Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/287/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

29.01.2014 р колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Карпенка О.Л.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про стягнення
аліментів на період навчання дитини, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 4 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про стягнення
аліментів на період навчання дитини.

Зазначала, що відповідач є
батьком ОСОБА_5, вона навчається у
Кіровоградському музичному училищі, що
потребує додаткових витрат. Позивач є
інвалідом 3 групи, потребує лікування
та матеріальної допомоги. Тому і
просила стягнути на її користь з
відповідача аліменти на період
навчання дитини в розмірі 600 грн.
щомісячно до закінчення навчання
дитини чи до досягнення ОСОБА_5 23-х
річного віку.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 4 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на її користь
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в
розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 23
жовтня 2013 року до закінчення навчання,
але не більше ніж до 14 листопада 2017
року.

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
істотне значення для справи. Зазначає,
зокрема, що суд при визначенні розміру
аліментів не врахував вимоги ст.182 СК
України, а також, що відповідач не довів
свого скрутного матеріального
становища; не прийняв до уваги
матеріальне становище та стан її
здоров'я.

Заперечуючи проти доводів
апеляційної скарги, відповідач
посилався, зокрема, на те, що у зв'язку з
відсутністю заробітку він не має
можливості надавати таку допомогу.

Відповідач, третя особа належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, про що свідчать
повідомлення про вручення поштового
відправлення, в судове засідання не
з'явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, який
підтримував доводи скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 199 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України у
п.15 постанови №3 від 15 травня 2006 року із
змінами «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснив, що відповідно до ст.180 СК
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, а у
випадках, передбачених статтями 198, 199
цього Кодексу, і своїх повнолітніх
дочку, сина.

Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття, виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу (п.20 постанови).

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що відповідач
є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з матір'ю ОСОБА_3 та навчається
у Кіровоградському музичному училищі з
1 вересня 2010 року по 30 червня 2014 року,
отримуючи стипендію в розмірі 550 грн.
щомісяця (а.с.3,4,8, 20).

Матеріалами справи також
підтверджується, що позивач, яка є
інвалідом 3 групи, працює в АТ «Дельта
Банк» на посаді завідувача касою
Криворізького відділення №3, її
середньомісячний дохід становить 4 476,98
грн. (а.с.21-24).

Також встановлено і не
заперечується позивачем, що відповідач
не працює, здійснює пошук роботи, в
період працевлаштування отримував
мінімальну заробітну плату, одружений,
на утриманні має неповнолітню дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27,28, 30).

Із доданої до апеляційної скарги
довідки Кіровського відділу ДВС
Кіровоградського міського управління
юстиції від 20.11.2013 року вбачається, що
за виданим Кіровським районним судом м.
Кіровограда виконавчим листом №2-1611
від 2.03.2000 року про стягнення аліментів
з відповідача на користь позивача
станом на 14 листопада 2012 року
заборгованість по аліментам складає 38
882 грн.68 коп. (а.с.48-50).

У судовому засіданні відповідач
погодився сплачувати аліменти на
утримання повнолітньої доньки в
розмірі 250 грн.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст.182, 199-201 СК України
дійшов обґрунтованого висновку про
можливість стягнення аліментів з
відповідача на утримання доньки у
розмірі 300 грн., частково задовольнивши
позов.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка. Посилання у ній на
врахування вимог ст.182 СК України
безпідставні, оскільки ця норма закону
застосовується до правовідносин щодо
обов'язку батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття (глава 15 СК),
а до спірних правовідносин щодо
обов'язку батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина (глава 16 СК), не
застосовується. Надані сторонами
докази оцінені судом відповідно до
вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України. Інші
доводи скарги також не дають підстав
для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 4 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: