АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/117/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 20 Чирва О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
22 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бородійчук В. Г. суддів
Подорога В. М. , Демченко В. А. при
секретаріБражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційні
скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 18 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу та за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_6 про визнання права власності на
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
26 липня 2013 року ОСОБА_8 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання недійсним договору
Свої вимоги мотивував тим, що
відповідно до ухвали суду про
затвердження мирової угоди від 07червня
2012 року щодо розподілу спільного майна
подружжя ОСОБА_6 в особисту приватну
власність було виділено автомобіль Toyota
Camry. Дана ухвала 23 квітня 2013 року була
скасована апеляційним судом, а справа
направлена до суду для продовження
розгляду. З моменту скасування ухвали
про визнання мирової угоди, все майно,
стало власність ПП ОСОБА_8 та/або
спільною власністю подружжя.
Автомобіль Toyota Camry після скасування
мирової угоди став спільною сумісною
власністю подружжя. Всупереч цьому, 23
квітня 2013 року ОСОБА_6 зняла спірний
автомобіль з реєстрації для його
подальшого незаконного відчуження. 31
травня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали
договір купівлі-продажу автомобіля Toyota
Camry, про що свідчить довідка-рахунок.
Позивач згоди на продаж автомобіля не
В зв'язку з вищевикладеним, позивач
просив визнати договір купівлі-продажу
автомобіля Toyota Camry недійсним.
04 листопада 2013 року ОСОБА_7 подав до
суду зустрічну позовну заяву, яку
мотивував тим, що 31 травня 2013 року він
придбав у ОСОБА_6 згідно
довідки-рахунок автомобіль Toyota Camry за 143
075 грн. через ПП «Кобра 777». Кошти за
автомобіль він передав продавцю в той
же день, і в той же день йому передано
автомобіль. Жодних обмежень і заборон
під час придбання вказаного автомобіля
не було. ОСОБА_7 вважає себе
добросовісним набувачем, оскільки не
знав, що ОСОБА_6 не мала права його
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 листопада 2013 року позов
ОСОБА_8 задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу легкового автомобіля
Toyota Camry, тип кузова легковий седан-В, 2007
року випуску, № кузова НОМЕР_1,
укладений 31 травня 2013 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_7.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8
судовий збір в сумі 114,71 грн..

Скасовано заходи забезпечення позову
допущені ухвалою Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 26 липня 2013 року, а саме
скасовано арешт на автомобіль Toyota Camry,
тип кузова легковий седан-В, 2007 року
випуску, № кузова НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 листопада 2013 року як
незаконне та ухвалити нове рішення,
яким його зустрічний позов
задовольнити.

ОСОБА_6 також звернулася до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 листопада 2013 року як таке,
що ухвалене з порушенням норм чинного
законодавства та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_8 та задовольнити
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційні
скарги підлягають до відхилення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору між сторонами стало
визнання права власності на автомобіль
Toyota Camry, д.н. НОМЕР_2, тип кузова легковий
седан-В, 2007 року випуску, № кузова
НОМЕР_1 та відповідно визнання
недійсним договору купівлі-продажу
вказаного автомобіля вчиненим одним із
членів подружжя без згоди іншого на
користь третьої особи.

Судом встановлено, що ухвалою
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 07 червня 2012 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8
про розірвання шлюбу та поділ майна
(а.с. 53-56) визнана мирова угода, згідно
якої, автомобіль Toyota Camry, д.н. НОМЕР_2, тип
кузова легковий седан-В, 2007 року
випуску, № кузова НОМЕР_1 виділився у
приватну особисту власність ОСОБА_6,
яка згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.
33) 15 серпня 2012 року здійснила
реєстрацію права власності автомобіля
на своє ім'я.

Також встановлено, що ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 23 квітня 2013 року (а.с. 7-8) ухвала
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 07 червня 2012 року
про визнання мирової угоди сторін
скасована. ОСОБА_6 в суді першої
інстанції не заперечила того факту, що
була присутня під час проголошення
ухвали апеляційного суду 23 квітня 2013
року та достовірно була обізнана з
текстом вказаної ухвали. Не спростував
дану обставину і представник ОСОБА_6 в
суді апеляційної інстанції.

Тобто, в судовому засіданні достовірно
було встановлено, що після скасування
ухвали про укладення мирової угоди
щодо розподілу спільного майна
подружжя, автомобіль Toyota Camry, д.н.
НОМЕР_2, тип кузова легковий седан-В, 2007
року випуску, № кузова НОМЕР_1 став
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_8 і ОСОБА_6.

З матеріалів справи, а саме облікової
картки № 16564523 від 23 квітня 2013 року (а.с.
34) вбачається, що ОСОБА_6 зняла з обліку
спірний автомобіль саме 23 квітня 2013
року та згідно довідки-рахунку № 453162
від 31 травня 2013 року (а.с. 32) продала його
ОСОБА_7.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмова згода. Згода
на укладення договору, який потребує
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

В судовому засіданні сторони дійшли
згоди, що автомобіль Toyota Camry, д.н. НОМЕР_2,
тип кузова легковий седан-В, 2007 року
випуску, № кузова НОМЕР_1 відноситься
до цінного майна.

Постановою КМ України від 07 вересня 1998
року № 1388 затверджено Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів. Вказаними
Правилами визнано державну реєстрацію
автомобілів обов'язковою.

Ч. 4 ст. 369 ЦК України визначає, що
правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, визнається судом
недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

В судовому засіданні в суді першої та
апеляційної інстанції ОСОБА_6 та її
представником не надано суду доказів, а
саме нотаріально завіреної згоди
ОСОБА_8 на відчуження (продаж)
автомобіля та не спростовано доводів
останнього про те, що продаючи
автомобіль третій особі, вона
здійснила умисні неправомірні дії на
відчуження належного їм на праві
спільної сумісної власності
автомобіля. Колегія суддів враховує
також намагання ОСОБА_8 перешкодити
відчуженню майна, в тому числі і
спірного автомобіля Toyota Camry, д.н. НОМЕР_2,
тип кузова легковий седан-В, 2007 року
випуску, № кузова НОМЕР_1 шляхом подачі
до Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області заяви від 26 квітня
2013 року (а.с.43-44), яка була зареєстрована
судом 30 квітня 2013 року про накладення
арешту на спірний автомобіль. Ухвалою
суду від 20 травня 2013 року (а.с. 45-46) така
заява була задоволена на накладено
арешт і заборонено вчиняти будь-які дії
стосовно переліченого майна в тому
числі і вищевказаного автомобіля. Тому,
з огляду на вищевикладене вбачається,
що ОСОБА_6 здійснила неправомірні дії
щодо відчуження автомобіля і не надала
суду обгрунтованих доказів, які б
спростовували такі висновки.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України
дружина, чоловік має право на звернення
до суду із позовом про визнання
договору недійсним як такого, що
укладений другим із подружжя без її,
його згоди, якщо цей договір виходить
за межі дрібного побутового.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,
5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 236 ЦК України
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсний з моменту його вчинення.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_8 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним є законним і
обгрунтованим.

Крім того, колегія суддів погоджується
і з висновком суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 про
визнання права власності на
автомобіль, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме облікової картки № 16564523 від 23
квітня 2013 року (а.с. 34), ОСОБА_6 зняла з
обліку спірний автомобіль 23 квітня 2013
року, тобто відразу ж після ухвалення
апеляційним судом рішення про
скасування ухвали про затвердження
мирової угоди.

Ухвалою суду 20 травня 2013 року було
накладено арешт на автомобіль Toyota Camry,
д.н. НОМЕР_2, тип кузова легковий седан-В,
2007 року випуску, № кузова НОМЕР_1, яка є
чинною на даний час і арешт на
автомобіль не знято.

Ухвалу суду про накладення арешту
ОСОБА_6 оскаржувала до суду апеляційної
інстанції та зверталася до
Золотоніського ВРЕР УДАІ та
Золотоніської міжрайонної прокуратури
з скаргами з приводу накладення арешту.

Таким чином, судом встановлено, що
станом на 31 травня 2013 року ОСОБА_6,
достовірно знаючи, що накладений арешт
і його відчуження буде незаконним,
продала спірний автомобіль ОСОБА_7,
договір купівлі-продажу був укладений
через спеціалізовану торгівельну
організацію ПП «Кобра 777», що
підтверджено довідкою-рахунком серія
ААВ № 453162 (а.с. 32).

В своїй зустрічній позовній заяві (а.с.
28-31) та апеляційній скарзі (а.с. 96-97)
вказує, що він є добросовісним
набувачем майна, а саме автомобіля Toyota
Camry, д.н. НОМЕР_2, тип кузова легковий
седан-В, 2007 року випуску, № кузова
НОМЕР_1 згідно договору
купівлі-продажу, укладеного 31 травня 2013
року з громадянкою ОСОБА_6. Зазначає, що
про накладення арешту на автомобіль
йому не було нічого відомо, оскільки
ОСОБА_6 зняла його з реєстрації, при
цьому ніяких обтяжень на даний
автомобіль у ВРЕР ДАІ не було, а в
реєстрації автомобіля на його ім'я було
незаконно відмовлено через існування
ухвали апеляційного суду про
скасування мирової угоди між колишнім
подружжям ОСОБА_8 та при цьому в ухвалі
не зазначено про накладення арешту на
автомобіль.

Колегія суддів вважає такі доводи
ОСОБА_7 необґрунтованими. Так, в
судовому засіданні було встановлено, і
дані обставини підтверджуються
матеріалами справи, що ОСОБА_7 після
укладення на біржі договору
купівлі-продажу спірного автомобіля
звернулися до Золотоніського ВРЕР УДАІ
з заявою (а.с. 35) для його
перереєстрації. Однак, йому було
відмовлено у зв'язку з тим, що
автомобіль перебував під арештом. В
матеріалах справи маються письмові
відповіді Золотоніського ВРЕР УДАІ
адресовані ОСОБА_7 від 31 травня 2013 року
№ 147 (а.с. 36), від 04 червня 2013 року № 151
(а.с. 37), від 06 червня 2013 року № 159 (а.с. 40),
від 08 червня 2013 року № 160 (а.с. 49) з яких
вбачається, що основною причиною
відмови в реєстрації транспортного
засобу є накладення арешту за ухвалою
суду від 20 травня 2013 року та заборона
вчиняти будь-які дії стосовно всього
рухомого й нерухомого майна, яке
належить та зареєстровано за
громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в тому
числі й на автомобіль Toyota Camry, д.н.
НОМЕР_2, тип кузова легковий седан-В, 2007
року випуску, № кузова НОМЕР_1.

Ст. 390 ЦК України визначає, що набувач
визнається недобросовісним, якщо він
знав чи повинен був знати, що особа, в
якої він придбав річ, не мала права її
відчужувати, тобто якщо знав чи повинен
був знати про незаконність свого
володіння.

За таких обставин, враховуючи, що в
судовому засіданні було встановлено і
дані обставини підтверджені
матеріалами справи, що станом на 31
травня 2013 року ОСОБА_7 було відомо, що
проданий йому автомобіль перебуває під
арештом, неправомірно відчужений
ОСОБА_6 без письмової згоди
співвласника ОСОБА_8, угода договору
купівлі-продажу не пройшла державну
реєстрацію з об'єктивних на це причин,
органами ВРЕР УДАІ йому було зазначено
причини відмови в перереєстрації
автомобіля на його ім'я, колегія суддів
вважає, що районним судом правильно
встановлені обставини справи та
обґрунтовано відмовлено в задоволенні
зустрічних вимог ОСОБА_10 про визнання
за ним права власності на автомобіль в
судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем
ОСОБА_8 надано переконливі докази в
обґрунтування своїх позовних вимог,
крім того представником апелянта в
суді апеляційної інстанції
підтверджено, що доводи апеляційної
скарги та зустрічної позовної заяви
ОСОБА_7 та доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6 є безпідставними і
спростовуються наявними матеріалами
доказами та наданими сторонами
доказами.

Також, є правильним висновок районного
суду і в частині стягнення судових
витрат, оскільки він ґрунтується на
вимогах чинного законодавства і
відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення з додержанням положень чинного
законодавства.

Доводи апеляційних скарг суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 листопада 2013 року
відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 18
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_6 про визнання права власності на
автомобіль залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :