Справа № 645/3195/13-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м.
Харкова в складі: головуючого - судді
Алфьорової Т.М. за участю секретаря
судових засідань Старець І.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2, яка також дії в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
третя особа Харківська міська рада про
відновлення порушеного права
користування земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_2, яка також діє і в
інтересах ОСОБА_3, звернулася до суду з
позовом про відновлення порушеного
права користування земельною ділянкою
та стягнення моральної шкоди,
посилаючись на те що на теперішній час
власниками земельних ділянок за
адресою АДРЕСА_1 є вона та її донька
ОСОБА_3; АДРЕСА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Згідно
рішення Московського райсуду м.
Харкова від 27.12.1968р., 25.12.69р. 05.10.1969р. та
Фрунзенського райсуду м. Харкова від
30.11.09р. встановлені розмірі земельних
ділянок, а саме: ділянки АДРЕСА_3 - 1050
кв. м., АДРЕСА_1 - 846 кв. м. Згідно рішення
Московського райсуду м. Харкова від
25.12.1969р. про встановлення порядку
користування земельною ділянкою було
встановлено порядок користування
земельною ділянкою по фактичному
користуванню.

Відповідачі, незважаючи на те, що мають
надлишки в розмірі 350 кв. м. в жовтні
2011р. звертаються до Фрунзенського
райсуду м. Харкова про поновлення
порушеного право користування
земельною ділянкою і рішенням суду від
07.10.11р. відповідачам передано 46 кв. м.
земельної ділянки АДРЕСА_1, але в
рішенні приховується фактична площа
земельної ділянки, не вказано про
добровільну передачу їм земельної
ділянки розміром 32 кв. м. Відповідачі
після рішення встановлюють огорожу на
вказані границі земельної ділянки і за
домовленістю з мешканцями, які
проживають у другій половині будинку
АДРЕСА_2, захоплюють частину земельної
ділянки АДРЕСА_1., знищуючи фруктові
дерева в саду, обливаючи їх кислотою і
потім спилюючи їх, тим самим завдають
значного матеріального збитку.

Так як земельна дільниця АДРЕСА_3 є
кутової і виходить боковою частиною на
АДРЕСА_3, відповідачі захоплюють
проїжджу частину площею 200 кв. м. і таким
чином загальна площа земельної ділянки
АДРЕСА_3 в даний час фактично становить
1300 кв. м., в том числі і надлишки 600 кв., а
розмір їх земельної ділянки скорочений
до 352,5 кв. м., тому просить вилучити
наявні надлишки земельної ділянки
АДРЕСА_3 у власників ОСОБА_5 в розмірі 600
кв. м і передати в користування
власнику земельної ділянки АДРЕСА_1
ОСОБА_3 та Харківської міської ради.

16.01.2014 року позивач доповнила позовні
вимоги, посилаючись на те, що ОСОБА_5
01.11.2007р. вступив в право користування
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_3 і її розмір складав на
той час 1205 кв. м., по висновку КП ''
Харківське МіськБТІ» від 18.10.2000 р. площа
земельної ділянки становить 1050 кв. м.
Таким чином, ОСОБА_5 незаконно приєднав
до своєї ділянки 155 кв. м. землі ( 1205 кв. м
- 1050 кв. м = 155 кв. м).

04.03.2010 року була проведена судово -
будівельна експертиза № 1762 .
Відповідно до опису меж земельних
ділянок, при домоволодінні АДРЕСА_1
перебуває в користуванні 888 кв. м , а при
домоволодінні АДРЕСА_3 - 1184 кв. м. Згідно
плану кварталу № 580, площа земельної
ділянки при домоволодінні АДРЕСА_1
становила 331 кв. м.

На даний момент площа земельної
ділянки під домоволодінням АДРЕСА_3,
обгородженим двометровим
залізобетонним парканом, становить 1300
кв. м, а площа ділянки під
домоволодінням АДРЕСА_1 становить 210 кв.
м., тому просить вилучити з незаконного
володіння ОСОБА_5 надлишки земельної
дільниці АДРЕСА_3 в розмірі 490 кв. м
таким чином: довжина між ділянками
домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3
повинна становити 37,7 кв. м , ширина
ділянки по АДРЕСА_1 у бік АДРЕСА_3
повинна становити 13 кв. м , з тильного
боку АДРЕСА_3 ширина ділянки повинна
складати 13 кв. м.

Крім цього, своїми незаконними діями
ОСОБА_5 заподіяв їй моральну шкоду,
вимагаючи виплати йому по 5 000 дол. за 1
кв. м, розбивши її паркан і знищивши сад
шляхом підливання під дерева кислоти,
зіпсувавши дах на будинку, який
знаходитися на ділянці, роблячи
нецензурні написи на заборі,
фальсифікує документацію в ході
судового розгляду, здійснюючи дії
спрямовані на те, щоб залякати її і ці
дії здійснюються з 2007р. Таким чином,
заподіяний збиток включає в себе:
оплаченого судові збори і держмита,
тривалі судові розглядів протягом 5
років, а також значне погіршення стану
її здорові Нанесену шкоду в 25 000,00 грн.

Позивач та її представник ОСОБА_12 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали і дали пояснення по
обставинам викладеним вище. Позивач
ОСОБА_2 уточнила, що власником
земельної ділянки є не вона, як вказане
в позові, а її донька.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, вважає їх
безпідставними, необґрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню і
надав письмові заперечення, де вказує
на те, що будинковолодіння, розташоване
за адресою АДРЕСА_3 в рівних частинах
належить на праві власності йому та
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину, виданого 25.01.2005р. 12-ю
Харківською державною нот. конторою,
рішення Фрунзенського райсуду м.
Харкова від 09.06.2009р., договору про поділ
майна подружжя, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу 05.12.2009р.
Первісному власнику вказаного
будинковолодіння для його забудови на
підставі договору забудови від 29.04.1954р.
була відведена в безстрокове
користування земельна ділянка АДРЕСА_3
загальною площею 1050 кв. м.

Згідно проведеної судове
будівельно-технічної експертизу від
2010р. було встановлено, що фактичні
межі та площі даних земельних ділянок
не відповідають межам та площам
земельних ділянок, вказаних на плані із
будівельного кварталу.
Спостерігається порушення межі між
земельними ділянками АДРЕСА_1,АДРЕСА_3
зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_1,
межа перенесена в бік земельної
ділянки АДРЕСА_3 на ширину 0,55 м з боку
пров. Речицького і на ширину 1,55 м. з
тильного боку земельної ділянки
Рішенням суду було поновлено їх
поруше право користування земельною
ділянкою відповідно до плану із
будівельного кварталу від 15.10.1954р. та
зобов'язано ОСОБА_3 перенести паркан на
межі між земельними ділянками АДРЕСА_3
та АДРЕСА_1 довжиною 37,40 м. у бік
земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_1 і на ширину 1,55 м. з тильного
боку земельної ділянки АДРЕСА_1, але
рішення в добровільному порядку не
було виконане і тому він на виконання
рішення суду постави паркан. На
теперішній час позивач не надала будь
якій доказів, які б свідчили би про те,
що з їх боку є будь які порушення, тому
підстав для задоволення позву немає.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, надала письмові
заперечення на позов, в яких заперечує
проти того, що з її боку були порушені
права позивача користуванні земельною
ділянкою за вказаною адресою, а також
заяву де просить розглядати спір за її
відсутністю.

Представник третьої особи -
Харківської міської ради в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
слухання справи за його відсутністю, а
також надав письмові пояснення по
справі, де заперечує проти позову,
посилаючись на те, що позивач ОСОБА_2
безпідставно стверджує в позові, що є
власником земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1. Державна реєстрація речових
прав на земельні ділянки здійснюється
після державної реєстрації у
Державному земельному кадастрі, до
якого надаються відомості про земельну
ділянку у тому числі і інформацію щодо
власників (користувачів). Згідно з
Законом України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», а також статті 79-1 ЗК України,
державна реєстрація речових прав на
земельні ділянки здійснюється після
державної реєстрації земельних
ділянок в Державному земельному
кадастрі. Відповідно до статті 125 ЗК
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Статтею 55 Закону
України «Про землеустрій» передбачено,
що встановлення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) здійснюється
на основі технічної документації із
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Доказів того, що державний
акт на право власності або
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, або інша технічна
документація відповідно до якої
земельна ділянка була сформована,
позивачем не надана, тому за умови
відсутності доказів наявності
землевпорядної документації,
документів на право власності чи право
користування земельною ділянкою,
вирішення питання про поновлення
порушеного права та відновлення
становища, яке існувало до порушення,
стягнення моральної шкоди є
неможливим, оскільки сторони не мають
належно оформлених документів, які
встановлюють межі земельної ділянки та
підтверджують право сторін на
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, вважає необхідним
відмовити в задоволенні позову з
наступних підстав.

Судом встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. З Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Судовим розглядом встановлено, що
будинковолодіння, розташоване за
адресою АДРЕСА_3 в рівних частинах на
праві власності належить ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
на спадщину, виданого 25.01.2005р. 12-ю
Харківською державною нотаріальною
конторою, рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 09.06.2009р.,
договору про поділ майна подружжя,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу 05.12.2009р.

Будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1
належить ОСОБА_3 в розмірі 70/300 часток та
ОСОБА_6 в розмірі 46/90 часток, на підставі
свідоцтва про спадщину, виданого
25.01.2005р. 12-ю Харківською державною
нотаріальною конторою, та у розмірі 23/90
часток на підставі свідоцтва про
спадщину, виданого 06.05.1971р. 3-ю
Харківською державною нотаріальною
конторою.

Первісному власнику вказаного
будинковолодіння для забудови на
підставі договору забудови від 11.12.1946р.
була відведена в безстрокове
користування земельна ділянка АДРЕСА_1
загальною площею 700 кв. м. ( що вказане в
рішенню Фрунзенського райсуду від
07.10.11р.)

Під час вирішення цивільної справи за
позовом ОСОБА_5 про відновлення
порушеного права користування
земельною ділянкою та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 про встановлення між
землекористуванням було проведено
судове будівельно-технічна експертиза
за № 1762 від 19.07.2010р., висновки якої
свідчать про те, що фактичні межі та
площі даних земельних ділянок не
відповідають межам та площам земельних
ділянок, вказаним на плані із
будівельного кварталу.

Вищевказаним рішенням Фрунзенського
райсуду від 07.10.2011р. було поновлено
право ОСОБА_5 на користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_3 відповідно до
плану із будівельного кварталу від
15.10.1954р. та зобов'язано ОСОБА_3 перенести
паркан на межі між земельними
ділянками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 довжиною
37,40 м. у бік земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_1 площею 46 кв.м. на
ширину 0,55 м. з боку пров. Речицького і на
ширину 1,55 м. з тильного боку земельної
ділянки АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі , що
набрало законної сили не доказуються
при розгляду інших справ.

Позивач посилається на те, що в цьому
рішенні не правильно вказані розміри
земельних ділянок, а також посилається
на недоліки проведеної судово
будівельної експертизи за № 1762 від
19.07.2010р. проведеної в рамках розгляду
цивільної справи , а також вказує на те,
що суд не повинен був брати висновки
вказаної експертизи до уваги, тим самим
позивач фактично оскаржує рішення
суду, яке набрало закону силу.

Позивач в судовому засіданні
стверджував, що у відповідачів розмір
земельної ділянки повинен бути 700 кв. м.,
так же як і їх розмір земельної
ділянки, так як на той час коли надалися
в користуванні земельні ділянка, норма
для усіх була встановлена 700 кв. м., а
відповідачі на теперішній час
користуються земельною ділянкою
розміром 1300 кв. м., а розмір її
земельної ділянки став тільки 210 кв. м.,
тому просить вилучити надміри
земельної ділянки на користь ОСОБА_3 -490
кв. м., а також вилучити 200 кв. м. на
користь Харківської міської ради, які
відповідачі незаконно приєднали до
своїй земельної ділянки.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ст. 10,60
ЦПК України не надано доказів по
підтвердженню факту порушень
відповідачами прав територіальної
громади м. Харкова та прав позивача, як
то зазначено в позовній заяві.

Позивачем не надані правовстановлюючі
документи, які б підтверджували той
факт, що первісним власником
будинкуволодіння, розташованого за
адресою АДРЕСА_3 виділялася земельна
ділянка розміром 700 кв. м. В позові вона
посилається на те, що по даним КП «
Харківське МіськБТІ» площа вказаної
земельної ділянки складає 1050 кв. м.

Позивач в своєму позову, а також в
доповненні до позову дає протиречиві
дані щодо розміром земельної ділянки,
якою користується сторони. Так, в
первісному позови позивач вказує на
те, що відповідач зменшив їх земельну
ділянку до 352,5 кв. м., подали вказує що
до 210 кв. м., а також посилається на те,
що ОСОБА_5 незаконно приєднав 155 кв. м., а
просить повернути 490 кв. м.

Позивач просив вилучити з незаконного
володіння ОСОБА_5 надлишки земельної
дільниці АДРЕСА_3 в розмірі 490 кв. м
таким чином: довжина між ділянками
домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3
повинна становити 37,7 кв. м , ширина
ділянки по АДРЕСА_1 у бік АДРЕСА_3
повинна становити 13 кв. м , з тильного
боку АДРЕСА_3 ширина ділянки повинна
складати 13 кв. м.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значеня для
вирішення справи.

Згідно із положеннями ст. 11 ЦПК України
суд вирішує вказану справу в межах
заявлених вимог та на підставі доказів
сторін та інших осіб, що приймають
участь у справі.

Позивач в позові посилається на
рішення Московського райсуду м.
Харкова від 27.12.1968р., 05.10.1969р. та
Фрунзенського райсуду м. Харкова від
30.11.09р., якими на її думку встановлені
розмірі земельних ділянок АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_3, але вказані рішення не були
надані.

В судовому засіданні позивач як на
доказ щодо розмірів та надлишків
земельних ділянок, а також між
користування земельною ділянкою,
посилався на заміри, які зробив її
представник та вона, що викладені в
позови.

Суд роз'яснював позивачу її право
заявляти клопотання щодо проведення
судово - технічної експертизи, але
ОСОБА_2 не скористалася цим правом, так
як на її думку в матеріалах цивільної
справи достатні дані, які
підтверджують її доводи, у тому числі і
посилається на раніше проведену
судове будівельно-технічну експертизу
за № 1762 19.07. 2010р. хоча з висновками якої
вона не згодна.

Суд вважає, що у даному випадку
позивачем ОСОБА_2 не надані належні та
допустимі докази в обґрунтування своїх
вимог щодо вилучення надлишків
земельної ділянки у ОСОБА_5. Суд
позбавлений можливості провірити
доводи позивача на підставі тих
доказів, на які посилається позивачка
на обґрунтування своїх вимог щодо
порушення права користування
земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_2 просить також стягнути
на свою користь з відповідача ОСОБА_5
моральну шкоду у розмірі 25400 грн. і
обґрунтує ці вимоги тим, що відповідач
незаконно вимагав виплати йому гроші,
розбив її паркан і знищив її сад
зіпсувавши дах на будинку, який
знаходитися на ділянці, робить
нецензурні написи на заборі
фальсифікує документацію в ході
судового розгляду, здійснюючи дії
спрямовані на те, щоб залякати її і ці
дії здійснюються з 2007р. Із - за дій
відповідача у нею значне погіршився
стан її здоров'я.

Відповідно до норм цивільного
процесуального законодавства та
роз'яснень, що містяться в п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", при вирішенні
спорів про відшкодування моральної
шкоди в судовому засіданні має бути
з'ясовано, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань, втрат немайнового
характеру, за яких обставин вони
заподіянні, в якій грошовій сумі чи в
якій матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить.

Суд вважає, що позов в цій частині не
підлягають задоволенню, так як
позивачем відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України не надано жодних доказів по
підтвердженню того факту, що її була
причинена моральна шкода.

На підставі наведеного , керуючись
ст.ст. 38,39,120,152,158 ЗК України, ст.23,377, 386 ЦК
України, ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2, яка
також дії в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4
та ОСОБА_5, третя особа Харківська
міська рада про відновлення порушеного
права користування земельною ділянкою
та стягнення моральної шкоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Харківської
області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя