РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

ун. № 759/14235/13-ц

пр. № 2/759/368/14

28 січня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Лопатюк Н.Г.,

при секретарі
Гурові О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики.

Свої позовні вимоги мотивувала
тим, що між нею та ОСОБА_2 був укладений
договір позики від 28 березня 2011 року в
простій письмовій формі у вигляді
розписки на суму 19 500 доларів США зі
строком повернення до 28 червня 2011 року.

На момент подачі заяви, згідно
курсу НБУ України, сума 19 500 доларів США
становила 155 863 грн. 50 коп.

По закінченню зазначеного в
розписці строку, відповідач не
повернув суми позики, а також
ухиляється від її повернення і на даний
час.

У зв'язку з небажанням
відповідача врегулювати спір мирним
шляхом, вона була змушена звернутись до
суду за захистом своїх порушених прав
та просить стягнути з відповідача на її
користь борг за договором позики в
сумі 155 863 грн. 50 коп., три проценти
річних від суми боргу, що становить 166 197
грн. 50 коп. та судовий збір в сумі 1 661
грн. 99 коп.

В судовому засіданні позивач та
її представник підтримали позовні
вимоги в повному обсязі та просили суд
їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив, а
тому у відповідності до ст.ст.169, 224 ЦПК
України, суд вважає за можливе провести
розгляд справи у відсутність
відповідача та ухвалити по справі
заочне рішення.

Позивач та її представник проти
ухвалення заочного рішення не
заперечували.

Суд, вислухавши пояснення
позивача та її представника, повно і
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішенню спору по суті,
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 28 березня 2011
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики в простій письмові
формі у вигляді розписки, відповідно до
умов якого позивач передала, а
відповідач прийняв у власність 19 500
доларів США, строком на три місяці (а.с.9-
копія розписки).

Факт одержання відповідачем
грошових коштів підтверджується
розпискою, власноручно написаною
відповідачем в момент передачі йому
суми позики. Оригінал даної розписки
досліджувався в судовому засіданні.

У вищевказаній розписці
зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає в АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1,
виданого Ленінградським РУГУ МВС
України в м. Києві 16.04.1996 року, отримав в
борг у ОСОБА_1 19 500 доларів США, строком
на три місяці

Як пояснила позивач в судовому
засіданні, відповідач свої
зобов'язання за договором позики не
виконав, у зв'язку з чим остання була
змушена звернутись до суду за захистом
своїх порушених прав.

Згідно ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України,
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості, того
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 1050 ЦК України, а саме
частиною першою вказаної статті
передбачено, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом достовірно встановлено, що
відповідач дійсно отримав у позивача
грошові кошти в борг, що
підтверджується відповідною розпискою
та на даний час борг не повернуто.

Відповідно до ст.629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Таким чином, на підставі
зазначеного та враховуючи те, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання, умови договору не
виконав, грошові кошти, отримані в борг
у позивача не повертає, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, оскільки вони є
обґрунтованими та підтвердженими
належними доказами.

Також, суд вважає за необхідне у
відповідності до ст. 88 ЦПК України,
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір в сумі 1 661 грн. 99
коп.

Керуючись, ст.ст. 526, 612 ч.1,2, 625 ч.1,2 ,
629, 1046, 1047 ч.2, 1049 ч.1, 1050 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224-228, 292-294 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт Серія НОМЕР_1, виданого
Ленінградським РУГУ МВС України в м.
Києві 16 квітня 1996 року, проживаючого в
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, проживаючої
в АДРЕСА_2,- борг в сумі 166 197 грн. 50 коп. та
судовий збір в сумі 1 661 грн. 99 коп., а
всього стягнути 167 859 (сто шістдесят сім
тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 49
коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя: