№ 336/8354/13-ц
пр. № 2/336/119/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б.

за участі позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника позивачів адвоката
ОСОБА_3, представника відповідача
ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,
представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Будинкового комітету
по АДРЕСА_1, ОСОБА_5, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору:
Міське комунальне підприємство
«ОСНОВАНІЄ», Запорізька міська рада,
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дій, стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом
до Будинкового комітету по АДРЕСА_1,
ОСОБА_5, вказавши, що ОСОБА_1 мешкає в
кімнаті №? 27 площею 9,9 кв.м. у
гуртожитку, розташованому у АДРЕСА_1, на
підставі ордеру, а ОСОБА_2 мешкає разом
із ним як дружина без укладення шлюбу.
На підставі рішення Виконавчого
комітету Запорізької міської ради від
22.04.2008 року здійснюється реконструкція
вказаного гуртожитку під житловий
будинок. Незважаючи, що з
проектно-кошторисною документацію
позивачі ознайомлені не були, згоди на
переобладнання та перепланування
своєї кімнати не давали, 03.02.2013 року
невідомі особи за розпорядженням
ОСОБА_5 заклали двірний отвір з кімнати
№? 27 до коридору житлового блоку, в
якому розташовані кімнати №№ 27, 28, 28а
та 32, обмеживши таким чином позивачам
доступ до загальних приміщень
гуртожитку та унеможлививши
задоволення фізіологічних потреб.
Посилаючись, що в результаті дій
відповідачів, були порушені права
позивачів, просять визнати
протиправними дії Будинкового
комітету по АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 щодо
неотримання згоди ОСОБА_1 на
переобладнання та перепланування
кімнати №? 27, а також приміщень
житлового блоку гуртожитку, де
мешкають позивачі; визнати
протиправними дії ОСОБА_5 по
організації закладення цеглою
дверного отвору, який веде з коридору
житлового блоку до кімнати №? 27 по
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_8 за свій
рахунок привести приміщення житлового
блоку, в якому розташовані кімнати №№
27, 28, 28а та 32 гуртожитку у попередній
стан, стягнути з відповідачів
солідарно моральну шкоду в сумі 15000
гривень, а саме по 7500 гривень на користь
кожного з позивачів.

В судовому засіданні позивачі та
представник позивачів на позовних
вимогах наполягали повністю. Позивач
ОСОБА_1 суду пояснив, що у 2006 році на
підставі ордеру отримав кімнату №? 27
площею 9,9 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_1,
де мешкав тривалий час разом з ОСОБА_2, з
якої перебуває у фактичних шлюбних
відносинах. У 2008 році на загальних
зборах мешканців гуртожитку, на якому
була присутня ОСОБА_2, було прийнято
рішення про здійснення реконструкції
гуртожитку у житловий будинок за
рахунок мешканців гуртожитку.
Посилаючись, що з проектом
реконструкції його не ознайомили, з
рішенням щодо реконструкції
гуртожитку він не згоден. Тож будь-яких
дій щодо переобладнання своєї кімнати
не вчиняв. ОСОБА_8, яка мешкає в кімнаті
№ 28, кілька разів залишала йому
попередження про те, що буде
здійснювати переобладнання, а у лютому
2013 року наймані нею працівники заклали
дверний отвір, який веде з коридору до
кімнати №? 27 до інших приміщень
житлового блоку, в яких розташовані
туалет, кухня та душ, а також прибрали
душ. Вказував, що, на його думку, в
результаті реконструкції гуртожитку
порушено його права, фактично він не
має можливості мешкати в кімнаті, а
фактично мешкає у квартирі ОСОБА_2,
переобладнання своєї кімнати, як це
передбачено проектом, не є можливим,
крім того, він не згоден проводити таке
переобладнання за свій рахунок.
Спричинення моральної шкоди пояснював
неможливістю мешкати у кімнаті.

Позивач ОСОБА_2 суду пояснила, що на цей
час фактично мешкає та зареєстрована
проживаючою у квартирі по АДРЕСА_2. З 2006
року мешкала у кімнаті №? 27 гуртожитку
по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1, з яким
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах. На загальних зборах
мешканців гуртожитку, де було прийнято
рішення про проведення реконструкції
гуртожитку вона була присутня, однак, з
запропонованим проектом вони не
погоджуються та не бажають здійснювати
реконструкцію за свій рахунок. Через
неможливість проживання в кімнаті
також наполягала на стягненні
моральної шкоди.

Представник позивачів на позовних
вимогах наполягав, вказуючи, що
законних підстав для зобов'язання
ОСОБА_1 сплачувати вартість
переобладнання приміщень немає, з
позивачами проект реконструкції
узгоджений не був, тож просив
зобов'язати ОСОБА_8 за свій рахунок
привести житловий блок у попередній
стан, а саме відновити дверний отвір та
душ, а також прибрати перегородку.
Спричинення моральної шкоди позивачам
обґрунтовував тривалою неможливістю
мешкати у кімнаті.

Представник відповідача Будинкового
комітету по АДРЕСА_1 в судовому
засіданні проти позову заперечувала
повністю. Вказала, що ОСОБА_1 мешкає в
гуртожитку з 2006 року, вселився на
підставі ордеру, ОСОБА_2 мешкала в
кімнаті без відповідної правової
підстави та без реєстрації. Уці
загальними зборами мешканців
гуртожитку було прийнято рішення про
реконструкцію гуртожитку по АДРЕСА_1
під житловий будинок за рахунок
мешканців. На підставі рішення
Виконкому Запорізької міської ради від
22.04.2008 року за рахунок мешканців
гуртожитку було замовлено та
розроблено проект реконструкції,
отримані всі дозволи, а на цей час
фактично вже завершено реконструкцію
відповідно до проекту. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
знали про прийняте рішення, але не
бажали здійснювати переобладнання за
свій рахунок, також не брали участі в
оплаті розроблення проекту
реконструкції. Відповідно із проектом
реконструкції житлові права ОСОБА_1 не
обмежуються, оскільки кімната площею 9,9
кв.м., яка була йому надана, йому і
залишається, а також виділяється
додатково коридор площею 6 кв.м. Також
передбачено обладнання туалету, душу
та кухні відповідно до проекту.
Зазначене переобладнання є можливим,
відповідає санітарним нормам та
аналогічним чином вже здійснено в
своїй кімнаті ОСОБА_5, яка заклала
дверний отвір між кімнатами 27 та 28, що
передбачено проектом. Посилаючись, що
дії Будинкового комітету та ОСОБА_5 є
законними, просила у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, вказавши, що
мешкає в кімнаті № 28 гуртожитку по
АДРЕСА_1 з 2006 року на підставі ордеру. У
2008 році мешканцями гуртожитку було
прийняте рішення про реконструкцію
гуртожитку під житловий будинок з
обладнанням окремих квартир з метою їх
подальшої приватизації. За рахунок
мешканців було замовлено, розроблено
та узгоджено проект реконструкції.
Особисто ОСОБА_8 неодноразово
попереджала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про намір
здійснити переобладнання відповідно
до проекту, але позивачі зі свого боку
жодних дій не вчиняли. 03.02.2013 року
ОСОБА_5 за свій рахунок було закладено
дверний отвір у коридор між кімнатами 27
та 28, а згодом також побудовано
перегородку між кімнатами 28 та 28а,
збудовано туалет, душ та кухню.
Відповідач вказувала, що ОСОБА_1 зі
свого боку також має можливість
вчинити відповідне переобладнання,
отримавши в результаті квартиру з
окремим виходом, але не бажає
сплачувати такі витрати.

Представник третьої особи МКП
«Основаніє» в судовому засіданні проти
позову заперечувала, вказавши, що
реконструкція гуртожитку проведена у
відповідності до рішення Виконкому,
згідно із проектом та дозволом на
початок робіт, проект реконструкції
перебував у холі гуртожитку у вільному
доступі, тож позивачі мали змогу
ознайомитися з ним. ОСОБА_1
зареєстрований в кімнаті гуртожитку
один та на цей час має заборгованість
зі сплати житлово-комунальних послуг
на суму більш ніж 10000 гривень.

Третя особа Запорізька міська рада в
судове засіданні представника не
направила, про місце та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
порядку, причини неявки суду не
повідомили.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 суду пояснила, що мешкає в
кімнаті № 32 гуртожитку по АДРЕСА_1. При
прийнятті рішення про реконструкцію
гуртожитку у житловий будинок вона
була згодна та частково надала кошти,
але потім змінила свою думку. Оскільки
не має коштів на переобладнання.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що у 2012
році на підставі ордеру вселилась в
кімнату № 28а гуртожитку по АДРЕСА_1, при
цьому була попереджена, що в гуртожитку
розпочато реконструкцію, але письмової
згоди не це не давала, оскільки не має
коштів на здійснення реконструкції.

При вивченні матеріалів справи судом
встановлено наступне.

На підставі ордеру №2 від 26.01.2006 року
(а.с. 91) ОСОБА_1 на родину з трьох осіб:
дружина ОСОБА_11 та син ОСОБА_12, надано
кімнату №? 27 площею 9,9 кв.м. в гуртожитку
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_8 мешкає в кімнаті № 28
площею 9,8 кв.м. вказаного гуртожитку на
підставі ордеру № 3 від 12.01.2006 року (а.с.
56).

Відповідно до рішення Запорізької
міської ради № 5 від 06.12.2007 року «Про
надання дозволу на створення органу
самоорганізації населення -
будинкового комітету по АДРЕСА_1» та
протоколу зборів мешканців гуртожитку
від 19.07.2007 року (а.с. 81) створено
Будинковий комітет по АДРЕСА_1, який
зареєстрований 07.12.2007 року (а.с. 21) та діє
згідно із Положенням про будинковий
комітет (а.с. 77-79).

Згідно з протоколом загальних зборів
мешканців гуртожитку по АДРЕСА_1 від
18.02.2008 року (а.с. 84-85) було прийнято
рішення про проведення реконструкції
гуртожитку під житловий будинок за
рахунок коштів мешканців.

Рішенням Виконкому Запорізької
міської ради № 180/28 від 22.04.2008 року (а.с.
86) будинковому комітету по АДРЕСА_1
дозволено проектування та
реконструкція будівлі гуртожитку по
АДРЕСА_1 під житловий будинок.

У 2009 році розроблено, узгоджено та
затверджено проект реконструкції
будівлі гуртожитку під житловий
будинок з квартирами соціального типу
по АДРЕСА_1 (а.с. 99-100).

03.02.2011 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області надано дозвіл №
01-11/П на виконання підготовчих робіт до
реконструкції будівлі гуртожитку під
житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 101), а
23.10.2012 року зареєстровано Декларацію
про початок виконання будівельних
робіт (а.с. 87-88).

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу
України єдиною підставою для вселення
на надану у гуртожитку жилу площу є
спеціальний ордер.

Зважаючи, що позивач ОСОБА_2 має власне
житло, де зареєстрована у
встановленому порядку, ордеру на право
проживання у кімнаті гуртожитку не
отримувала та не надала жодних доказів
правомірності свого мешкання у кімнаті
№? 27 гуртожитку по АДРЕСА_1, суд дійшов
висновку, що позивачем ОСОБА_2 не
доведено наявність у неї права
проживання та користування кімнатою
гуртожитку та, відповідно, порушення
такого права з боку відповідачів, що є
підставою для відмови у позові,
заявленому нею.

Щодо вимог ОСОБА_1 суд виходить з
наступного.

Правомірність реконструкції
гуртожитку у житловий будинок
підтверджена вивченими в судовому
засіданні документами, а саме: рішенням
загальних зборів мешканців гуртожитку,
затвердженого протоколом від 18.02.2008
року, рішенням Виконкому Запорізької
міської ради від 22.04.2008 року, проектом
реконструкції гуртожитку, дозволом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області на проведення
робіт, тощо, які позивачем ОСОБА_1 у
будь-якому порядку не оскаржувались.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
та ст. 3 ЦПК України захисту в судовому
порядку підлягають порушені, невизнані
або оспорювані права, свободи чи
інтереси громадян.

Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1
посилався, що в результаті проведення
реконструкції гуртожитку відповідно
до проекту фактично зменшено житлову
площу, яка йому була надана для
проживання та обмежено доступ до
туалету, душу та кухні.

Натомість, з аналізу планів першого
поверху гуртожитку до та після
реконструкції (а.с. 89, 90) вбачається, що
житлова площа ОСОБА_1 жодним чином не
зменшується, оскільки фактично
відповідно до плану реконструкції
йому, крім кімнати площею 9,9 кв.м.,
надається також додаткове приміщення
для облаштування окремого санвузла та
кухні, тобто у разі виконання
переобладнання відповідно до плану
реконструкції ОСОБА_1 отримає окрему
квартиру на першому поверсі з окремим
виходом на вулицю загальною площею 17,35
кв.м., житловою 11,8 кв.м. (а.с. 52).

Заперечення ОСОБА_1 щодо неможливості
облаштування окремого санвузла та
кухні спростовуються затвердженим
планом реконструкції, який погоджений
у встановленому порядку з усіма
державними установами, на якому
зображено яким саме чином можливе
здійснити таке переобладнання, а також
фактичним виконанням відповідачем
ОСОБА_5 відповідної реконструкції на
такій саме площі, яка, як вбачається з
пояснень учасників процесу, здійснена
у повній відповідності до
затвердженого проекту без порушень.
Суд також враховує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
протягом кількох років було достеменно
відомо про проведення реконструкції
гуртожитку, а також обох позивачів
неодноразово та заздалегідь як усно,
так і письмово попереджала відповідач
ОСОБА_8 про свій намір здійснювати
переобладнання відповідно до проекту
(а.с. 13, 14), однак жодних дій позивачами
для обладнання окремого санвузла та
забезпечення можливості нормального
проживання не було вчинено.

Фактично заперечення ОСОБА_1 полягають
у незгоді здійснювати переобладнання
наданих йому приміщень за власний кошт,
але таке рішення прийнято мешканцями
гуртожитку та, як вже зазначалось
судом, позивачем в будь-якому порядку
не оскаржувалось.

Зважаючи на вищезазначене, оскільки
позивачем не доведено порушення його
прав з боку відповідачів чи наявність в
діях відповідачів порушень чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Будинкового
комітету по АДРЕСА_1, ОСОБА_5, треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору: Міське комунальне підприємство
«ОСНОВАНІЄ», Запорізька міська рада,
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дій, стягнення
моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя.

Суддя
О.І. Дацюк

28.01.2014