Справа № 4-с-137/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Цісельської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» на дії Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Бучко В.В., заінтересована особа: ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство « УкрСиббанк» звернулось до суду із даною скаргою у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Бучко В.В. щодо прийняття постанови від 22.07.2014 року про повернення виконавчого листа № 2-1539/10 , виданого 15.07.2010 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 890 570,64 грн. в межах виконавчого провадження № 21327683, а також визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Бучко В.В. від 22.07.2014 року щодо повернення вказаного виконавчого документу; зобов`язати державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Бучко В.В. або іншу посадову особу ВДВС Шевченківського районного управління юстиції відкрити виконавче провадження та забезпечити виконання рішення суду.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві перебував виконавчий лист № 2-2-1539 від 15.07.2010 р., виданий Солом`янським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 890 570,64 грн.

22.07.2014р. державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України « Про виконавче провадження» , відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачеві у разі якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення.

Представник скаржника вважає, що державний виконавець безпідставно повернув виконавчий лист на підставі Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, так як ним не вчинено передбачених Законом України « Про виконавче провадження» заходів , необхідних для своєчасного і повному обсязі виконавчих дій, а саме не проведено ретельної перевірки щодо майнового стану боржника.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву у якій підтримавши скаргу, просив проводити судовий розгляд у його відсутності.

Суб`єкт оскарження в судове засідання свого представника не направив, будучи повідомленим про місце, день та час розгляду скарги належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку із чим судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві.

Заінтересована особа- ОСОБА_2, який повідомлявся судом належним чином про місце день та час розгляду скарги в судове засідання не з`явився, у зв`язку із чим судом ухвалено про проведення розгляду справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий лист № 2-2-1539 від 15.07.2010 р., виданий Солом`янським районним судом м.Києва щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 890 570,64 грн. на користь ПАТ « УкрСиббанк».

22.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Бучко В.В. прийнято постанову згідно із якою вищевказаний виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав набрання чинності Законом України № 1308-18 від 03.06.2014 року згідно із яким введений мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Дослідивши зміст постанови державного виконавця та оцінивши його дії на предмет відповідності Закону України « Про виконавче провадження», суд вважає, що скарга є обґрунтованою, а постанова підлягає скасуванню, виходячи із наступного.

Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Відповідно до ст.11 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.32 Закону України « Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням

Згідно із пунктом 3 частини 3 статті 11 названого вище Закону державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Проте, зміст оскаржуваної постанови не містить відомостей щодо дій державного виконавця стосовно перевірки майнового стану боржника, що не дає можливості суду для встановлення повноти проведених виконавцем дій, які передували поверненню виконавчого документу стягувачу.

Також зміст оскаржуваної постанови не містить інформації щодо виду валюти, який був наданий стягувачем боржнику, що дало б суду визначити відповідність застосування державним виконавцем Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", так як даний Закон поширюється виключно на кредит наданий в іноземній валюті, а також стосується майна, що є предметом іпотеки або застави.

Оскільки вказаним вище Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, в тому числі Закону України « Про виконавче провадження», який визначає порядок виконання рішення суду, суд вважає, що державним виконавцем неправомірно прийнято постанову про повернення виконавчого документу.

При цьому суд виходить із того, що державний виконавець не скористався своїм правом щодо спростування викладених скаржником обставин та надання суду матеріалів виконавчого провадження з метою оцінки правомірності проведених виконавчих дій.

Відповідно до частини 2 статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи ,що судом встановлено, що державним виконавцем неправомірно прийнято постанову про повернення виконавчого документу, суд вважає,що скаргу слід задовольнити.

Разом із цим, щодо вимог про зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, то суд вважає, що судом у цій частині порушеного права скаржника не встановлено, оскільки окремого застереження дії державного виконавця щодо поновлення виконавчого провадження не потребують.

На підставі наведеного, керуючись Законом України « Про виконавче провадження», ст.ст.383-387 , 210,212-215,293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» на дії Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Бучко В.В., заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Бучко В.В. щодо прийняття постанови від 22.07.2014 року про повернення виконавчого листа № 2-2-1539/10 , виданого 15.07.2010 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 890 570,64 грн. в межах виконавчого провадження № 21327683.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Бучко В.В. від 22.07.2014 року про повернення виконавчого листа № 2-2-1539/10 , виданого 15.07.2010 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 890 570,64 грн. в межах виконавчого провадження № 21327683.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п`яти днів з дня ії проголошення.

Суддя: