Справа № 128/3681/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі : головуючого - судді
Ганкіної І.А.

при секретарі
Колонюк Ю.В.

позивачі:
ОСОБА_1

представникові позивача:
ОСОБА_2

відповідачі:
ОСОБА_3

адвокаті:
ОСОБА_4

третій особі:
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої
особи ОСОБА_5 про усунення від права на
спадкування, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, за участю третьої
особи ОСОБА_5 про усунення від права на
спадкування.

В позові ОСОБА_1 зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла її бабуся -
ОСОБА_6, про що складено відповідний
актовий запис №20. Після її смерті
відкрилася спадщина на житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Оскільки, на час її смерті не
було в живих жодного з дітей померлої
бабусі, онуки є спадкоємцями за законом
і спадкують порівну у тій частці, яка б
належала б при спадкоємстві за законом
померлому родителю. Таким чином,
спадкоємцями бабусі були: позивач, її
сестра ОСОБА_5 та брат ОСОБА_7 Між
спадкоємцями існувала усна
домовленість, що будинок залишиться у
спадок позивачу, а сестрі та брату
позивача залишаються земельні ділянки.
Навесні 1980 р. брат попросив позивача
пожити у спірному будинку, поки він
побудує свій будинок, на що позивач
фактично погодилася. Впродовж всього
часу позивач та її брат спілкувалися,
підтримували теплі стосунки. Останім
часом, здоров»я брата позивача
погіршилося,він страждав на цукровий
діабет, який давав ускладнення на ноги
і брат не міг ходити. Навесні 2011 р. його
було прооперовано та ампутовано палець
на нозі. Весь час брат скаржився на буль
у грудях, періодично потрапляв до
лікарень і після чергового обстеження
було виявлено пошкодження серцевого
клапану. ІНФОРМАЦІЯ_2 брат позивача
помер. З приводу його смерті позивач
звернулася до прокуратури Вінницької
області. В ході перевірки з
листа-відповіді позивачу стало відомо,
що брат оформив на себе спадщину після
бабусі на своє ім»я, хоча позивач знала,
що він не міг цього зробити, так як під
час спілкування вони домовлялися це
зробити після його одуження. Зважаючи
на те, що брат потребував операціїї, на
що були необхідні значні кошти, ним
було продано автомобіль за 40 000 грн,
однак брат повідомив позивача, що не
знає де зараз ці кошти і чому його не
лікують. В листопаді 2012р. позивач
звернулася до суду з позовом про
визнання заповіту недійсним і судовим
рішенням її позов було задоволено.
Позивач вважає, що відповідачка
навмисно і свідомо ухилялася від
надання допомоги брату, який її
потребував і фактично перебував у
безпорадньому стані, привласнила
кошти, які були призначенін для його
лікування, що призвело до його смерті,
тому звернулася до суду та просить
усунути ОСОБА_3 від спадкування за
ОСОБА_7

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов
підтримали зазначивши обставини, які у
ньому викладені. При цьому, позивач
додала, що ОСОБА_3 була дружиною її
брата. Жили вони не дружньо, і коли брат
тяжко захворів, ОСОБА_3 усунулася від
обов»язку дружини, не приходила до
брата,не носила йому їжу, не купувала
лікі, а потім забрала його з лікарні, та
коли йому стало погано не викликала
швидку, не доправила до лікарні, щоб
йому надали відповідну допомогу. Тому,
позивач вважає, що ОСОБА_3 не має права
на спадкування майна за чоловіком та
просить її позов задоволити та надати
їй можливістьу спадкувати будинок
після бабусі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала
та суду показала, що прожила з
чоловіком ОСОБА_3 36 років. Після
одруження вона прийшла в будинок по
вул.Інтернаціональна у 17 років, де жив
її чоловік і прожила у цьому будинку
все подружне життя та проживає у
будинку і на теперешній час. Позивач
після свого одруження у даному будинку
не проживала, а проживала лише вона, її
чоловік та його мати та бабуся. Бабуся і
мати її чоловіка хворіли і вона
здійснювала за ними догляд, за що
отримувала соціальну допомогу. Ними ж
було здійнсено їх поховання. Оскільки,
дітей в неї та ОСОБА_7 не було, вони жили
лише один для одного. Ще в молодому віці
у ОСОБА_7 виявили тяжку форму діабету,
він постійно лікувався, а вона
допомогала йому, слідкувала за
харчуванням, робила всі необхідні дії
для його лікування. ОСОБА_7 постійно
перебував під наглядом лікарів,
періодично лягав на лікування в
диспасер та лікарню. Як бувший
працівник медичної установи, лікі він
отримував безоплатньо.В 2012р. стан його
здоров»я значно погіршився і він ліг у
лікарню, спочатку в ВОКЛ, а потім в
Вінницьку районну лікарню. Лікування
не давало результату, так як за
поясненнями лікарів цукор дійшов до
сердця і йому вже не могли допомогти і
сказали готуватися до гіршого. В травні
того ж року, вона сама отримала інсульт,
так як хворіє на гіпертонію та була
змушена лягти у лікарню, після лікарні
вона за станом здоров»я не могла їздити
до чоловіка кожного дня, але постійно
варила йому істи та передавала їжу до
чоловіка через його сестру ОСОБА_5,
також винаймала таксі, щоб приїхати до
чоловіка. Без допомоги вона його не
кидала, так як знала, що за ним
доглядають. Перед смертю, чоловік
розуміючи, що помирає попросив його
забрати, щоб він міг побути дома. Його
привіз племінник і вони вдвох
просиділи всю ніч, говорили про життя.
На слідуючий день йому стало погано і
вони завезли його у лікарню, де він і
помер. Від допомоги чоловікові вона не
ухилялася, тому просить в задоволенні
позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 позов не
визнала та суду показала, що ОСОБА_7 є її
братом, а позивач - сестрою. Брат
одружився з ОСОБА_3 і привів її до
будинку де жили їх мати та бабуся і
ОСОБА_3 здійснювала з братом догляд за
ними, так як обоє були хворі. Невістка
та брат постійно проживали в будинку
бабусі і ніякої домовленості про
розподіл спадщини після бабусі вони не
укладали, так як у будинку залишився
проживати брат з дружиною. Дітей у
брата з ОСОБА_3 не було і вони жили один
для одного, відповідач догладала його
як чоловіка і як дитину. Брат дуже
хворів, так як мав цукровий діабет,
часто лікувався у лікарнях, ОСОБА_3
їздила до нього, та допомогала йому.
Гроші завжди при собі тримав саме
ОСОБА_7 Відповідач ніколи не
відмовлялася від нього і доводи
позивача є надуманими. Весною 2012р.
ОСОБА_3 сама потрапила до лікарні з
інсультом, лікувалася, однак
чоловікові допомогала чим могла.
Готовала йому їжу, прала і все
передавала через них до лікарні до
чоловіка. Перед смертю брата вона
питалася його та лікарів чим йому можно
допомогти, але лікарі сказали, що
допомогти йому вже не можна, так як стан
його дуже важкий. Внаслідок цукрового
діабету, брату робили ампутацію пальця,
він мав рани на ногах. Брат знав, що
допомогти йому не можливо і знав, що
помирає. Він попросив відвезти його
додому, щоб він міг переночувати у
власному будинку, що вони і зробили. На
слідуючий день, вона приїхала до брата
і невістки, брату стало погано і вони
викликали швидку. В лікарні він впав,
його поклали у реанімацію і він помер. В
зв»язку з вказаним просить в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
встановив наступне:

Позивач по справі, є рідною
сестрою ОСОБА_5, та ОСОБА_7

ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є онуками
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

За життя ОСОБА_6 мала у власності
житловий будинок з спорудами та
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджує
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від
06.11.2012р. (а.с.8).

Шлюб між відповідачкою та ОСОБА_7
було зареєстровано 08.10.1977р. за актовим
записом №36, що підтверджує відповідне
свідоцтво серії НОМЕР_2 від 08.10.1977р.

Подружжя дітей не мало, заповіт
ОСОБА_7 за життя не складав, батьки
ОСОБА_7 на час його смерті були
померлими, тому у відповідності до
ст.1258,1261 ЦК України ОСОБА_7 є єдиними
спадкоємцем 1 черги за законом після
смерті чоловіка, як переживше подружжя.

У відповідності до ст.1224 ЦК
України не мають права на спадкування
особи, які умисно позбавили життя
спадкодавця чи будь-якого з можливих
спадкоємців або вчинили замах на їхне
життя. За ч.5 ст.1224 ЦК України також за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадньому стані.

Як встановлено по справі, ОСОБА_7
тривалий час, з молодих років, хворів на
цукровий діабет, лікувався від діабету
та супутніх захворювань в
спеціалізованій медичній установі, а
також ВОКЛ та ВЦРЛ. У 2012р. в зв»язку з
погіршенням стану здоров»я ОСОБА_7
знаходився в ВОКЛ ім.Пирогова в період
з 02.07.2012р. по 03.08.2012р., а потім в ВЦРЛ, де і
помер.

Згідно довідки про причину смерті
за №417 від 07.08.2012р. ОСОБА_7 помер в
наслідок інфекційного єндокардиту.

Визначаючись щодо підстав для
усунення відповідачки від права на
спадкування, що були зазначені
позивачкою, суд враховує, що у
відповідності до довідки Якушинецької
сільської ради від 18.04.2013р. за №1324
відповідачка постійно проживала разом
з чоловіком ОСОБА_7 з 1977р. по день його
смерті та здійснювала за ним догляд.
Подружжям прожито спільно 35 років.

ОСОБА_7, як було встановлено судом
неодноразово отримував медичну
допомогу в медичних установах, і помер
саме у медичній установі, де йому було
забезпечено належний догляд та
допомогу. Будучи бувшим працівником
медичної установи, та перебуваючи на
обліку, як особа хвора на цукровий
діабет, він був забезпечений ліками і
не забезпечення його ліками та
медичним доглядом суду позивачем не
доведено. Доказу відмови відповідача
від медичного забезпечення,
забезпечення догляду ОСОБА_7, суду
також не подано.

Судом також встановлено, що сама
відповідач ОСОБА_3 в травні 2012р.
перенесла інсульт по типу
сударахноїдального крововиливу
зумовленого гіпертонічною хворобою 3
ступеню і в період з 16.05.2012р. по 08.06.2012р.
перебувала у лікарні на стаціонарному
лікуванні та потребувала продовження
підтримуючого лікування, що зазначено
у виписці з медичної карти
стаціонарного хворого, що подана до
матеріалів справи. У відсутність
відповідача допомогу ОСОБА_7 за її
проханням надавала сестра померлого
ОСОБА_5 та члени її родини, так як
відповідачка сама потребувала
допомоги та лікування, через
перенесений інсульт.

Таким чином, судом було
встановлено, що хоча ОСОБА_7 і хворів на
тяжку хворобу, він не перебував у
безпорадньому стані, мав підтримку та
належний захист від членів своєї
родини, отримував необхідне медичне
лікування, та відповідач не уникала
обов»язку надавати йому допомогу та
підтримку як дружина. Доказ того, що
відповідачка приховувала грошові
кошти потрібні на операцію ОСОБА_7 суду
не надано, як і підтвердження того, що
відповідач потребував такої операції.

Тому, враховуючи вказане, суд
вважає, що підстави усунення під права
на спадкування визначені ст.1224 ЦК
України позивачем не доведені, тому
позов до задоволення не підялгає.

Керуючись ст. 1224 ЦК України, ст.ст.3,10, 11,
15, 26, 28, 33, 60, 61, 214, 215, 232 ЦПК України , суд,-

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
за участю третьої особи ОСОБА_5 про
усунення від права на спадкування
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя :