Справа № 463/198/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/6063/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді - Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Цар М.М.,

за участю: представника позивача(апелянта) ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

представника третьої особи Львівської міської ради - Поповича Я.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5, треті особи Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Львівське комунальне підприємство «№ 507» про демонтаж самочинного будівництва, а саме самовільно збудованого гаражу з мансардою на АДРЕСА_1 було відмовлено.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого прийшов до невірного висновку про відмову у задоволенні її позовних вимог. Зокрема зазначає, що самочинно збудований гараж порушує права позивачів, зокрема в майбутньому претендувати на виділ землі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В судове засідання ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, представник Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, представник Львівського комунального підприємства «№ 507» не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, від відповідачів ОСОБА_11, ОСОБА_12 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 20-26), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у їх відсутності. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та представника третьої особи Львівської міської ради - Поповича Я.Д. на заперечення такої, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегії суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачами не доведено порушення їх прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири № 4 по АДРЕСА_1. Крім цього, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вони є співвласниками квартири № 3 цього будинку, що підтверджується копією відповідних свідоцтв про право власності на квартиру (а.с.226, 227).

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 24.05.2006р. (а.с.71), а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.72), відповідачі є співвласниками квартири № 1 цього будинку.

Як вбачається з довідок ЛКП «№ 507» від 22.10.2013р. (а.с.43,44,45, 46) в квартирі № 5 цього будинку зареєстровані ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, а в квартирі № 2 - ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 В квартирах №6 та №4 зареєстрованих осіб немає.

Відповідно до листа Держземагенства у м. Львові (а.с.180), земельна ділянка на АДРЕСА_1 відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування.

Відповідачі ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5 на подвір'ї будинку 331 по вул.Запольської у м.Львові здійснили самочинне будівництво гаража з мансардою, що сторонами не оспорюється та визнано в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про те, що позивачами не доведено факту порушення їх прав та законних інтересів як користувачів прибудинковою, а відтак до переконання, що захисту підлягають лише порушені, невизнані та оспорюванні права, а не їх порушення у майбутньому. Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції правом звернення до суду, згідно ст..376 ЦК України наділений лише орган державної влади чи місцевого самоврядування.

Згідно роз'яснень наданих у пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №6 право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості відповідно до вимог статті 376 ЦК мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом питання узаконення самочинного будівництва вирішується Відповідачами в адміністративному порядку. Останніми отримано позитивний висновок Департаменту містобудування Львівської міської ради про те, що гараж під літ. Б на АДРЕСА_1 знаходиться за межами червоних ліній вулиці і його експлуатація є технічно можливою.(а.с.31). Самочинно збудований гараж по АДРЕСА_1 відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, що підтверджується звітом, складеним за результатами проведеного технічного обстеження(а.с.96-101), а відтак відсутні будь-які порушення прав і законних інтересів Позивачів.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Районний суд ухвалив рішення з дотримання вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України встановив обставини, що мають значення у справі, повно та всебічно дав оцінку доказам, застосував закон, який регулює спірні відносини, а доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів його законність.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий О.М. Ванівський

Судді М.Я. Богонюк

Б.М. Гриновець