У х в а л а

10 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Гулька Б.І., Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Черненко В.А. розглянувши
заяву ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2013 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
від 9 червня 2006 року у розмірі 82 485 грн 62
коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 9
червня 2006 року між банком та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір, отримав
кредит у розмірі 7 150 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 9 червня 2007 року.
Відповідач зобов'язання належним чином
не виконав, внаслідок чого станом на 11
січня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 82485, 62 грн.

Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 17 травня 2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 12 липня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 9 червня 2006 року, укладеним між
ОСОБА_1 та публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», в сумі 82 485 грн, яка
складається з заборгованості за
кредитом у сумі 6 501 грн 48 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі 6 501 грн 48
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі 27 723 грн 65
коп., пені за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором у сумі 43 855
грн 82 коп., штрафу (фіксована частина) у
сумі 500 грн, штрафу (процентна складова)
у сумі 3 904 грн 05 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 жовтня 2013 року
рішення апеляційного суду залишено без
змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали суду касаційної інстанції з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, зокрема ч. 3 ст. 254, ст.
ст. 256-258, чч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК України.

Одночасно заявники просять поновити
порушений процесуальний строк.

Клопотання про поновлення строку на
звернення із заявою про перегляд
судових рішень підлягає задоволенню,
оскільки строк, як убачається з
клопотання та наданих матеріалів,
пропущено заявниками з поважних
причин.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, заявники
наводять:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2013
року, якою рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 22 лютого 2013
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції;

- постанову Вищого господарського суду
України від 7 березня 2013 року, якою
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 20 грудня 2012
року залишено без змін;

- постанову Вищого господарського суду
України від 12 грудня 2012 року, якою
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 11 жовтня 2012
року в частині стягнення
заборгованості за кредитом, боргу по
відсотках за строкове користування
кредитом та розподілу судових витрат
скасовано і в цій частині залишено в
силі рішення Господарського суду
Львівської області від 6 серпня 2012 року,
в іншій частині постанову апеляційного
суду залишено без змін;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 червня 2013
року, якою рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області скасовано,
рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 2 жовтня 2012 року залишено в
силі;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 квітня 2013
року, якою рішення апеляційного суду
Донецької області від 24 грудня 2012 року
скасовано, рішення Дзержинського
міського суду Донецької області від 11
вересня 2012 року залишено в силі;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 жовтня 2012
року, якою рішення апеляційного суду
Вінницької області від 19 червня 2012 року
залишено без змін;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 листопада 2012
року, якою рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 3 травня 2012
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 25 липня 2012 року залишено без
змін;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2011
року, якою ухвалу апеляційного суду
Київської області від 30 березня 2011 року
залишено без змін.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з᾽?ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених
заявниками, в обґрунтування заяви та
поданих ними копій постанов Вищого
господарського суду України від 12
грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року,
ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 червня 2013
року, від 24 квітня 2013 року, від 15 жовтня
2012 року, від 7 листопада 2012, від 12
вересня 2011 року не вбачається наявних
ознак, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2013 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судами ч. 3
ст. 254, ст. ст. 256-258, чч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК
України.

Крім того, згідно із п. 7 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 ЦПК України»
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року та від 6
листопада 2013 року, якими скасовано
рішення судів нижчих інстанцій і
передано справи на новий розгляд, не
можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_1 та його представнику
ОСОБА_2 строк для подачі заяви про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року.

У допуску справи за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за заявою
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко