Єдиний унікальний номер 725/6745/13-ц
Номер провадження 2/725/1438/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2014 року. Першотравневий
районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської - Тонієвич
О.В.

при секретарі Бакун Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дитини та стягнення аліментів на
утримання матері у зв'язку з
розірванням шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у листопаді 2013 року
звернулася до Першотравневого
районного суду м.Чернівці з вказаним
вище позовом.

Посилалась на те, що з відповідачем
вони перебувають у шлюбі, який між ними
зареєстровано 14 лютого 2012 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції.

Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2
народився син - ОСОБА_3.

Разом з тим, спільне життя з
відповідачем не склалося через різні
погляди на життя, несумісність
характерів та у зв»язку із відсутністю
взаєморозуміння, внаслідок чого, у них
пропало взаємне почуття поваги та
любові.

З 01 листопада 2012 року вони
припинили сімейні відносини та з цього
часу фактично не підтримують подружніх
відносин, не ведуть спільного
господарства, не мають спільного
бюджету та проживають окремо.

На даний час їх шлюб існує формально.

Після фактичного припинення
сімейних відносин дитина проживає та
знаходиться на її утриманні, а
відповідач жодних коштів на утримання
сина не надає та не приймає участі у
його вихованні.

Зазначає, що вона на даний час не працює
та не має додаткових доходів, оскільки,
більший період часу вона приділяє
вихованню сину, а також доглядає за
хворою матір'ю, яка є інвалідом ІІІ
групи. При цьому, від органу
соціального захисту населення
Першотравневої районної у м.Чернівці
ради вона отримує 130 грн.

Відповідач працює на тимчасових
роботах (робить євроремонти, торгує на
ринку) та є матеріально забезпеченим.
Стан здоров»я його задовільний,
непрацездатних батьків та інших
неповнолітніх дітей у нього на
утриманні немає.

Просила позов задовольнити: розірвати
шлюб з відповідачем та стягувати з
нього на її користь на утримання сина
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі 600 грн. щомісяця; стягувати з
відповідача аліменти на її утримання в
сумі 400 грн. Також стягнути з
відповідача на її користь 1 376 грн. 40
коп. понесених судових витрат.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4
та її представник - адвокат ОСОБА_5
позов підтримали та підтвердили
викладені у ньому обставини. Просили
задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнав частково. Не
заперечував щодо задоволення позову в
частині розірвання шлюбу, разом з тим,
не погоджувався зі стягненням з нього
аліментів, про що надав свої письмові
заперечення.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
покази свідка ОСОБА_6 та дослідивши
письмові докази по справі, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані,
однак підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав:

Так, судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, який між ними
зареєстровано Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції 14 лютого
2012 року, про що в Книзі реєстрації
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за № 119 (а.с.13).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2
народився син - ОСОБА_3, що
підтверджується ксерокопією свідоцтва
про народження (а.с.14).

Спільне життя сторін не склалося.
Причиною розпаду сім'ї стали різні
погляди на життя та сім'ю. З 01 листопада
2012 року вони припинили сімейні
відносини та з цього часу фактично не
підтримують подружніх відносин, не
ведуть спільного господарства та не
мають спільного бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

Таким чином, враховуючи наведені вище
обставини та фактичні взаємини сторін,
суд приходить до висновку, що сімя у
сторін остаточно розпалась і зберегти
її уже неможливо.

Також судом було встановлено, що після
фактичного припинення подружніх
стосунків малолітній ОСОБА_3 проживає
разом із матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться
на її утриманні (а.с.12).

Як вбачається із довідки ПАТ «Вищий
навчальний заклад «Міжрегіональна
Академія управління персоналом»,
відповідач навчається на п'ятому курсі,
заочної форми навчання за
спеціальністю «Правознавство» (а.с.45).

Згідно довідки виданої 25 грудня 2013 року
виконкомом Карапчівської сільської
ради, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований
в АДРЕСА_1 та офіційно не працює з 08
жовтня 2009 року (а.с.50).

Разом з тим, як було встановлено судом,
ОСОБА_2 має нерегулярний дохід, так як
неофіційно підробляє на різних
роботах.

Крім того, відповідач допомагає своєму
батькові ОСОБА_8, який являється
інвалідом другої групи. Інших
неповнолітніх дітей ОСОБА_2 не має
(а.с.47-49).

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

При призначенні аліментів суд враховує
те, що обов'язок утримувати дитину є
рівною мірою обов'язком як матері, так і
батька. Причому обов'язком особистим,
індивідуальним, а не солідарним.

Таким чином, враховуючи зазначені вище
вимоги закону та наведені вище
обставини, підтверджені дослідженими
судом доказами, а також з урахуванням
стану здоров'я та матеріального
становища сторін і їх малолітньої
дитини, відсутності на утриманні
відповідача інших дітей, суд вважає, що
на підставі ст.184 СК України з
відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на
користь позивачки ОСОБА_1 на утримання
малолітнього сина аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.
щомісячно.

При цьому, суд виходить з
розумності та достатності вказаного
розміру стягуваних аліментів,
необхідних для задоволення потреб
позивачки на утримання малолітнього
сина, а також з реальної можливості
відповідача вказаний розмір аліментів
сплачувати щомісячно, не порушуючи
прав останнього.

Також на думку суду підлягає
задоволенню позовна вимога щодо
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на її утримання.

Як було встановлено судом, малолітній
ОСОБА_3 проживає разом із матір»ю -
позивачкою ОСОБА_1, яка його виховує та
доглядає (а.с.12).

Згідно довідки Управління праці та
соціального захисту населення
Першотравневої районної у місті
Чернівці ради від 05 грудня 2013 року,
позивачка ОСОБА_1 щомісячно отримує
матеріальну допомогу до досягнення
дитиною трьохрічного віку у розмірі 130
грн., а також 775 грн. щомісячної
одноразової допомоги при народженні
першої дитини (а.с.51,61).

ОСОБА_1 проживає разом зі своїми
батьками та братом. При цьому, мати
позивачки є інвалідом 3 групи, батько не
працює, а брат навчається та не має
самостійного доходу (а.с.52,54,55).

Обставини з приводу перебування
позивачки ОСОБА_1 на утриманні батьків
підтвердила в судовому засіданні й
мати позивачки - ОСОБА_6 Зокрема, свідок
пояснила, що її донька разом з онуком
проживає разом з нею та її чоловіком
(батьком позивачки). Кошти, які отримує
донька, повністю витрачаються на
потреби онука, так як щомісяця йому
необхідно купувати дитяче харчування,
засоби гігієни та одяг. Не заперечувала
того, що відповідач іноді допомагає
дитині, але така допомога має
нерегулярний та досить незначний
характер. Крім того, вказувала, що
доньці також потрібні й гроші на власні
потреби, оскільки вона не працює, так як
доглядає за дитиною.

Так, відповідно до вимог 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років. Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від
того, чи вона працює, та незалежно від
її матеріального становища, за умови,
що чоловік може надавати матеріальну
допомогу. Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має і в разі
розірвання шлюбу.

Також ч.1 та ч.4 ст.76 СК України
передбачено, що розірвання шлюбу не
припиняє права особи на утримання, яке
виникло у неї за час шлюбу. Якщо у
зв'язку з вихованням дитини, веденням
домашнього господарства, піклуванням
про членів сім'ї, хворобою або іншими
обставинами, що мають істотне значення,
один із подружжя не мав можливості
одержати освіту, працювати, зайняти
відповідну посаду, він має право на
утримання у зв'язку з розірванням шлюбу
і тоді, якщо є працездатним, за умови, що
потребує матеріальної допомоги і що
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, враховуючи зазначені вище
вимоги закону та наведені вище
обставини, підтверджені дослідженими
судом доказами, суд вважає, що з
відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на
користь позивачки ОСОБА_1 аліменти у
твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн.
щомісячно, до досягнення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку, а саме
до 01 листопада 2015 року.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

З урахуванням вказаних вимог закону,
суд вважає, що з відповідача на користь
позивача також підлягають стягненню
судові витрати, понесені останньою у
зв'язку із зверненням до суду з даним
позовом.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 та ч.2
ст.88 ЦПК України з відповідача на
користь держави підлягають стягненню
судові витрати пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволені
яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.76, 84, 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114
ч.2, 180-184, 191 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64,
79, 81, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 14 лютого 2012 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції за № 119 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за
позивачкою прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
утримання малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот)
гривень, щомісячно, починаючи з 18
листопада 2013 року і до повноліття
дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти
на її утримання в розмірі 300 (триста)
грн., щомісячно, до досягнення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку, а саме
до 01 листопада 2015 року.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати у розмірі 1142
грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 384 грн. 70 коп.

Копію рішення суду про розірвання
шлюбу після набрання ним законної сили
надіслати до Відділу реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції для
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. В. Вольська-Тонієвич