Справа № 1519/9120/12
Провадження № 2/521/226/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Дімітрової
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про виселення; зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради про визнання права
користування житловим приміщенням -

В И Р І Ш И В :

Позивач звернувся до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з
безпідставно займаного приміщення,
посилаючись на такі обставини.

Як зазначає позивач, житловий будинок
АДРЕСА_1 належить Одеській міській
раді, перебуває у оперативному
управлінні Малиновської районної
адміністрації, обслуговується КП ЖКС
«Хмельницький». Відповідачі по справі
без правовстановлюючих документів
зайняли АДРЕСА_1 у якій раніше мешкав
гр. ОСОБА_5 складом сім'ї одна особа на
підставі ордеру на житлове приміщення
№ 913 серія БО від 22 березня 1994 р.
Вищезазначена квартира була звільнена
в зв'язку зі смертю гр. ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_4 Ордер та дозвіл на
вселення відповідачам по справі не
надавався. Відповідачі по справі не
надали ані ордеру, ані будь-яких інших
дозвільних та правовстановлюючих
документів на АДРЕСА_1 з яких би
вбачалось законність займання
зазначеної квартири. Відповідно до
Житлового кодексу України вселення в
житлове приміщення наймача
проводиться тільки з письмової згоди,
відповідачам така письмова згода від
ОСОБА_5 не надавалася. Слід зазначити,
що жодних відомостей про те, що замість
гр. ОСОБА_5 проводила сплату за надані
послуги з електропостачання,
газопостачання, водопостачання у
відповідачів відсутня. Згідно з ч. 3 ст.
116 ЖК України особи, які самоправно
зайняли приміщення виселяються без
надання їм іншого приміщення. На
підставі вищевикладеного позивач
просить виселити відповідачів із
самовільно зайнятого приміщення
АДРЕСА_1 без надання їм іншого
житлового приміщення.

В подальшому до суду була подана
зустрічна позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання права користування
житловим приміщенням, в якій вони
посилаються на такі обставини.

В спірній квартирі постійно проживав
та був зареєстрований батько ОСОБА_2
ОСОБА_5 Мати ОСОБА_2, ОСОБА_8, померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року. ОСОБА_2 є інвалідом
дитинства. Вона зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2. Там знаходиться
приватний будинок, в якому
зареєстровано всього 9 осіб. Це будинок
її бабусі. В цілому він складається з
трьох кімнат житловою площею 46,1 кв. м.
Вона постійно проживала однією сім'єю
зі своїм батьком ОСОБА_5 Вони
підтримували один одного, вели спільне
господарство. В них був загальний
бюджет. Батько тяжко хворів і вона зі
своїм чоловіком піклувалася ним,
лікували його, доглядали. Батько бажав
приватизувати свою квартиру та
залишити її відповідачці, щоб вона мала
окреме житло. Але в них виникли
проблеми з приватизацією, оскільки в
квартирі була проведена самовільна
перебудова. Батько мав намір
зареєструвати відповідачку на спірній
житловій площі, але постійно хворів і
не мав змоги звернутись до КП ЖКС
«Хмельницький». ІНФОРМАЦІЯ_4 року її
батько помер.

Таким чином, в означену вище спірну
квартиру ОСОБА_2 вселилась в 2009 році за
бажанням та з дозволу її батька, ОСОБА_5
Вона постійно там мешкала,
користувалася спірним житлом. Вони
разом сплачували необхідні витрати за
користування житлом та комунальними
послугами, підтримували дану квартиру
в належному для проживання стані.
Іншого власного окремого житла вона не
має. З моменту вселення, відповідачка
та її чоловік, як члени сім'ї наймача
квартири, користуються всіма правами
та несуть всі обов'язки користувачів
жилим приміщенням, які витікають з
договору найму жилого приміщення. На їх
ім'я отримують кореспонденцію за
адресою спірної квартири. Претензій з
боку житлових органів та сусідів
стосовно користування спірною
квартирою не пред'являлось. Оскільки
вони, вселились в квартиру АДРЕСА_1 з
дозволу та за проханням наймача
вказаної квартири, виконують всі
обов'язки наймачів. На підставі вище
викладеного просять визнати за ними
право користування жилою площею в
квартирі АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивача Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
позов підтримав в повному обсязі та
просив його задовольнити, в
задоволенні зустрічного позову просив
відмовити.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представник в судове
засідання з'явилися, наполягали на
задоволенні зустрічного позову, в
задоволенні позову Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради просили відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторони,
допитавши свідків, суд прийшов до
висновку про можливість задоволення
зустрічного позову, в первісному
позові відмовити з таких підстав.

Житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на
балансі Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради.

Відповідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування Україні»,
вказано, що органи місцевого
самоврядування у відповідності із
законом здійснюють повноваження по
володінню, користуванню і
розпорядженню об'єктами права
комунальної власності, зокрема
виконують усі майнові операції,
передають об'єкти комунальної
власності у тимчасове користування
юридичним і фізичним особам. Згідно п.
а, п. п. 2 ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
зазначені в ч. 5 ст. 60 повноваження,
відносно передачі житла здійснює
виконавчий орган міської ради.

Відповідно до п. 1.1. положення «Про
районну адміністрацію Одеської
міської ради» від 28.02.2011 р. № 384-VI,
районна адміністрація Одеської
міської ради є виконавчим органом
Одеської міської ради та створюється
нею з метою реалізації функцій
міського самоврядування на території
відповідного адміністративного району
міста Одеси, згідно із Законом України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Наймачем квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_5
на підставі ордеру на житлове
приміщення № 913 серія БО від 22 березня
1994 р.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою ОСОБА_5,
наймача квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про її
народження НОМЕР_1, батьком якої
зазначений ОСОБА_5

Відповідно до рішення ВКК від 01.07.2002
року, рішення ВКК № 35 від 27.07.2007 року
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, є
інвалідом з дитинства і отримує пенсію
по інвалідності.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2
актовий запис № 6187, ІНФОРМАЦІЯ_5 року
померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 29.08.2009
року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_3 та
змінила прізвище на ОСОБА_6

За показаннями свідків: сусідки ОСОБА_9,
дружини рідного дядька ОСОБА_10, сусідки
ОСОБА_11, ОСОБА_2 вселилася в квартиру до
батька ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком
ОСОБА_3 восени 2009 року за згодою батька.

Жодних доказів, які б свідчили про
небажання батька вселяти дочку із
зятем до спірної квартири, або доказів
спроб ОСОБА_5 виселити їх із займаного
житлового приміщення до суду не
надано.

Свідки також підтвердили обставини,
викладені в зустрічній позовній заяві,
а сам, що з часу вселення ОСОБА_2 зі
своїм чоловіком в спірну квартиру вони
постійно до смерті батька ОСОБА_5, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_4 року (свідоцтво
про смерть НОМЕР_4, актовий запис № 2540),
проживали в квартирі. ОСОБА_2, її
чоловік ОСОБА_3 та її батько ОСОБА_5
підтримували один одного, вели спільне
господарство. В них був спільний
бюджет. Батько тяжко хворів і ОСОБА_2 зі
своїм чоловіком піклувалася про нього,
лікували, доглядали. Батько бажав
приватизувати свою квартиру та
залишити її відповідачці, але виникли
проблеми з приватизацією, оскільки в
квартирі була проведена самовільна
перебудова (згідно технічного паспорту
КП «ОМБТІ та РОН» на спірну квартиру
від 10.05.2011 року самовільно збудований
туалет з жилої площею 3,3 кв.м.). Батько
мав намір зареєструвати відповідачку
на спірній житловій площі, але постійно
хворів і не мав змоги звернутись до КП
ЖКС «Хмельницький».

З моменту вселення, відповідачка та її
чоловік, як члени сім'ї наймача
квартири, користуються всіма правами
та несуть всі обов'язки користувачів
жилим приміщенням, які витікають з
договору найму жилого приміщення. На їх
ім'я отримують кореспонденцію за
адресою спірної квартири. Співмешканці
разом сплачували необхідні витрати за
користування житлом та комунальними
послугами, підтримували квартиру в
належному для проживання стані. Іншого
власного окремого житла ОСОБА_2 не має.

Претензій з боку житлових органів та
сусідів стосовно користування спірною
квартирою з часу вселення і до смерті
батька (протягом двох з половиною
років) не пред'являлось.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2. За цією адресою знаходиться
приватний будинок, який належить
бабусі відповідачки ОСОБА_13 В цьому
будинку зареєстровано загалом 9
(дев'ять осіб). В цілому будинок
складається з трьох кімнат житловою
площею 46,1 кв. м. (по 5,1 кв. м. жилої площі
на 1 особу).

За показаннями свідків місце для
проживання ОСОБА_2 в цьому будинку
немає.

Таким чином, ОСОБА_2 та її чоловік
ОСОБА_3 зі згоди ОСОБА_5 вселилися в
квартиру АДРЕСА_1, тривалий час
проживали разом з ним до його смерті і
продовжують проживати на даний час,
виконують всі зобов'язання,
передбачені для наймачів житла:
здійснюють поточний ремонт, сплачують
за спожиті житлово-комунальні послуги
і тому фактично набули право
користування спірним житлом.

Згідно зі ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Згідно ст. 9 ЖК УРСР набуті права
позивача не можуть бути обмежені
інакше, як з підстав та в порядку,
передбаченому законом. Доказів про
наявність таких підстав відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України, до суду не
надано.

Згідно до ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають
право на одержання у безстрокове
користування у встановленому порядку
житлового приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не
може бути виселений із займаного
житлового приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Згідно ст. 61 ЖК УРСР користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. З часу
вселення в спірне житло між сторонами
фактично склалися відносини найму щодо
спірного житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЖК УРСР
предметом договору найму житлового
приміщення в будинках державного та
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
житловий будинок.

Керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції
України, ст. ст. 9, 61, 63 ЖК України, ст. ст.
10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

У задоволенні позову Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
права користування житловим
приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ В.К.
Гуревський