У х в а л а

10 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого судді Гулька
Б.І.,

суддів:
Закропивного О.В., Нагорняка В.А.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя та визнання права власності
на майно,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що з серпня 2003 року він та
відповідачка знаходились у фактичних
шлюбних стосунках, 6 січня 2006 року
офіційно зареєстрували шлюб, від якого
вони мають двох дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. З
червня 2010 року вони стали проживати
окремо. За час шлюбу та спільного
проживання вони набули у власність
нерухоме майно: житловий будинок
АДРЕСА_1, меблі та побутову техніку. У
добровільному порядку поділити це
майно відповідачка відмовляється. У
зв'язку з цим позивач просив суд
поділити майно, що є їх спільною
сумісною власністю; визнати за ним
право власності на Ѕ частину вказаного
будинку; виділити йому у власність:
стіл столовий, люстру кришталеву
велику, телевізор «Панасонік»,
холодильник «Лібхер»; визнати за
відповідачкою право власності на Ѕ
частину будинку; виділити їй: два
дивани м'які, м'який куточок, люстру
кришталеву малу, стіл під телевізор,
ліжко двоспальне з ортопедичним
матрацом вартістю, ДВД-програвач
«Панасонік».

У квітні 2012 року ОСОБА_3 пред'явила
зустрічний позов, у якому просила
визнати за нею право особистої
приватної власності на житловий
будинок АДРЕСА_1; поділити рухоме майно,
що є спільною сумісною власністю
сторін, виділивши ОСОБА_4: стіл під
телевізор, телевізор «Панасонік»,
ДВД-програвач «Панасонік», а їй - ліжко
двоспальне з ортопедичним матрацом,
холодильник «Лібхер». Вимоги
мотивувала тим, що вона з позивачем
вела спільне господарство та проживала
однією сім'єю лише з січня 2006 року по
червень 2010 року. З січня 2001 року по
грудень 2005 року вона проживала однією
сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5
Факт її проживання із ОСОБА_5 із січня
2001 року по 20 листопада 2005 року було
встановлено рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від
10 травня 2011 року, яке набрало законної
сили. У грудні 2004 року вона, перебуваючи
у фактичних шлюбних відносинах із
ОСОБА_5, розпочала будівництво і
реконструкцію спірного житлового
будинку на подарованій їй матір'ю
земельній ділянці. Будівництво
здійснювалось за кошти, отримані у
позику та кошти, виручені від продажу
рухомого та нерухомого майна,
належного їй на праві особистої
приватної власності: земельної
ділянки, площею 0,3051 га, по АДРЕСА_2;
автомобіля Аudi 6, 2004 року випуску.
Вважала, що спірний житловий будинок
було побудовано під час її проживання
із ОСОБА_5 за її особисті кошти, а
оздоблювальні роботи було здійснено
під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4,
проте за її особисті кошти.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
7 листопада 2012 року у задоволенні
позову ОСОБА_4 та зустрічному позові
ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 28 серпня 2013 року рішення
районного суду в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання
права власності на Ѕ частини будинку
скасовано та ухвалено у цій частині
нове рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_4 право
власності на Ѕ частини будинку АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ
частини вказаного будинку. Визнано
вказаний будинок та рухоме майно, а
саме - стіл під телевізор, телевізор
«Панасонік», ДВД-програвач
«Панасонік», ліжко двоспальне з
ортопедичним матрацом, холодильник
«Лібхер» спільним майном подружжя,
виділивши ОСОБА_4: стіл під телевізор,
телевізор «Панасонік»; ДВД-програвач
«Панасонік»; ОСОБА_3: ліжко двоспальне з
ортопедичним матрацом; холодильник
«Лібхер». В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення апеляційного суду Київської
області від 28 серпня 2013 року
залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, ст. ст. 57, 60 СК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд судового рішення слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення суду касаційної
інстанції, що набрали законної сили та
спір був вирішений по суті.

Наведені заявником доводи з посиланням
на судові рішення Верховного Суду
України від 30 березня 2011 року, Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2011 року, 18 березня
2013 року, 27 березня 2013 року, 3 квітня 2013
року, 25 вересня 2013 року не містять
ознак, які згідно вимог вищевказаної
норми є підставою для перегляду
судового рішення, оскільки із доданих
до заяви судових рішень не вбачається
однакових фактичних обставин та
подібних правовідносин у порівнянні з
судовим рішенням, яке оскаржується.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відмовляє у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя та визнання права власності
на майно,.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя та визнання права власності
на майно до провадження Верховного
Суду України за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Б.І. Гулько Судді:
О.В. Закропивний В.А.
НагорнякМ.Є. Червинська В.А.
Черненко