Номер провадження 2/243/735/2014
Номер справи 243/870/14-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
Головуючого - судді Хаустової Т.А.,
при секретарі - Нікіфоровій В.В.
з участю позивача - ОСОБА_1
представника третьої особи - Овчарова
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №19 Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє від імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, за
участю третьої особи - Органу опіки та
піклування Слов»янської міської Ради
Донецької області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_3, яка діє від імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, посилаючись на
те, що їй на праві власності належить
житловий будинок АДРЕСА_2.
Крім неї, у вказаному житловому
приміщенні з моменту народження
зареєстрована її онука- малолітня
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка фактично лише
декілька років після свого народження
мешкала разом з батьками - матір»ю
ОСОБА_3 і батьком ( її сином) - ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Батьки
неповнолітньої в зареєстрованому
шлюбі не перебували. Всі вони мешкали у
неї в будинку до серпня місяця 2008 року.
В подальшому дитина за місцем
реєстрації в приналежному їй житловому
будинку більше ніколи не мешкала, її
особистих речей в будинку немає.
Фактично дитина весь цей час мешкає
разом зі своєю матір»ю, яка
зареєстрована в АДРЕСА_1.
В добровільному порядку зняти
дитину з місця реєстрації відповідач
не бажає, тому вона змушена звернутися
до суду з позовною заявою.
Факт непроживання малолітньої
дитини за місцем його реєстрації
підтверджується актом про
непроживання від 31 січня 2014 року.
Вважає, що малолітня дитина повинна
бути зареєстрована та мешкати разом зі
своєю матір»ю, що передбачено діючим
законодавством - ч.3 ст. 29 ЦК України, де
вказано, що місцем мешкання фізичної
особи у віці від 10-ти до 14-ти років є
місце мешкання його батьків або одного
з них, з ким дитина і мешкає.
З моменту реєстрації в її житловому
будинку відповідач будь-якої участі за
дитину в витратах по утриманню житла,
ремонтах, витратах по оплаті
житлово-комунальних послуг, податках
та зборах не несе. Ці витрати сплачує
вона сама, оскільки дитина до
теперішнього часу рахується такою, що
користується житловою площею в
приналежному їй житловому будинку.
Крім того, через відповідача вона не
може користуватися її законним правом
на оформлення і отримання передбаченої
державної допомоги ( субсидії) на
житлово-комунальні послуги, отримання
твердого палива за вказаними вище
У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК
України член сім»ї власника житла
втрачає право користування цим житлом
в разі його відсутності без поважних
причин більше одного року. В даному
випадку пройшло вже більше п»яти років.
Теперішнього часу вона бажає
розпорядитися приналежним їй житловим
будинком на свій розсуд згідно до
ст.ст. 317, 319 ЦК України, ст. 150 ЖК України,
однак не може реалізувати своє законне
У зв»язку з чим вважає, що є всі
законні підстави для визнання
малолітньої дитини відповідача
втратившим право користування жилим
приміщенням в будинку АДРЕСА_2 за
місцем її мешкання, у зв»язку з чим
необхідно зобов»язати відповідача
зняти дитину з реєстрації за вказаним
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала заявлені позовні вимоги, на
обґрунтування яких послалася на
обставини, викладені у позовній заяві
та вказала, що відповідач та її дитина
ніколи, починаючи з серпня 2008 року не
зверталися до неї з проханням, щоб
неповнолітня дитина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року мешкала у неї в
будинку. До 2005 року вказаний житловий
будинок перебував у власності її
сестри- ОСОБА_12., яка постійно мешкала в
місті Горлівка і неповнолітня дитина
не була членом сім»ї власника будинку
на момент реєстрації. Коли дитина
народилася, ОСОБА_3 обманним шляхом
взяла Домову книгу та зареєструвала
дитину, вона та її сестра, на той час
власниця будинку, дозволу на
реєстрацію дитини не давали. Після
того, як онука вкрала в неї гроші -400 грн,
вона не бажає більше бачити онуку.
Просить суд визнати ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку міста
Слов»янська Донецької області
втратившою право користування
житловим приміщенням в житловому
будинку з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_2
Зобов»язати відповідача ОСОБА_3, мати
дитини, зняти малолітню дитину - ОСОБА_4
, ІНФОРМАЦІЯ_2 року з реєстрації в
житловому будинку з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами
Відповідач - ОСОБА_3, яка діє від імені
та в інтересах неповнолітньої дитини-
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому
засіданні до судового засідання не
з»явилася, хоча належним чином була
повідомлена про дату, час та місце
розгляду справи.
Представник третьої особи- Органу
опіки та піклування Слов»янської
міської Ради Донецької області ОСОБА_2,
що діє на підставі Довіреності № 29/03-240
від 14 лютого 2014 року вважає, що згідно
ст. 18 Закону України «Про охорону
дитинства» держава забезпечує право
дитини на проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку. Діти-
члени сім»ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.
Враховуючи вищевикладене, а також
Рішення комісії з питань захисту прав
дитини від 13 лютого 2014 року, орган опіки
та піклування Слов»янської міської
ради вважає, що дитина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 не може бути визнана
особою, яка втратила право
користування будинком АДРЕСА_2

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення справи по суті,
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка
діє від імені та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, за участю
третьої особи - Органу опіки та
піклування Слов»янської міської Ради
Донецької області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням підлягають
задоволенню з огляду на їх законність
та обгрунтованість.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачу на підставі Свідоцтва про
право на спадщину від 18 липня 2005 року
належить житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_2
Вказаний житловий будинок позивач
успадкувала після смерті своєї сестри -
ОСОБА_12., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року
за місцем свого постійного мешкання- у
місті Горлівка Донецької області. (
а.с.4-5). Тобто, на момент реєстрації в
будинку АДРЕСА_2 Донецької області
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
власником вказаного будинку була
ОСОБА_12- сестра позивача. Неповнолітня
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована
в будинку без дозволу власника будинку
і ніколи не була членом сім»ї власника
будинку.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання та проживання
членів своєї сім»ї.

Також в будинку АДРЕСА_2 з моменту
народження зареєстрована онука
позивача - неповнолітня ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 9-10). Неповнолітня
дитина фактично декілька років після
свого народження мешкала в
приналежному позивачу житловому
будинку разом з батьками - матір»ю
ОСОБА_3 і батьком ( сином позивача) -
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Батьки неповнолітньої в
зареєстрованому шлюбі не перебували.
Всі вони мешкали в приналежному
позивачу житловому будинку до серпня
місяця 2008 року.

Фактично дитина весь цей час мешкає
разом зі своєю матір»ю, яка
зареєстрована в АДРЕСА_1.

Однак, у вищевказаному жилому
приміщенні неповнолітня дитина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає з
серпня місяця 2008 року, її особистих
речей будинку позивача немає.

Фактично дитина весь цей час мешкає
разом зі своєю матір»ю, яка
зареєстрована в АДРЕСА_1.

У Конституції України закріплено
основні правові принципи регулювання
відносин власності, головним із яких є
принцип рівного визнання й захисту
усіх форм власності ( статті 13, 41
Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції
України власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. У такій редакції
конституційна норма не лише покладає
на власника обов»язки, а й орієнтовно
вказує на його зобов»язання.

Основоположні принципи здійснення
повноважень власника сформульовані у
статті 1 Першого Протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 04 листопада
1950 року), що набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю
визнається юридично забезпечена
можливість фактичного панування
власника над майном, не пов»язана з
використанням його властивостей.

Право користування власністю - це
юридично забезпечена можливість
власника добувати з належного йому
майна корисні властивості.

Під правом розпоряджатися розуміють
юридично забезпечену можливість
власника визначати долю майна.

Так, з Довідки від 31 січня 2014 року,
складеної Головою квартального
комітету Єрмохіною С.К. та сусідами
позивача, посвідченої Керівником
мікрорайону «ЖД№2» ОСОБА_9 вбачається,
що неповнолітня дитина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому будинку
АДРЕСА_2 не мешкає з серпня місяця 2008
року і її особистих речей у вказаному
житловому будинку немає.( а.с.11).

В судовому засіданні встановлено, що
неповнолітня дитина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з серпня місяця 2008 року
постійно мешкає разом зі своєю матір»ю-
ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою-
АДРЕСА_1

Таким чином, в ході судового засідання
з вирогідністю встановлено, що
неповнолітня дитина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_2 не
мешкає без поважних причин з серпня
місяця 2008 року.

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України „Член
сім"ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом".

У відповідності до ст. 391 ЦК України
„ Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном".

Оскільки, в судовому засіданні було
встановлено, що неповнолітня дитина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не мешкає без
поважних причин в житловому
приміщенні, що належить на праві
власності ОСОБА_1 більш ніж один рік ,
суд вважає можливим задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1, визнавши
неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням- в житловому
будинку з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_2

Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок , квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому, у відповідному населенному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.
Місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків (
усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров"я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками (
усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна. У разі спору місце
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років
визначається органом опіки та
піклування або судом».

Суд не приймає до уваги ствердження
представника третьої особи в тій
частині, що згідно до ст.18 Закону
України «Про охорону дитинства»
держава забезпечує право дитини на
проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку. Діти-
члени сім»ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.
Враховуючи вищевикладене, а також
Рішення комісії з питань захисту прав
дитини від 13 лютого 2014 року, орган опіки
та піклування Слов»янської міської
ради вважає, що дитина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 не може бути визнана
особою, яка втратила право
користування будинком АДРЕСА_2
Донецької області, оскільки, як
встановлено в судовому засіданні,
вказаний житловий будинок позивач
успадкувала після смерті своєї сестри -
ОСОБА_12., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року
за місцем свого постійного мешкання- у
місті Горлівка Донецької області. (
а.с.4-5). Тобто, на момент реєстрації в
будинку АДРЕСА_2 Донецької області
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
власником вказаного будинку була
ОСОБА_12- сестра позивача. Неповнолітня
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована
в будинку без дозволу власника будинку
і ніколи не була членом сім»ї власника
будинку.

У Постанові Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року зазначено, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК
УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред»явивши водночас одну із таких
вимог:

1) про позбавлення права власності на
житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвістно
відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи
померлою.

Закон № 1382-1У є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов»язані зі
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до всіх правовідносин
виникнення, зміни чи припинення яких
пов»язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі заяви особи
або її законного представника,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою,
свідоцтва про смерть. Зняття з
реєстрації здійснюється в день
звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
реєстрації.

З вищевказаних підстав слід
зобов»язати відповідача ОСОБА_3- мати
дитини, зняти неповнолітню дитину-
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстрації в
житловому будинку з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами
АДРЕСА_2

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,10,60,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 405,
391 ЦК України, Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», - суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка
діє від імені та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, за участю
третьої особи - Органу опіки та
піклування Слов»янської міської Ради
Донецької області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням задовольнити
повністю.

Визнати неповнолітню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку міста
Слов»янська Донецької області такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням - житловим будинком з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_2

Зобов»язати ОСОБА_3- мати дитини,
зняти неповнолітню дитину- ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстрації в житловому
будинку з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_2

Заочне рішення може бути переглянуто
Слов"янським міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача або
третьої особи, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
через Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі , але не були присутні
у судовому засідання під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в
нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Т.А.Хаустова