Справа № 363/977/13-ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І. Провадження №
22-ц/780/118/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 44
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Верланова С.М.

при секретарі Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу

за апеляційною скаргою Вишгородської
міської ради Київської області на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 02 жовтня 2013 року
у справі за позовом міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області в інтересах держави
в особі Київського обласного
управління лісового та мисливського
господарства, Державного підприємства
«Вищедубечанське лісове господарство»
до Вищгородської міської ради
Київської області, ОСОБА_2, третя особа:
відділ Держземагенства у
Вишгородському районі Київської
області про визнання недійсним рішення
міської ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області звернувся до суду з вказаним
позовом в інтересах держави в особі
Київського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
державного підприємства
«Вищедубечанське лісове господарство»
(далі - ДП «Вищедубечанське лісове
господарство»), мотивуючи його тим, що
згідно з рішенням Вишгородської
міської ради від 29 грудня 2009 року №31/16
«Про передачу земельних ділянок у
приватну власність громадян» передано
безкоштовно у приватну власність 111
громадянам, зокрема, ОСОБА_2, земельну
ділянку площею 010 га для ведення
садівництва у садовому товаристві
«Дніпро-8». На підставі зазначеного
рішення ОСОБА_2 19 жовтня 2010 року
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0850 га.

Позивач зазначав, що передана у
власність ОСОБА_2 земельна ділянка
відноситься до земель лісового фонду, а
саме кварталу 166 Старосільського
лісництва та належать на праві
постійного користування ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство», що підтверджується
матеріалами лісовпорядкування.
Вказував, що Вишгородська міська рада
незаконно розпорядилася спірною
земельною ділянкою, оскільки до
моменту передачі земельної ділянки у
власність громадянам повинен бути
розроблений проект землеустрою щодо
припинення права користування і
вилучення земельної ділянки у ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
та зміни її цільового призначення з
передачею земельної ділянки до земель
запасу міської ради, а лише після цього
міська рада мала право надавати
земельні ділянки громадянам за
проектом землеустрою, як членам
садового товариства. Однак жодних
рішень Вишгородською міською радою про
надання раніше в користування спірних
земельних ділянок садовому товариству
«Дніпро-8» не приймалось, проекти
землеустрою щодо відведення в
користування спірних земельних
ділянок не розроблялись та не
погоджувалися.

На підставі наведеного прокурор, з
урахуванням уточнень вимог, просив суд
визнати незаконним та скасувати
рішення Вишгородської міської ради
Київської області від 29 грудня 2009 року
№31/16 в частині надання у приватну
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,0850 га для ведення садівництва у
садовому товаристві «Дніпро-8» та
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 329808, виданий на ім'я ОСОБА_2
Крім того, просив повернути у власність
держави та у користування ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
із незаконного володіння ОСОБА_2
спірну земельну ділянку.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 02 жовтня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано незаконним рішення тридцять
першої сесії 5-го скликання
Вишгородської міської ради Київської
області від 29 грудня 2009 року №31/16 в
частині надання у власність ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,10 га для
ведення садівництва, що розташована в
садовому товаристві «Дніпро-8».

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0850 га для ведення
садівництва, серії ЯЛ № 329808,
кадастровий № , виданий на
ім'я ОСОБА_2

В решті задоволення позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі Вишгородська
міська ради Київської області просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвали нове рішення про
відмову в позові прокурора,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позову міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Земельні відносини, що виникають при
використанні лісів, як зазначено в ч. 2
ст. 3 Земельного кодексу України (далі -
ЗК України), регулюються цим Кодексом,
нормативно-правовими актами про ліси,
якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ст. 57 Лісового кодексу
України(далі - ЛК України) зміна
цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства,
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земельних ділянок у власність або
надання у постійне користування
відповідно до Земельного кодексу
України.

Зміна цільового призначення земельних
лісових ділянок здійснюється за
погодженням з органами виконавчої
влади з питань лісового господарства
та з питань охорони навколишнього
природного середовища Автономної
Республіки Крим, територіальними
органами центральних органів
виконавчої влади з питань лісового
господарства та охорони навколишнього
природного середовища.

Ананогічне положення міститься й
у ст. 20 ЗК України.

До одержання в установленому порядку
державними лісогосподарськими
підприємствами державних актів на
право постійного користування
земельними лісовими ділянками,
документами, що підтверджують це право
на раніше надані землі, є
планово-картографічні матеріали
лісовпорядкування (п. 5 Прикінцевих
положень ЛК України).

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 ЗК України,
відповідно до ч. 1 якої сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 149 ЗК України земельні
ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК
України).

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
рішенням 31 сесії 5-го скликання
Вишгородської міської ради Київської
області від 29 грудня 2009 року № 31/16
передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку ОСОБА_2
площею 0,10 га для ведення садівництва,
що розташована в садовому товаристві
«Дніпро-8».

На підставі вказаного рішення
Вишгородської міської ради Київської
області ОСОБА_2 отримала державний акт
на право власності на земельну ділянку
площею 0,0850 га (серія ЯЛ № 329808).

Встановлено, що зазначена земельна
ділянка є земельною ділянкою лісового
фонду, відноситься до земель
лісогосподарського призначення,
розташована в кварталі 166
Старосільського лісництва і перебуває
в постійному користуванні ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство». На час прийняття
Вишгородською міською радою
оскаржуваного рішення вказана
земельна ділянка з постійного
користування ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» не вилучалась та
погоджень на її вилучення ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
не надавало.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи листів відділу Держземагенства
Вишгородському районні Київської
області від 20 лютого 2012 року № 380, 08
лютого 2012 року №234 та 11 лютого 2012 року №
243, листів ДП «Вищедубечанське лісове
господарство» від 16 лютого 2012 року №75
та від 20 лютого 2012 року №76, а також
матеріалів лісовпорядкування,
розробленими та затвердженими в 1993
році при проведенні базового
лісовпорядкування, спірна земельна
ділянка відносяться до земель лісового
фонду.

Судом першої інстанції також
встановлено, що спірна земельна
ділянка не перебувала в користуванні
СТ «Дніпро-8», тому вона не могла бути
надана ОСОБА_2, як члену даного
товариства.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги
закону та встановлені обставини
справи, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
оскаржуване рішення Вишгородської
міської ради та виданий на його
підставі державний акт на право
власності на земельні ділянку на ім'я
ОСОБА_2, є незаконними.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
до вірного висновку, що захист
порушених прав шляхом повернення
земельної ділянки державі не
передбачено земельним та цивільним
законодавством.

Таким чином рішення суду першої
інстанції суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, передбачених законом підстав
для його скасування при апеляційному
розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд не залучив до участі у справі
територіальний орган Держземагенства,
не заслуговують на увагу, оскільки на
вимогу суду відділом Держземагенства
надавалась письмова інформація щодо
обставин справи, яка міститься в
матеріалах справи і була досліджена
судом.

Інші докази та обставини, на які
посилається Вишгородська міська рада
Київської області в апеляційній
скарзі, спростовуються матеріалами
справи та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановлені судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив обставини справи, надані
сторонами докази, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про задоволення позову
частково та ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Вишгородської
міської ради Київської області -
відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 02 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: