Справа № 357/5557/13-ц Головуючий у І
інстанції Дубановська І.Д.Провадження
№ 22-ц/780/531/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д.,
Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Бобко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 18 листопада 2013
року за позовом ОСОБА_1 до Моторного (
транспортного) страхового бюро
України, ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом, який
обґрунтувала тим, що 03 лютого 2012 року
близько 20 годин 45 хвилин по вул.
Грибоєдова м. Біла Церква Київської
області автомобіль «Skoda Octavia A5» д.н.з.
НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 скоїв
наїзд на ОСОБА_3 в результаті чого
останній помер. 07 лютого 2012 року
порушено кримінальну справу №27-1807 за
ознаками злочину, передбаченого ст. 286
ч.2 КК України. 15 листопада 2012 року дану
кримінальну справу закрито за
відсутністю складу злочину в діях
водія ОСОБА_2. Цивільно- правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована у ПАТ «Українська
екологічна страхова компанія», однак
проти вказаного страховика в
Господарському суді м. Києва відкрито
провадження про банкрутство даної
компанії.

У зв'язку з цим просила стягнути з МТСБУ
на її користь 12876,00 грн. матеріальної
шкоди та 12876,00 грн. моральної шкоди та
стягнути з ОСОБА_2 на її користь 14550,56
грн. матеріальної шкоди та 37124,00 грн.
моральної шкоди, а також витрати на
правову допомогу в розмірі 1040,00грн. та
судовий збір 114,70 грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 листопада 2013 року в задоволені
позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов її
задовольнити та стягнути з МТСБУ 12876, 00
грн. матеріальної шкоди та 12876,00 грн.
моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_2
14550,56грн. матеріальної шкоди та 37124,00
грн. моральної шкоди, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи, які мають значення для справи
та неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.
Вважає, що суд порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст.
1167 ЦК України на яку посилався в своєму
рішенні та всупереч вказаній нормі суд
не задовольнив позовні вимоги в
частині стягнення з водія ОСОБА_2
моральної шкоди.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог в частині відшкодування
матеріальної та моральної шкоди з
ОСОБА_2, суд першої інстанції
обґрунтовував свої висновки тим, що
ОСОБА_2 не є винним у вчинені ДТП.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог в частині відшкодування
моральної шкоди з ОСОБА_2, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що причино-наслідковий зв'язок між
діями ОСОБА_2 та смертю ОСОБА_3 не може
бути підставою для стягнення з ОСОБА_2
моральної шкоди, оскільки в діях ОСОБА_3
вбачаються ознаки порушення правил
дорожнього руху при переході проїзної
частини у забороненому місті.

Однак, такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 03 лютого 2012 року
близько 20 годин 45 хвилин по вул.
Грибоєдова м. Біла Церква Київської
області автомобіль «Skoda Octavia A5»
державний номерний знак НОМЕР_5 під
керуванням ОСОБА_2 скоїв наїзд на
ОСОБА_3. По даному факту постановою від
07 лютого 2012 року старшим слідчим
відділом розслідування
дорожньо-транспортних пригод СУ ГУМВС
України в Київській області капітаном
міліції Тарасюком А.В. порушено
кримінальну справу.

В результаті вказаного ДТП ОСОБА_3
помер у реанімаційному відділенні
Білоцерківської міської лікарні №2.
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області видано свідоцтво про
смерть ОСОБА_3, що підтверджується
копією вказаного свідоцтва НОМЕР_6.

Як вбачається з постанови про закриття
кримінальної справи№27-1807 від 15
листопада 2012 року, в діях ОСОБА_2
відсутній склад злочину і його
правовий статус у кримінальній справі
визначено як «свідок». Даний факт
підтверджується зокрема протоколом
допиту свідка від 13.02.2013 року. Крім того,
під час розгляду вказаної кримінальної
справи, ОСОБА_5 (донька померлого
ОСОБА_3) постановою слідчого від 09.04.2012
року та ОСОБА_1, постановою слідчого від
09.04.2012 року визнано потерпілими у
вказаній кримінальній справі. Крім
того, постановою слідчого від 09.04.2013
року ОСОБА_1 визнано цивільним
позивачем.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013року розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Положення статті 625 ЦК не
застосовуються до відносин з
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (стаття 992
ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди (частина друга статті 1166 ЦК)
відповідач звільняється від обов'язку
відшкодувати шкоду (у тому числі і
моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого (частина
п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини
другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає
докази, що підтверджують факт завдання
шкоди за участю відповідача, розмір
завданої шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. У зв'язку із
цим у разі прийняття судом постанови
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (стаття 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.
Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» при завданні шкоди джерелом
підвищеної небезпеки на особу, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, не може бути
покладено обов'язок з її відшкодування,
якщо вона виникла внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187
ЦК). Під непереборною силою слід
розуміти, зокрема, надзвичайні або
невідворотні за даних умов події (пункт
1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті,
які мають зовнішній характер. Під
умислом потерпілого слід розуміти,
зокрема, таку його протиправну
поведінку, коли потерпілий не лише
передбачає, але і бажає або свідомо
допускає настання шкідливого
результату (наприклад, суїцид).

Вина потерпілого не враховується у
разі відшкодування додаткових витрат,
передбачених частиною першою статті 1195
ЦК, у разі відшкодування шкоди,
завданої смертю годувальника, та у разі
відшкодування витрат на поховання
(частина третя статті 1193 ЦК).

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» Відповідно до статті 21
Закону № 1961-IV на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 2 ЗУ « Про поховання та
похорону практику» поховання
померлого - це комплекс заходів та
обрядових дій, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом або урни з прахом у могилу
або колумбарну нішу, облаштування та
утримання місця поховання відповідно
до звичаїв та традицій, що не
суперечать законодавству. Наведене
свідчить про те, що церемонія поминання
не відноситься до поховання.

Зі змісту абзаців 8,9 та 10 статті другої
ЗУ «Про поховання та похоронну справу»
випливає, що церемонія поховання та
церемонія поминання є зовсім різними
поняттями.

Згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 05.10.2011року
першого типу, ОСОБА_2 застраховано в ПАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» цивільну правову
відповідальність, франшиза становить
1000,00 грн..

Тобто при вирішенні спору в частині
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, суд мав виходити з того, що у
відповідача ОСОБА_2 виник обов'язок
відшкодувати шкоду позивачу внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки та з
урахуванням того, що цивільно-правова
відповідальність була застрахована в
ПАТ «Українська екологічна страхова
компанія», шкода відшкодовується
страховою компанією, а франшиза
зазначена в полісі відповідачем ОСОБА_2

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що обов'язок позивачу
відшкодувати матеріальну шкоду та
витрат на поховання повинно
відшкодувати ПАТ «Українська
екологічна страхова компанія», а
франшизу в розмірі 1000,00 грн. відповідач
ОСОБА_2.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відмову у
задоволені позовних вимог в частині
відшкодування матеріальної шкоди з
відповідача ОСОБА_2.

Крім того, суд першої інстанції не
звернув увагу, що на вимоги пунктів 27.3
ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відповідно до яких, страховик
у випадках, передбачених підпунктами
«г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в»
пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - (МТСБУ)
відшкодовує моральну шкоду, заподіяну
смертю фізичної особи, її чоловіку
(дружині), батькам (усиновлювачам) та
дітям (усиновленим). Загальний розмір
такого страхового відшкодування
(регламентної виплати) цим особам
стосовно одного померлого становить 12
мінімальних заробітних плат у
місячному розмірі, встановлених
законодавством на день настання
страхового випадку, і виплачуєть
рівними частинами.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
відмову в позові в частині
відшкодування моральної шкоди з
відповідача ОСОБА_2.

Таким чином, колегія суддів вважає що
позивачу завдано моральних страждань у
зв'язку з подіями, що відбувалися 03.02.2012
року та з урахуванням меж визначених,
щодо відшкодування моральної шкоди
відповідно до ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» з відповідача
ОСОБА_2 також підлягає стягненню
моральна шкода в розмірі 3000,00 грн. на
користь позивача.

Судовий збір в сумі 365,40 грн., за подачу
позовної заяви майнового та не
майнового характеру, а також витрати
пов'язані з подачею апеляційної скарги
в розмірі 182,70 грн. підлягає стягненню з
відповідача на користь держави
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 листопада 2013 року скасувати в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_2.

Ухвалити нове рішення в цій частині,
яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4) 1000,00
грн. франшизи, 3000,00 грн. моральної шкоди
та судові витрати у розмірі 1040,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь держави
судовий збір 548,10 грн..

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
його проголошення.

Головуючий:

Судді: