Справа № 373/2818/13-ц Головуючий у І
інстанції Керекеза Я.І.Провадження №
22-ц/780/970/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Поліщука
М.А.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 06 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення
завдатку в подвійному розмірі та
відшкодування моральної шкоди,-

в с т
а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про
повернення завдатку в подвійному
розмірі та відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на те, що 19 червня 2013
року (в договорі помилково зазначена
дата 19.08.2013 року) між нею та
відповідачем було укладено договір про
передачу авансу за придбання об'єкту
нерухомого майна будинку АДРЕСА_1. За
даним договором нею відповідачу було
передано аванс у розмірі 8100 грн.

Також зазначала, що в подальшому
нотаріальне посвідчення договору
купівлі-продажу вищезазначеного
будинку не відбулося в зв'язку з тим, що
відповідачка не є власником земельної
ділянки, на якій знаходиться будинок.

Крім того, відповідачка не підготувала
необхідні документи для продажу
будинку. Таким чином, з вини
відповідачки вона не має можливості
виконати свої зобов'язання щодо
купівлі будинку та земельної ділянки.

На підставі наведеного просила
стягнути з відповідача сплачений нею
завдаток та додатково сплатити
передбачену ЦК України суму у розмірі
завдатку. За повідомлення відповідачем
завідомо неправдивої інформації про
об'єкт нерухомого майна просила
стягнути з відповідача моральну шкоду
в сумі 10000 грн., що передбачено
вищезазначеним договором.

Також просила стягнути з відповідача
16200 грн. боргу, 10000 грн. моральної шкоди,
7000 грн. витрат за юридичні послуги та
судові витрати по справі.

У судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали
позовні вимоги і просили їх
задовольнити. Представник ОСОБА_4
пояснив, що позивачка не наполягає, що
сума 8100 гривень є завдатком, однак з
відповідача необхідно стягнути кошти в
розмірі 16200 грн. як переданий аванс та
передбачену договором санкцію
(неустойку) за його не підписання в
розмірі 100% від суми авансу. Крім того,
позивачка не зобов'язана контролювати
та перевіряти необхідні для укладання
договору купівлі-продажу нерухомості
документи.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 6 грудня 2013 року позов задоволено
частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 16200 грн., з них 8100 грн. в рахунок
сплаченого авансу та 8100 грн. як
неустойку в розмірі ста відсотків від
переданого авансу.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 червня 2013 року
між сторонами по справі було укладено
договір про передачу авансу за
придбання об'єкту нерухомого майна.

Відповідно до умов договору не пізніше
19 липня 2013 року між сторонами повинен
бути укладений та нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1. Представники позивача
зазначили, а представник відповідача
ОСОБА_5 підтвердив, що даний договір
було підписано у червні 2013 року, а не в
серпні.

В день підписання договору покупцем
(позивачкою по справі) передано
продавцю (відповідачці) грошові кошти в
розмірі 8100 грн., які є авансом в рахунок
майбутнього договору відчуження
об'єкту нерухомого майна (п.п.2.1, 2.2
вищезазначеного Договору). Факт
отримання коштів в сумі 8100 грн.
відповідачкою ОСОБА_1 в день підписання
вищезазначеного договору підтвердив
представник відповідачки ОСОБА_5
(чоловік ОСОБА_1).

Як пояснив представник позивача, а
представник відповідача ОСОБА_5
підтвердив, договір купівлі-продажу
будинку та земельної ділянки 30 липня 2013
(коли позивачка та відповідачка
з'явилися до нотаріуса) між сторонами
укладений не був, оскільки у
відповідачки були відсутні
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку.

3 вересня 2013 позивачка направила
відповідачці листа з вимогою
повернення сплаченого авансу, сплати
8100 грн. неустойки та відшкодування
моральної шкоди. Дану вимога
відповідачка отримала 5 вересня 2013
року, що підтверджується копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Відповідачка письмово повідомила
позивачку про відмову у задоволенні її
вимог.

Відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України якщо
не буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до п.2.1 вищезазначеного
договору про передачу авансу, в день
підписання даного договору покупець
передає а продавець отримує грошові
кошти в сумі 8100 грн.

Згідно з п.2.2 цього договору зазначена
сума розцінюється сторонами як аванс в
рахунок майбутнього договору
відчуження об'єкту нерухомого майна.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив, що сума в розмірі 8100 гривень,
що була надана позивачем відповідачу, є
авансом.

За п.1.1 спірного договору договір
відчуження об'єкту нерухомого майна
мало бути укладено та нотаріально
посвідчено не пізніше 19 липня 2013 року.
Однак ні у вказаний строк, ні 30 липня 2013
року, коли сторони прийшли до
нотаріуса, договір купівлі-продажу не
було укладено.

Як вбачається з п.4.4 укладеного між
сторонами договору, у разі відмови
продавця від укладання основного
договору в визначений в цьому Договорі
строк та на вищевизначених умовах (або
додатково погоджених умовах),
продавець зобов'язується повернути
покупцеві отримані від нього грошові
кошти в якості авансу, а також сплатити
неустойку у розмірі 100 % від суми авансу,
переданого цим договором.

Сплата неустойки у разі порушення
зобов'язання передбачена і п.3 ч.1 ст.611
ЦК України.

За ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків.

Відповідачка ОСОБА_1 не повідомила
позивачку ОСОБА_2 про будь-які недоліки
у документах чи відсутність необхідних
для укладання договору купівлі-продажу
документів, хоча обов'язок за їх
готування та збирання відповідно до п.
3.3 договору про передачу авансу лежав
саме на ній.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
вважав, що договір купівлі-продажу
будинку та земельної ділянки було не
укладено саме з вини відповідачки
ОСОБА_1

Суд вірно не прийняв до уваги доводи
представників відповідача з приводу
того, що ОСОБА_1 не знала, що не є
власником земельної ділянки, оскільки
вже вчиняла договір щодо вказаного
нерухомого майна, купивши його 2005-2006
роках (про що зазначив представник
позивачки та визнав представник
відповідачки ОСОБА_5), внаслідок чого
знала, які документи є в наявності як на
будинок, так і на земельну ділянку. Як
зазначив ОСОБА_7, будь-якими тяжкими чи
психічними захворюваннями його
дружина не страждає.

Суд першої інстанції також вірно
зазначив, що не можуть братися до уваги
доводи представника відповідачки
ОСОБА_8 з приводу вини позивачки у не
укладенні договору купівлі-продажу
нерухомого майна, оскільки обов'язку
контролювати та перевіряти наявність у
продавця всіх необхідних документів на
відчуження об'єкту нерухомості
покупцем не передбачено ні чинним
законодавством, ні вищезазначеним
договором.

Також суд першої інстанції вірно не
взяв до уваги доводи представника
відповідача з приводу нікчемності
договору про передачу авансу за
придбання нерухомого майна, оскільки
належних та допустимих доказів того, що
даний договір був попереднім і до нього
слід було застосовувати вимоги ст.ст.635
та 657 ЦК України не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором.

За ст.570 України завдатком є грошова
сума або рухоме майно, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних з нього за договором платежів,
на підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання. Якщо не
буде встановлено, що сума сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише у випадку наявності
зобов'язання, яке б мало випливати з
договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу в
установленому законом порядку між
сторонами не укладено, передана
відповідачу сума за договором завдатку
є авансом, який підлягає поверненню
позивачці у цьому ж розмірі та
відповідно до п.4.4 договору про
передачу авансу за придбання об'єкту
нерухомого майна підлягає стягненню
сума у розмірі 100% від суми авансу яка
обумовлена і погоджена сторонами.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку,
задовольнивши позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 16200 грн., з них
8100 грн. в рахунок сплаченого авансу та
8100 грн. як неустойку в розмірі ста
відсотків від переданого авансу.

Також суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, відмовивши у
задоволенні стягнення моральної шкоди,
оскільки було встановлено, що між
сторонами склалися договірні
відносини, а в розумінні статей 11, 16, 23
та глави 82 ЦК України відшкодування
моральної шкоди в договірних
зобов'язаннях не передбачено.

Крім того, було вірно відмовлено у
задоволенні вимоги позивачки щодо
стягнення з відповідачки 7000 грн. витрат
за юридичні послуги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 06 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Поліщук М.А.