АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Петешенкова
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 за участю третьої особи:
Дніпропетровської міської ради про
стягнення грошових коштів, -

В С
Т А Н О В И Л А:

У липні 2006 року позивачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним
позовом до ОСОБА_2, просили стягнути з
відповідача вартість безпідставно
отриманого майна грошову суму в
розмірі 737 856 грн. на підставі ст. 1212 ЦК
України.

Свої позовні вимоги обґрунтовували
тим, що 31 жовтня 2003 року на підставі
відповідних договорів купівлі -
продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 придбали
об'єкти нерухомого майна, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1. Вказані об'єкти
нерухомого майна були придбані з метою
реконструкції та використання їх в
подальшому для спільної діяльності, а
саме, організації м'ясопереробного
цеху по виробництву харчових домішок,
сумішей та композицій.

Земельні ділянки, на яких розташовані
вказані об'єкти нерухомого майна, були
передані Дніпропетровською міською
радою в оренду ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була досягнута
усна домовленість шляхом об'єднання
грошових коштів здійснити
реконструкцію вказаних вище об'єктів
нерухомого майна. Під час проведення
капітальних ремонтно-будівельних
робіт об'єктів нерухомого майна, що
належать відповідачеві, в період з
лютого 2004 року по травень 2006 року
ОСОБА_4 були витрачені грошові кошти на
придбання будівельних матеріалів та
оплату ремонтно-будівельних робіт на
об'єктах нерухомого майна у розмірі 707
052, 24 грн., що підтверджується товарними
чеками, накладними, актами прийому -
передачі виконаних робіт.

Відповідачу було доручено укласти
угоду на підключення об'єктів до газо -
та водопостачання, установки придбаних
котлів, а також, ввести в експлуатацію
об'єкт після його реконструкції. Однак,
дане зобов'язання відповідач не
виконав у повному обсязі, крім того
став чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_3
у користуванні спільним об'єктом
шляхом відключення від постачання газу
до систем опалення. На всі звернення
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 такий
відповідач не відреагував, а заявив, що
співпрацювати не має жодного наміру, та
витрачені позивачами грошові кошти
повертати не має наміру.

У зв'язку з тим, що відповідач без
достатньої правової підстави
збагатився за рахунок позивачів,
виникла необхідність звернутися до
суду з позовною вимогою про стягнення з
ОСОБА_2 безпідставно отриманого майна у
розмірі, визначеному на час розгляду
справи експертною установою, що
становить 737 856 грн.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_4, до участі у справі залучено
правонаступника померлої сторони
ОСОБА_3 (далі позивач).

Рішенням Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
(а.с.195-201).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
вартості безпідставно отриманого
майна грошову суму в розмірі 737 856 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог понесені та
документально підтверджені судові
витрати по справі у вигляді судового
збору в розмірі 1 700 грн. та витрати,
пов'язані із проведенням судової
експертизи в розмірі 4 112, 56 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що
31 жовтня 2003 року на підставі договору
купівлі - продажу, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий № 5195, ОСОБА_2 придбав
нежитлові будівлі, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 445, 5
кв.м., які складаються із об'єктів,
позначених на плані літерами Е-1, Е1-1, О-1,
Х-1, Х1-2, Х2-1, х-1 (т. 1 а.с.10) та здійснив
реєстрацію речових прав на вказані
нежитлові будівлі (т.1 а.с. 11).

31 жовтня 2003 року на підставі
договору купівлі - продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий № 5191, ОСОБА_4, придбала
об'єкт нерухомого майна у вигляді
будівлі магазину загальною площею 126,1
кв.м., позначеного на плані АД-1, який
також розташований за адресою: 49000,
АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.20). В подальшому адресою
розташування таких об'єктів
нерухомості зазначено АДРЕСА_1.

Земельні ділянки, на яких
розташовані вказані об'єкти нерухомого
майна, були передані Дніпропетровською
міською радою в оренду ОСОБА_4 (т.1 а.с.
12-19).

Судом встановлено, що означені
об'єкти нерухомого майна були придбані
сторонами з метою їх подальшої
реконструкції та використання для
здійснення господарської діяльності, а
саме: організації м'ясопереробного
цеху по виробництву харчових домішок,
сумішей та композицій. Обставина
наявності такої домовленості
сторонами визнавалася та не
заперечувалася.

Разом з цим, для реалізації таких
домовленостей сторони жодного
договору в належній формі із чітким
визначенням його предмету, відповідних
істотних умов, ціни договору, прав то
обов'язків сторін, строку виконання
зобов'язань сторонами так і не було
укладено.

При цьому, матеріалами даної
цивільної справи підтверджено, що не
зважаючи на відсутність письмового
договору, на означеній земельній
ділянці по АДРЕСА_1 сторонами було
здійснено переобладнання та
реконструкція об'єктів нерухомого
майна у вигляді нежитлових приміщень,
позначених під літерами Е-1, Е1-1, О-1, Х-1,
Х1-2, Х2-1, х-1, зокрема відбулось посилення
бетонних фундаментів будівель,
оздоблення стін цеглою та кладка
цегляних стін окремими місцями, заміна
даху, вікон та дверей, покриття підлоги
з влаштуванням бетонної основи,
системи водогону, опалення
каналізації, електропостачання,
внутрішнього та зовнішнього
оздоблення будівель, а також прилеглих
до них огорожі та мощення.

Визнаючи та не заперечуючи
обставину наявності означеного
невід'ємного поліпшення такого майна,
сторони мають спір стосовно того, за
чиї саме грошові кошти (позивача чи
відповідача) були здійснені відповідні
невід'ємні поліпшення в нежитлових
приміщеннях, позначених на плані
літерами Е-1, Е1-1, О-1, Х-1, Х1-2, Х2-1,х-1, а
також прилеглих до них огорожі та
мощення по АДРЕСА_1.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції виходив з доведеності всіх
умов, за наявності яких виникають
зобов'язання з безпідставного набуття
(придбання) майна, у тому числі
враховано, що предметом регулювання
інституту безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права, у тому
числі факту набуття певних
матеріальних благ у вигляді
невід'ємних поліпшень об»єктів
нежитлових приміщень по АДРЕСА_1
відповідачем за рахунок позивача, та
застосував до спірних правовідносин
статті 1212, 1213 ЦК України, оскільки
збільшення вартості такого майна, як
наслідок збагачення ОСОБА_2 на суму
збільшеної вартості відбулося без
відповідної на це правової підстави
(безпідставно набуте майно). Стороною
відповідача не наведені докази, а
відтак не доведено обґрунтоване
набуття спірного майна внаслідок
цивільно-правових угод, підстави
володіння цим майном нею не визначені.

Обов'язковими умовами для
виникнення зобов'язання з
безпідставного збагачення є: - набуття
або збереження майна; - набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи (збільшення або збереження майна
у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою); - відсутність правової
підстави для набуття або збереження
майна за рахунок іншої особи
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України).

Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК)

Оцінюючи висновок судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної Дніпропетровським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз від 22 травня 2013 року, суд
першої інстанції в достатній мірі
мотивував її обґрунтованість в
сукупності з іншими доказами, та вірно
визначив його як належний та
допустимий доказ по справі.

Посилання відповідача на
невідповідність і не допустимість
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 22 травня 2013 року,
спростовується приписами ст. ст. 57 - 59
ЦПК України, адже цей висновок містить
фактичні дані про обставини, якими
сторона обґрунтовує свої вимоги і
стосується предмета доказування, доказ
одержаний з додержанням порядку,
оскільки висновок судової
будівельно-технічної експертизи від 22
травня 2013 року відповідає положенням
ст.147 ЦПК України та проведений з
дотриманням вимог Закону України «Про
судову експертизу», а також
узгоджується з іншими матеріалами
справи.

За таких обставин, судом першої
інстанції з дотриманням ст.ст. 212-214 ЦПК
України повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

Посилання апелянта на
безпідставне застосування судом
першої інстанції норм ст. 1212 ЦК України
не мають правового значення, так як у
даних правовідносинах, як це випливає
зі змісту ч. 2 ст. 1212 ЦК України,
положення глави 83 Цивільного кодексу
України застосовуються незалежно від
того, набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Разом з тим, предметом та
підставою позову, змістом позовних
вимог ОСОБА_3 є повернення ринкової
вартості робіт та будівельних
матеріалів, що були використані з
будівельних матеріалів позивача у
нежитлових приміщеннях, які ОСОБА_2
набув безпідставно.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи ОСОБА_2 не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанцій норм матеріального права і
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи, та в
основному зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками судів по
їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
першої інстанції, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді:
М.Ю. Петешенкова

О.Г. Дерев’янко

Л.А. Черненкова