Справа №573/2721/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Черкашина М. С.Номер
провадження 22-ц/788/390/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 41
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Білопільського районного
суду Сумської області від 14 січня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3

про вселення в житловий будинок,

в с т а
н о в и л а :

27 грудня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із позовом.

Посилалась на те, що перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
вселилась та зареєструвалась в якості
члена його сім'ї у належний чоловікові
будинок по АДРЕСА_1. Після погіршення
стосунків подружжя та розірвання шлюбу
рішенням суду, змінивши замки колишній
чоловік створює їй перешкоди у
користуванні цим житлом, тому
враховуючи ці обставини та визнання за
нею права власності на 1/5 частину
вказаного будинку рішенням
апеляційного суду Сумської області від
20 грудня 2013 року, просила вселити її у
спірний будинок і зобов'язати
відповідача надати їй ключі від
вхідних дверей будинку та від воріт.

Рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 14 січня 2014
року позов задоволено. Вселено ОСОБА_5 у
житловий будинок АДРЕСА_1. Зобов'язано
ОСОБА_3 надати ОСОБА_5 комплект ключів
від вхідних дверей вказаного будинку
та воріт.

В апеляційній скарзі представник
відповідача - ОСОБА_4, посилаючись на
неповноту з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить вказане рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Вважає недоведеним позивачем
порушення її прав власника та
користувача житла з боку відповідача.
Вказує на недопустимість посилання на
факти встановлені судовими рішеннями,
одне з яких скасоване, а інше ще
переглядається касаційною інстанцією.
Також зазначає, що до часу державної
реєстрації права власності на частину
спірного житлового будинку, позивач не
є власником цього нерухомого майна.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, заперечення позивача і її
представника, дослідивши матеріали
справи та перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим судом, сторони
з 22 липня 1978 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох повнолітніх дітей. З 2010 року
шлюбні стосунки сторін припинені, а
рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 26 січня 2012
року їх шлюб розірвано (а.с.5).

Рішенням Білопільського районного
суду від 25 жовтня 2013 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та визнання
її такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.
Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.8-12).

Цим рішенням встановлено, що до
розірвання шлюбу сторони разом з
дітьми проживали однією сім'єю у
будинку АДРЕСА_1 Сумської області, який
належав ОСОБА_3 на праві власності
згідно договору дарування від 21
березня 1989 року, у якому ОСОБА_5
проживала та була зареєстрована за
згодою даного власника у якості члена
його сім'ї.

Крім того, цим рішенням суду
встановлено, що після розірвання шлюбу
внаслідок перешкоджання ОСОБА_3 у її
вільному доступі до спірного будинку
шляхом зміни замків, позивачка
вимушено проживає у АДРЕСА_2,
залишаючись зареєстрованою у спірному
житловому будинку.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 20 грудня 2013 року зазначене
рішення Білопільського районного суду
від 25 жовтня 2013 року в частині
вирішення позову ОСОБА_5 про визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку з господарсько-побутовими
будівлями та розподілу судових витрат
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
позов ОСОБА_5 задоволено частково та
визнано за нею право власності на 1/5
частину житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями за
адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишено без змін (а.с.6-7).

За таких правильно і з достатньою
повнотою встановлених обставин, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
позивачка як колишній член сім'ї
власника, а на даний час і як
співвласник частини спірного будинку,
має право користуватися цим житлом для
особистого проживання, а оскільки
відповідач створює їй у цьому
перешкоди, суд на законних підставах
захистив порушене право, вселивши
ОСОБА_5 до спірного будинку та
зобов'язавши відповідача надати їй
відповідний комплект ключів.

Ті факти, що позивачка вселилась,
проживала та була зареєстрована у
спірному будинку як член сім'ї
власника, та що після припинення шлюбу
відповідач змінив замки і тим самим
перешкоджає у її проживанні в цьому
житлі, встановлено вищеназваним
рішенням Білопільського районного
суду від 25 жовтня 2013 року, яке залишене
без зміни у частині права користування
житлом і набрало законної сили 20 грудня
2013 року.

Відповідно, місцевий суд правильно
зазначив, що в силу ч.3 ст.61 ЦПК України
ці факти не підлягають доказуванню у
даній справі.

Тобто, ОСОБА_5 на законних, передбачених
ч.1 ст.156 ЖК України, підставах набула
право користування спірним житловим
будинком.

В силу ч.4 ст.156 ЖК України та ч.1 ст.405 ЦК
України припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє
колишнього члена сім'ї права
користування займаним приміщенням.
Жодних угод про порядок користування
житловим будинком при вселенні
позивачки між сторонами не укладалися.
Докази її відсутності понад 1 рік без
поважних причин не надані. З оглянутого
апеляційним судом паспорта позивача
серії НОМЕР_1 убачається, що вона і
наданий час зареєстрована у спірному
будинку. Таким чином, і після
розірвання шлюбу сторін ОСОБА_5
зберігала право користування житлом.

Крім того, рішенням апеляційного суду
Сумської області від 20 грудня 2013 року
за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/5
частину спірного житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями, а
отже в силу ст.ст.317, 318, 383, 391 ЦК України
вона, як його співвласник, вправі
користуватись даним житлом та вимагати
усунення створюваних іншим
співвласником перешкод у користуванні
цим майном. Іншого житла, належного їй
на праві власності чи користування, у
даному населеному пункті ОСОБА_5 не має.

Згідно зі ст.223 ЦПК України, у разі
подання апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.
Відповідно до ст.319 ЦПК України рішення
апеляційного суду набирає законної
сили з моменту проголошення.

У даному спорі не йдеться про таку
складову частину права власності на
нерухоме майно, як право розпорядження,
виникнення якого безпосередньо
залежить від державної реєстрації
права власності. Право ж користування
власністю, яке виникло у позивачки з
часу здійснення подружжям істотних
поліпшень у належному її чоловіку
житлі та яке встановлене судовим
рішенням, що набрало чинності, не
пов'язане з моментом державної
реєстрації прав на нерухомість.

За таких обставин, є безпідставними
доводи апеляційної скарги про
недоведеність позивачем права на
користування власністю та про
необхідність зупинення провадження у
справі до перегляду судом касаційної
інстанції рішення апеляційного суду
Сумської області від 20 грудня 2013 року.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлене з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, є законним і обґрунтованим, а
тому підстав для його зміни чи
скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313 -
315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду
Сумської області від 14 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -