УХВАЛА

іменем україни

12 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС»,
третя особа - публічне акціонерне
товариство «Київенерго», про захист
прав споживача, відшкодування майнової
та моральної шкоди за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 25 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» (далі
- ТОВ «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС») звернулось до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ОСОБА_3 є власником квартири
АДРЕСА_1 та має заборгованість за
надані послуги з утримання будинку і
прибудинкової території. З урахуванням
уточнень, позивач просив стягнути з
ОСОБА_3 14 779 грн 65 коп. заборгованості за
період з 1 січня 2003 року по 30 червня 2012
року.

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася з
указаним зустрічним позовом,
посилаючись на те, що ТОВ
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» не надає їй якісних
комунальних послуг, не проводить
ремонти у будинку, який був побудований
у 1966 році. Зазначала, що внаслідок
неналежного опалення квартири і
невжиття заходів щодо утеплення
будинку, в її квартирі постійно
зберігаються вологість, сирість, що
стало причиною появи плісняви.
Вказувала, що вона за власні кошти,
змушена була провести поточний ремонт
квартири, замінити віконні блоки. З
урахуванням уточнених вимог, ОСОБА_3
просила стягнути з ТОВ
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» майнову шкоду в
розмірі 30 634 грн 68 коп., 10 тис.
гр. на відшкодування моральної шкоди та
зобов'язати ТОВ «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС»
виконати повний об'єм ремонтних робіт в
квартирі, а саме: замінити трубопровід
центрального опалення, чавунні
радіатори, рушникосушарку, виконати
утеплення наружного фасаду будинку по
всій площі її квартири відповідно до
укладеного між ними договору по
утриманню будинку і прибудинкової
території та забезпечити надання
послуг належної якості.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 25 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня
2013 року, у задоволенні позову ТОВ
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» на
користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі
2 028 грн 21 коп. Зобов'язано ТОВ
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» виконати ремонтні
роботи в квартирі АДРЕСА_1 по заміні
трубопроводів центрального опалення,
чавунних радіаторів та рушникосушарки,
по утепленню наріжного фасаду будинку
по свій площі квартири. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні
первісного позову ТОВ «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС
та частково задовольняючи зустрічний
позов ОСОБА_3 і стягуючи з
ТОВ «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» на користь ОСОБА_3
майнову шкоду та зобов'язуючи ТОВ
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» виконати в її квартирі
ремонтні роботи, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що ТОВ
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» житлово-комунальні
послуги були надані неякісно, що в силу
ст. 20 Закону України «Про житлово -
комунальні послуги» дає право
споживачу не оплачувати неякісні
послуги, а вартість виконаних
ОСОБА_3 ремонтних робіт, які мало
виконати ТОВ «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС», мають
бути їй відшкодовані.

Проте повністю
погодитися з такими висновками судів
не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1 та має
заборгованість за надані послуги з
утримання будинку і прибудинкової
території.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України
від 24 січня 2006 року № 45.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
управитель зобов'язаний забезпечувати
експлуатацію будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд та об'єктів
благоустрою, розташованих на
прибудинкових територіях, згідно з
умовами укладених договорів,
стандартами, нормативами, нормами і
правилами; вимагати своєчасної і в
повному обсязі оплати наданих
житлово-комунальних послуг від
споживачів.

Відсутність відповідного договору
між споживачем житлово-комунальних
послуг та їх виконавцем не є підставою
для не стягнення заборгованості з
оплати житлово-комунальних послуг,
оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
також із дій осіб, які породжують ці
права та обов'язки, і такою дією є
реальне надання послуг та їх отримання
відповідачем.

За змістом ст. ст. 1, 10 Закону України
від 19 червня 1992 року «Про приватизацію
державного житлового фонду» у процесі
приватизації громадяни набувають
право власності на квартири та
допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку, які
призначені для забезпечення його
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибюлі, перехідні
шлюзи, поза квартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення).

Власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Утримання житла це комплекс
робіт, спрямованих на створення
необхідних умов для проживання людей і
забезпечення збереження будівель та
технічного обладнання.

Отже, мешканці несуть витрати у
загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку та прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку.

На підтвердження своїх вимог ТОВ
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» надано розрахунок суми
заборгованості ОСОБА_3 з урахуванням
витрат на експлуатацію будинку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги та
доводи апеляційної скарги
ТОВ «ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» посилалось
на те, що балансоутримувачем будинку є
КП «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Голосіївського району м. Києва». При
цьому звертало увагу на вимоги ст. 176 ЖК
України та ст. 24 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», які передбачають, що
балансоутримувач зобов'язаний
забезпечити умови для своєчасного
проведення капітального і поточного
ремонтів, забезпечити належні
експлуатацію та утримання майна, о
перебуває на його балансі. Також
зазначало, що відповідно до п. 12 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 8 жовтня
1992 року №572, саме балансоутримувач
житлового будинку несе
відповідальність перед власником,
наймачем приміщення житлового будинку
в разі надання послуг, що призвело до
збитків, завданих його майну, - шляхом
відшкодування збитків.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України суди зазначених вимог закону
не врахували, належним чином не
перевірили доводів сторін, не
встановили фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, дійсних прав і
обов'язків сторін, які випливають з
договору по утриманню будинку та
прибудинкової території; та дійшли
передчасного висновку про доведеність
обставин про надання споживачу
неякісних послуг та наявність правових
підстав для звільнення споживача від
оплати наданих послуг.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЖИТЛОВИК-ПЛЮС» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 25 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко