АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/660/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №5
суддя Мазниця А.А.
Доповідач суддя Рудь В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів:
Прозорової М.Л., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
18 жовтня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності в
порядку спадкування, -

В с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності в порядку спадкування(а.с.3-).

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 була
власником 14/25 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 21.06.2006 року,
виданого Першою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою,
зареєстрованого в реєстрі за №1-1965 та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №11544924 від 15.08.2006 року,
виданого КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації».

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла.
Після її смерті відкрилась спадщина на
14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1

Спадкоємцями першої черги є чоловік
померлої - ОСОБА_2 та син ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від
15.07.2009 року на 14/25 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2

Після відкриття спадщини ОСОБА_2
отримав у власність 14/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 але земельна
ділянка під домоволодінням не увійшла
до спадкової маси, оскільки державний
акт на право власності на земельну
ділянку був виданий 28.11.2011 року на ім'я
спадкодавця ОСОБА_4

Посилаючись на викладені обставини,
ОСОБА_2 просив визнати за ним право
власності на земельну ділянку
загальним розміром 0,0592га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Заочним рішенням Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
18 жовтня 2011 року позов
задоволено(а.с.34-36).

Визнано за ОСОБА_2 право вдласності на
земельну ділянку площею 0,0592га по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Також ОСОБА_1
зазначає, що суд, визнавши право
власності за ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0,0592га, порушив її права
та інтереси як є спадкоємця частини
спірної земельної ділянки, яка
належала померлому чоловіку ОСОБА_5, до
участі у справі вона залучена не
була(а.с.38-43).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно зясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Питання, які вирішує суд під час
ухвалення рішення, передбачені ст.214
ЦПК України.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд
виходив із того, що за фактичних
обставин спірна земельна ділянка
рішенням органу місцевого
самоврядування передана у власність
спадкодавця ОСОБА_4 за її життя,
держаний акт про право власності на
земельну ділянку, який складений на
ім'я ОСОБА_4 після її смерті, не
оспорений, ОСОБА_2 прийняв та набув у
власність за заповітом частину
домоволодіння АДРЕСА_1 що розташоване
на цій земельній ділянці, а тому позов є
обгрунтованим.

Такі висновки суду не можна визнати
обґрунтованими, оскільки рішення суду
не відповідає зазначеним вимогам
закону.

Так, із справи вбачається, що згідно
реєстру прав власності на нерухоме
майно від 14.12.2010 року ОСОБА_4 значиться
власником 14/25 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 21.06.2006 року(ВСХ
№768237, реєстр 1-1965), виданого Першою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою; ОСОБА_6 -
значиться власником 11/50 вказаного
домоволодіння на підставі свідоцтва
про право на спадщину від 30.05.2007
року(ВЕО №864748, реєстр 7-1141), виданого
Першою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою; ОСОБА_5 -
значиться власником 11/50 вказаного
домоволодіння на підставі свідоцтва
про право на спадщину від 30.05.2007
року(ВЕО №864747 реєстр 7-1138), виданого
Першою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою(а.с.4-5).

Із Державного акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯЛ №391092,
виданого на ім'я ОСОБА_4 на підставі
рішення Дніпропетровської міської
ради від 02.12.2009 року №187/52, вбачається,
що співвласниками земельної ділянки
площею 0,0592га за адресою АДРЕСА_1 є
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4(а.с.7).

Однак, при розгляді справи та
ухваленні рішення, суд першої
інстанції не з'ясував належним чином
обставини, якими обгрунтовував вимоги
ОСОБА_2 щодо його права як спадкоємця на
спірну земельну ділянку загальною
площею 0,0592га, не звернув уваги на те, що
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1
що розташоване на земельній ділянці
загальною площею 0,0592га за вказаною
адресою, значаться, крім спадкодавця
ОСОБА_4, також ОСОБА_6 та ОСОБА_5(а.с.4-5) та
не врахував, що співвласниками
земельної ділянки площею 0,0592га, на яку
суд визнав право власності в порядку
спадкування після померлої ОСОБА_4 за
ОСОБА_2, є також ОСОБА_6 та ОСОБА_5(а.с.4-5).

Як видно із справи, суд не обговорив у
передбаченому процесуальним
законодавством порядку питання про
залучення вказаних осіб, а саме ОСОБА_6
та ОСОБА_5, чиї права та інтереси
зачіпаються заявленим спором, до
участі у справі.

Отже, рішення суду першої інстанції,
як таке, що не відповідає діючому
законодавству та зачіпає права та
інтереси осіб, які не брали участі у
справі, підлягає скасуванню.

Разом з тим, в ході розгляду справи в
апеляційній інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
спадщину після його смерті прийняв син,
відповідач по даній справі - ОСОБА_3.

Вказані обставини підтверджуються
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 18 липня 2012 року, що видане
ОСОБА_3 після смерті спадкодавця
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
витягом про державну реєстрацію прав
ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на
спадщину від 18 липня 2012 року(а.с.78,79).

За правилами ч.1 ст.310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Відповідно до п.6 ст.205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо померла фізична особа, яка
була однією із сторін у справі, якщо
спірні правовідносини не допускають
правонаступництво.

Таким чином, з урахуванням зазначених
обставин, що померла фізична особа -
ОСОБА_2, який був однією із сторін у
справі, а саме позивачем, та що
правонаступником померлого є
відповідач у справі ОСОБА_3, тобто,
правонаступником та відповідачем є
одна особа, колегія суддів вважає, що
відповідно до вказаних вимог закону
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню із закриттям провадження у
справі.

Керуючись ст.ст.303,307,310,315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2011
року скасувати.

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності в порядку спадкування,
закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-