлі-продажу автомобіля осатаній
власнику ОСОБА_4 не віддавав, обернувши
їх на свою користь.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_3
грошових коштів у сумі еквівалентній 5
800 доларів США від позивача ОСОБА_2
встановлено рішенням Кіровського
районного суду від 27.06.2013 р. по справі №
2/258/659/2013 (а.с. 10-12).

За таких умов суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові
кошти у сумі 46 400 грн. (5 800 доларів США в
еквіваленті по курсу НБУ) як
безпідставно набуте майно.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України
з відповідача ОСОБА_3 на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 512 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 210,
1212, 1213 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за
участі третіх осіб: ОСОБА_5, Кооператив
«ТАВРІЯ» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу
транспортного засобу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_2
грошові кошти у сумі 46 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 512
грн. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
позивачем в загальному порядку, тобто
рішення суду позивачем може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Головуючий суддя
Леонов О.С.