РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року м. Мукачево
Справа №303/7745/14-ц

2/303/4073/14

Номер рядка стат. звіту - 38

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі: головуючого -
судді Кость В.В.

при секретарі
Борисовій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Лавківської сільської
ради Мукачівського району

треті особи: (1) приватний нотаріус
Мукачівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3

(2) реєстраційна служба
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до Лавківської сільської ради
Мукачівського району про визнання
права власності в порядку спадкування
на житловий будинок, загальною площею
74,3 кв.м. (літера А), 41,4 кв.м. житловою
площею, з господарськими будівлями та
спорудами (літня кухня (літери Б, З),
сарай (літери В, В/.Е, Л.О)), навіс (літери
з, в, М, П), гараж (літер Д), вбиральня
(літера Ж), які знаходяться за адресою
АДРЕСА_1 (надалі - Домоволодіння).

Позовні вимоги обґрунтовуються
обставинами щодо наявності у позивача
всіх правових підстав для визнання за
нею права власності на Домоволодіння
за ОСОБА_4, яка була його власником.

Нормативно правовою підставою для
задоволення позовних вимог зазначені
положення ст.ст. 182, 392, 1218, 1221, 1223
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» .

Позивач та її представник в судове
засідання не з'явилися, натомість від
представника позивача до суду надійшла
заява про розгляд справи без її та
позивача участі. Позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
їх задоволити.

Представник відповідача та треті
особи у судове засідання також не
з'явилися, оскільки заявили клопотання
(а.с. 36, 43) про розгляд справи без їх
участі. Заперечень щодо позовних вимог
ОСОБА_1 не висловили.

Дослідивши подані по справі доказові
матеріали, суд констатує наступне.

Відповідно до свідоцтва про одруження
НОМЕР_1 від 26.01.1970, позивач після
реєстрації шлюбу із ОСОБА_5, змінила
своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1»
(а.с. 9).

Згідно з даними свідоцтва про смерть
НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, довідка
а.с. 7) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі заповіту, посвідченого
22.05.2001 року секретарем Лавківської
сільської ради Мукачівського району,
ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б
воно не було та з чого б воно не
складалося і взагалі всього того, що на
день смерті буде належати та за законом
матиме право - ОСОБА_1 (а.с. 10).

У довідці Лавківської сільської ради
Мукачівського району Закарпатської
області від 16 жовтня 2014 №438 зазначено,
що на день смерті головою
Домоволодіння згідно з даними
погоспордарської книги №3 була ОСОБА_6
(а.с. 11, 12).

Позивач дня смерті ОСОБА_6 проживала у
Домоволодінні (копія довідки виконкому
Лавківської сільської ради
Мукачівського району від 18.03.2014 року
№108 (а.с. 13).

В матеріалах справи міститься
технічний паспорт на домоволодіння за
предметом позовних вимог, виготовлений
на замовлення позивача ОСОБА_1 (а.с. 15-17),
з відображеними в ньому технічними
характеристиками вказаного об'єкта
нерухомості, до якого входять: житловий
будинок (літ. А), літня кухня (літ. Б, З),
сарай (літ. В, В/.Е, Л, О), навіс (літ. З, в, М,
П), гараж (літ. Д), вбиральня (літ. Ж), яке
знаходиться в користуванні позивача.

Також, в матеріалах справи наявна копія
спадкової справи за померлою ОСОБА_4,
подана приватним нотаріусом
Мукачівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3, дані якої свідчать про
відсутність інших спадкоємців, окрім
позивача, на спадкове майно за
спадкодавцем ОСОБА_4, а також відмови
ОСОБА_1 у видачі їй Свідоцтва про
прийняття спадщини, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на Будинок (а.с. 43, 44-52).

З урахуванням вищевказаних
фактичних обставин справи, суд приймає
до уваги також наступне.

Згідно зі ст. 1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається у ст. 16 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України право на захист особа здійснює
на свій розсуд.

З урахуванням п. 1 частини другої ст. 16
Цивільного кодексу України, одним із
способів захисту порушеного права є
його визнання.

У ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
передбачено, що «при розгляді справ
суди застосовують Конвенцію та
практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових
зобов'язань держави, положень ст. 8
Конституції України та Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (далі - Конвенція) дотримання
принципу верховенства права є однією з
підвалин демократичного суспільства.

Статтею 1 протоколу №1 Конвенції
передбачено, що: «кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна інакше як
в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права».

Частинами першою, другою та четвертою
ст. 41 Конституції України передбачено,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1222 ЦК України передбачено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Згідно з абзацами другим та третім п. 23
постанови пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30.05.2008 №7
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Оцінюючи фактичні обставини по справі
на предмет їх відповідності
вищевказаним нормам цивільного
законодавства суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог з огляду на наступне.

Як свідчать дані довідки та Витягу
Лавківської сільської ради від 16.10.2014
(а.с. 11, 12), головою домоволодіння, з
прилеглою до нього земельною ділянкою,
площею 0,98 га., у тому числі для
будівництва, обслуговування житлового
будинку, господарських будівель
(присадибної ділянки) площею 0,09 га., які
знаходяться в АДРЕСА_1 була ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. В свою чергу,
ОСОБА_6 заповіла все своє майно, з чого б
воно не складалося, зокрема і
Домоволодіння позивачу, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
копія заповіту від 22.05.2001 р. (а.с. 10).

Також суд приймає до уваги те, що роком
забудови Будинку є 1952 рік.

По відношенню до наведених фактичних
обставин слід зазначити, що відповідно
до частини третьої ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте

виникнення права власності на будинки,
споруди не залежало від державної
реєстрації до часу набрання чинності
ЦК та Законом України від 1 липня 2004
року "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.

Приймаючи до уваги фактичні обставини
по справі на предмет їх відповідності
вищевказаним нормам цивільного
законодавства суд приходить до
висновку про наявність всіх
законодавчих підстав для задоволення
позовних вимог з огляду на доказово
підтверджені обставини для визнання за
позивачем права власності
Домоволодіння за померлою ОСОБА_6

Також, за результатами судового
розгляду справи, судом не встановлено
обставин щодо порушенням прав та
охоронюваних законом інтересів інших
осіб внаслідок задоволення вимоги за
предметом позову.

З урахуванням вищенаведених
фактичних обставин по справі та
приписів законодавства, чинного у
періоді виникнення та цивільно -
правової реалізації відносин із
спадкування Домоволодіння, а також
оформлення права власності на нього,
суд приходить до висновку про
підставність позовних вимог та
необхідність їх задовлення.

Керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 60, 209, 212-215, 223,
294 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_1) право власності, в порядку
спадкування, на житловий будинок,
загальною площею 74,3 кв.м. (літера А), в
тому числі 41,4 кв.м. житловою площею, з
господарськими будівлями та спорудами
(літня кухня (літери Б, З), сарай (літери
В, В/.Е, Л.О)), навіс (літери з, в, М, П),
гараж (літера Д), вбиральня (літери Ж)),
ринковою вартістю 84 516 грн., які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

3. Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя /підпис/
В.В. Кость

Згідно з оригіналом.

Оригінал рішення знаходиться в
цивільній справі №2/303/4073/2014, яка
зберігається в приміщенні
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області.

Суддя В.В.
Кость