РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року Ленінський районний суд
м. Кіровограда в складі :

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до КП
«Теплоенергетик», третя особа: ЖЕК № 4
м. Кіровограда про захист прав
споживача,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з позовом
про захист прав споживача в якому
просить зобов»язати КП
«Теплоенергетик» провести періодичну
повірку будинкового приладу обліку
теплової енергії в будинку АДРЕСА_1,
обґрунтовуючи позов тим, що вказаний
будинок облаштований лічильником
обліку теплової енергії, який є
колективною власністю мешканців
будинку. Згідно свідоцтва
держперевірки 12.10.2009 року повірка
теплового лічильника була чинна до
червня 2013 року, тому 01.10.2013 року
будинковий комітет будинку звернувся
із заявою до виконавця послуг -
відповідача взяти на повірку даний
лічильник.

Листом № 2419/3 від 08.10.2013 року відповідач
заперечив виконати вказану дію
вказавши, що вартість періодичної
повірки засобів обліку повинна
компенсуватись споживачами через
тариф на відповідні послуги, так як
прилад обліку є колективною власністю
мешканців будинку.

Зазначає, що дане твердження виконавця
послуг не відповідає вимогам чинного
законодавства України, а саме: п. 3 ст. 28
Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність», постанові
КМУ № 560 від 12.07.2005 року «Про
затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкової
території» і типового договору про
надання послуг на утримання будинків і
спору та прибудинкових територій,
якими визначено, що витрати на
періодичну повірку, обслуговування і
ремонт (в т.ч. демонтаж, транспортування
і монтаж після повірки) квартирних
засобів обліку води і теплової енергії
визначаються відповідно до укладених
договорів між власником
(балансоутримувачем) будинку або його
уповноваженою особою та організацією,
яка здійснює зазначені роботи та
покладаються на виконавця послуг і за
його рахунок, тобто на відповідача.

Посилаючись на вказані обставини,
норми діючого законодавства просить
задовольнити позов.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала, просила його задовольнити
посилаючись на обставини, зазначені в
позовній заяві та поясненнях.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, надала суду
заперечення та пояснення і посилаючись
на обставини, що в них викладені
просила відмовити в задоволенні
позову.

Представник третьої особи ЖЕК № 4,
залучений судом до участі в справі, в
судовому засіданні пояснила, що
будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі
ЖЕК № 4, має 87 квартир і лише одна є
неприватизованою. ЖЕК не має ніяких
договірних відносин з КП
«Теплоенергетик» щодо обслуговування
приладу обліку теплової енергії,
мешканці будинку, відповідно до
тарифів, не сплачують послуги, які
стосуються обслуговування
лічильників.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Частиною четвертою статті 319
цього Кодексу встановлено, що
власність зобов'язує, а тому відповідно
до статті 322 Кодексу власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Судом встановлено, що позивачка
проживає та є власником квартири
АДРЕСА_1. Даний будинок обладнано
приладом обліку теплової енергії, який
є колективною власністю мешканців
даного будинку. Згідно свідоцтва
держперевірки 12.10.2009 року повірка
теплового лічильника була чинна до
червня 2013 року, тому 01.10.2013 року
будинковий комітет будинку звернувся
із заявою до КП «Теплоенергетик» взяти
на повірку даний лічильник.

Листом № 2419/3 від 08.10.2013 року на ім»я
позивачки КП «Теплоенергетик»
роз»яснив порядок повірки теплового
лічильника, що є у колективній
власності мешканців будинку і вказав,
що повірка даного лічильника повинна
бути виконана спеціалізованою
організацією за рахунок абонентів.

Відповідно до положень статті 28 Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність»
підприємства, організації та фізичні
особи зобов'язані своєчасно (з
урахуванням установлених
міжповірочних інтервалів) подавати
засоби вимірювальної техніки на
повірку.

Частина 3 вказаної статті вказує, що
порядок подання фізичними особами, що
не є суб'єктами підприємницької
діяльності, - власниками засобів
вимірювальної техніки (результати
вимірювань якими використовуються для
здійснення розрахунків за спожиті для
побутових потреб електричну і теплову
енергію, газ і воду) на періодичну
повірку цих засобів та оплати за
роботи, пов'язані з повіркою,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Положеннями статті 46 ЗУ «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» визначено, що
підприємства, організації та фізичні
особи оплачують метрологічні роботи,
пов'язані із здійсненням на
госпрозрахункових засадах усіх видів
державного метрологічного контролю (у
тому числі повірки засобів
вимірювальної техніки) в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

З огляду на зазначене, повірка засобів
вимірювальної техніки не здійснюється
на безоплатній основі, а отже вартість
періодичної повірки засобів обліку
повинна відшкодовуватись споживачем.

Відповідно до п.20 Порядку формування
тарифів на теплову енергію, її
виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 1 червня 2011р. № 869
до складу витрат на збут включаються
витрати, безпосередньо пов'язані із
збутом теплової енергії споживачам, а
саме витрати на періодичну повірку,
опломбування, обслуговування та ремонт
(включаючи демонтаж, транспортування і
монтаж) засобів обліку теплової
енергії, які є власністю ліцензіата.

Таким чином, до витрат, що включаються
до повної собівартості теплової
енергії, її виробництва,
транспортування та постачання, не
включаються витрати на періодичну
повірку, опломбування, обслуговування
та ремонт (включаючи демонтаж,
транспортування і монтаж) засобів
обліку теплової енергії, які не є
власністю ліцензіата, а отже, витрати з
періодичної повірки засобів обліку,
які не є власністю ліцензіата, не
відшкодовуються через діючі тарифи на
теплову енергію, її виробництво,
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води.

Згідно з Переліком послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, що є додатком до Порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (далі -
Порядок формування тарифів з утримання
будинків), до вказаних послуг, зокрема,
належать технічне обслуговування
внутрішньобудинкових систем гарячого
водопостачання і централізованого
опалення та періодична повірка,
обслуговування і ремонт квартирних
засобів обліку теплової енергії, у тому
числі їх демонтаж, транспортування та
монтаж після повірки.

Водночас відповідно до ст. 1 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» до
внутрішньобудинкових систем належать
мережі, арматура на них, прилади та
обладнання, засоби обліку та
регулювання споживання
житлово-комунальних послуг, які
знаходяться в межах будинку, споруди.

Пунктом 24 Порядку формування тарифів з
утримання будинків передбачено, що
витрати з проведення періодичної
повірки, обслуговування і ремонту
квартирних засобів обліку води та
теплової енергії, у тому числі їх
демонтажу, транспортування та монтажу
після повірки, визначаються відповідно
до укладених договорів між виконавцем
та субпідрядником, який виконує
зазначені послуги, з розрахунку на один
квартирний засіб обліку води та
теплової енергії і нараховуються
щомісяця споживачеві у складі послуги
залежно від кількості таких засобів
обліку шляхом додавання плати за
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтажу,
транспортування та монтажу після
повірки, до загальної вартості послуг.

З огляду на зазначене, повірку засобів
обліку теплової енергії здійснюють
виконавці послуг з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій,
які відповідно до Порядку визначення
виконавця житлово-комунальних послуг у
житловому фонді, затвердженому наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
25.04.2005 № 60 (далі - Порядок визначення
виконавця), визначаються органами
місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що між
балансоутримуваем будинку № 60 по
вулиці Арсенія Траковського м.
Кіровограда - ЖЕК № 4 та КП
«Теплоенергетик» договір щодо
обслуговування приладу обліку
теплової енергії не укладався.

Крім того, згідно наданого переліку
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкової території, які
перебувають на балансі ЖЕК № 4
відповідно до рішення виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
№ 1042 від 11.10.2011 року, витрати з
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтажу,
транспортування та монтажу після
повірки не входять до щомісячної
оплати споживача, тобто мешканців
вказаного будинку.

Таким чином, оскільки витрати для
повірки засобів обліку теплової
енергії не враховуються при формуванні
тарифів на теплову енергію і не
відшкодовуються теплопостачальним
організаціям через встановлений тариф,
суд приходить до висновку, що такі
витрати має нести сам власник засобу
обліку теплової енергії, а тому
підстави для задоволення даного позову
відсутні.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
суд відносить судові витрати по даній
справі за рахунок держави.

На підставі викладеного і ст. ст. 317, 319,
322 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. ст. 28, 46
Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до КП
«Теплоенергетик», третя особа: ЖЕК № 4
м. Кіровограда про захист прав
споживача - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Шевченко