У х в а л а

15 грудня 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Дем'яносова М.В., Мостової Г.І.,Карпенко
С.О., Писаної Т.О.,розглянувши заяву
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання довіреності
недійсною та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
визнати недійсною довіреність від 21
січня 2012 року, видану від його імені на
ім'я громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_5,
посвідчену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 Також просив
застосувати наслідки недійсності
правочину, вилучивши з відповідного
реєстру запис про реєстрацію цієї
довіреності. Крім того, позивач просив
стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») 355
250 дол. США за офіційним курсом НБУ на
день ухвалення рішення суду.

Позивач посилався на те, що ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» було відкрито
поточний рахунок на його ім'я, на який
ним було внесено грошові кошти у
розмірі 355 250 дол. США. У подальшому
ОСОБА_4 дізнався, що під час його
перебування за межами України, а саме 23
січня 2012 року, з банківського рахунку
позивача було видано грошові кошти
ОСОБА_7 на підставі довіреності, яку він
не підписував. З приводу зазначених
шахрайських дій за його заявою було
порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.
190 КК України, і вироком
Шевченківського районного суду м.
Києва від 22 серпня 2013 року ОСОБА_7 був
визнаний винним у скоєнні вказаного
злочину та йому визначено покарання у
вигляді 6 років позбавлення волі. Також
вироком з підсудного на його користь
стягнуто 2 840 000 грн, однак вирок не
набрав законної сили. Позивач
стверджував, що кримінальна справа не
охоплює всіх питань, щодо яких існує
порушення його цивільних прав,
оскільки довіреність, яку він не
підписував, на даний час є чинною і
ніким не скасована, а банківська
установа, на його думку, має
відповідати за те, що з вини посадових
осіб банку відбулось неправомірне
списання з його рахунку великої суми
грошових коштів, тобто йому як
споживачу банківських послуг ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» завдано збитки, а
тому просив задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
28 травня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано і ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» на користь ОСОБА_4 355 250 дол.
США. Провадження в справі в частині
позовних вимог про визнання
довіреності недійсною закрито на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року
касаційні скарги ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_4 відхилено, рішення
апеляційного суду м. Києва від 28
травня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд
зазначеної ухвали суду касаційної
інстанції на підставі неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме статей 1066
та 1073 ЦК України, що призвело до
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник
посилається на постанови Вищого
господарського суду України від 29
жовтня 2009 року, від 07 жовтня 2010 року, від
12 березня 2013 року, від 23 квітня 2014 року,
від 24 липня 2014 року та ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 вересня 2014 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» роз'яснено, що під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Надані заявником для порівняння судові
рішення не можуть бути прикладом
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
правові висновки зазначені у цих
судових рішеннях та в ухвалі, про
перегляд якої подано заяву,
ґрунтуються на різних фактичних
обставинах, встановлених судами.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами ст.
355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання
довіреності недійсною та стягнення
коштів до провадження Верховного Суду
України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді: М.В.
Дем'яносов С.О. Карпенко Г.І. Мостова Т.О.
Писана