Справа № 492/2336/13-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
_________________________________________
Арцизький районний суд Одеської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Арциз Одеської
області цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її
користь на утримання їхнього спільного
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00
грн., з наступною індексацією
відповідно до закону, щомісячно до
досягнення дитиною повноліття. В
своєму позові позивачка посилається на
те, що 17.11.2010р. з відповідачем по справі
вона уклала шлюб, але нею подано позов
про розірвання шлюбу, від шлюбу мають
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає разом з нею та
знаходиться на її утриманні. Позивачка
вказує на те, що їй одній важко
утримувати дитину, а відповідач
добровільно не надає матеріальної
допомоги на утримання дитини, тому вона
змушена звернутися до суду з
У судове засідання позивачка не
з'явилася, але надіслала до суду заяву,
в якій позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила суд
задовольнити їх повністю. Крім того,
позивачка просила суд про розгляд
справи в її відсутність. Також
позивачка в заяві зазначила, що в разі
неприбуття в судове засідання
відповідача, згодна на прийняття
заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату час та місце розгляду
справи двічі повідомлявся належним
чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5
ст. 74 ЦПК України, за адресою його місця
проживання, зареєстрованою у
встановленому законом порядку,
надсилалися судові повістки про виклик
до суду на 20.01.2014р. 09 год. 30 хв., однак,
відповідно до повернутого поштового
повідомлення воно повернуто за
закінченням терміном зберігання, на
12.02.2014р. 09 год. 30 хв., однак, відповідно до
повернутого поштового повідомлення
воно повернуто так як відповідач за
цією адресою не проживає, що свідчить
про неможливість вручення відповідачу
судових повісток та відповідно до ч. 5 с.
74 ЦПК України в цьому випадку
вважається, що судовий виклик вручений
відповідачу належним чином.
Враховуючи вказані факти, згоду
позивачки, що викладена у її письмовій
заяві, суд вважає за можливе у
відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України
ухвалити рішення у справі при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою сторін в судове
засідання, судом, у відповідності до ч. 2
ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги позивача підлягають
підлягає частковому задоволенню і
такий висновок суду ґрунтується на
Суд вважає, що між сторонами склалися
правовідносини, що випливають із
сімейного законодавства, пов'язані з
обов'язком батьків утримувати
малолітніх дітей, тому, при вирішенні
спору між сторонами, слід керуватися
Сімейним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1,
виданого Відділом реєстрації актів
цивільного стану Арцизького районного
управління юстиції Одеської області 17
листопада 1993 року між позивачкою і
відповідачем зареєстровано шлюб (а.с. 6).
Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьком вказаний
ОСОБА_2 - відповідач по справі (а.с. 7). З
довідки № 900 від 21.10.2013р., виданої
комунальним підприємством «Житловик»
вбачається, що дитина ОСОБА_3 проживає
разом з матір'ю (а.с. 8). Згідно довідки
адресно - довідкового підрозділу УДМС
України в Миколаївській області місце
проживання ОСОБА_2 зареєстровано в
м.Миколаїв з 22.03.2013р. (а.с. 11).
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.
Такий принцип рівності прав та
обов'язків батьків щодо дитини
ґрунтується на нормах Конституції
України, які проголошують, що усі люди є
вільні і рівні у своїй гідності та
правах (ст. 21), громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками (ст. 24).
Обов'язок батьків щодо утримання своїх
дітей є одним з головних
конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51
Конституції України) і закріплюється в
сімейному законодавстві, зокрема
статтею 180 Сімейного кодексу України на
батьків покладено обов'язок по
утриманню дитини до досягнення нею
Згідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.
Отже, обов'язок батьків з утримання
своїх дітей виникає незалежно від
факту реєстрації шлюбу, наявності між
ними фактичних шлюбних відносин або
спільного проживання. Батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Обов'язок батьків утримувати своїх
Відповідно до роз'яснень, що надані у
п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.
Ч.3 ст. 181 СК України передбачає, що за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються в долі
від доходу його матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі. Частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом (ст. 183 СК України).
Розмір аліментів у твердій грошовій
сумі визначається судом за заявою
платника або одержувача, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення. Розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону (ст.184 СК України).

В судовому засіданні було встановлено,
що відповідач є батьком малолітнього
ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про
його народження та не заперечувалося
відповідачем, тому, проживаючи окремо,
зобов'язаний утримувати його до
досягнення ним повноліття.

Таким чином, виходячи з аналізу
перелічених норм закону, враховуючи
обставини та матеріали справи, суд
приходить до висновку, що не зважаючи
на те, що шлюб між сторонами не
розірваний, в наявний час вони
проживають окремо один від одного,
відповідач, будучи батьком малолітньої
дитини, проживаючи окремо, зобов'язаний
утримувати свою малолітню дитину, яка
проживає з матір'ю до досягнення
дитиною повноліття.

Суд вважає за необхідне визначити
розмір аліментів, які відповідач
повинен виплачувати на користь
позивачки на утримання дитини до її
повноліття, у твердій грошовій сумі,
яка підлягає індексації відповідно до
закону.

В судовому засіданні не знайшов свого
підтвердження факт, що ОСОБА_2 є
військовослужбовцем, офіційно працює
та отримує стабільний дохід. Позивачка
не надала суду жодного переконливого
доказу на його підтвердження, чим не
виконала вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

З огляду на викладене, на стан здоров'я
і матеріальне становище дитини,
приймаючи до уваги обов'язок батька
дитини утримувати дитину, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги
позивачки, та стягувати аліменти з
батька неповнолітнього ОСОБА_3, на
користь позивачки на утримання дитини
в розмірі, зазначеному позивачкою,
починаючи з 05 грудня 2013 року до
досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
вважає необхідним покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України, суд вважає необхідним
допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 184, 191 СК України,
ст.ст. 1, 6, 15, 30, 62, 84, 88, 197, 208, 213, 215, 224-226, 228,
233, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів - задовольнити
повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце
проживання якого зареєстроване в
АДРЕСА_1, , аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
твердій грошовій сумі в розмірі 800,00
грн., щомісячно, з наступною
індексацією відповідно до закону,
починаючи з дня подачі позовної заяви,
тобто з 05 грудня 2013 року і до досягнення
повноліття ОСОБА_3, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід
держави судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три) гривень 60 копійок.

Допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежів за один
місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Арцизький
районний суд Одеської області шляхом
подання апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано протягом
строку оскарження; у разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Арцизького районного суду
Гусєва Н.Д.