Справа № 247/4658/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Торезький міський суд
Донецької області в складі:

головуючого-судді
Стріжакової Т.В.

при секретарі
Воробйової І.О.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Торезі цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_5, про припинення
стягнення аліментів та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до відповідачки ОСОБА_2 про
скасування виплати аліментів. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що в
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
перебував з 25.06.1997 року до 08.12.2011 року.
Рішенням Торезького міського суду від
26.07.2012 року з нього на користь ОСОБА_2
стягнуті аліменти в розмірі 1/8 частини
доходів щомісячно, оскільки вона
висновком МСЕК від 24.05.2012 року визнана
інвалідом другої групи від загального
захворювання, отримує пенсію в розмірі
838грн. В теперішній час його
матеріальне становище різко змінилося,
висновком МСЕК від 12.09.2013 року він
визнаний інвалідом третьої групи у
зв'язку з трудовим каліцтвом. 12.09.2013
року він звільнений з роботи за п.2 ст.40
КЗпП України за станом здоров'я, у
зв'язку з чим йому призначена пенсія.
Відповідачка отримує пенсію в розмірі
838грн., тобто всього лише на 52 грн. менше
прожиткового мінімуму, встановленого
для непрацездатних осіб; також вона є
суб'єктом підприємницької діяльності,
має додатковий дохід; у неї є доросла
працездатна дочка ОСОБА_5, яка працює,
отримує грошове утримання і відповідно
до ст.202 Сімейного кодексу України
зобов'язана утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги. Він же у зв'язку
із звільненням з роботи і з переходом
на пенсію став непрацездатним, тому на
підставі ст.80 СК України просив
скасувати виплату аліментів на користь
ОСОБА_6 (а.с.1).

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду
з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про
збільшення розміру аліментів. Свої
вимоги мотивувала тим, що рішенням
Торезького міського суду від 26.07.2012
року з ОСОБА_4 на її користь на її
утримання стягнуто аліменти в розмірі
1/8 частини з усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно до зміни її
матеріального чи сімейного стану. У
теперішній час у неї погіршився стан
здоров'я, склалося скрутне матеріальне
становище, аліментів, які стягуються з
відповідача їй не вистачає. При цьому у
відповідача значно покращився
матеріальний стан. Під час розгляду
судом справи про стягнення аліментів
джерелом засобів до існування
відповідача являлась його заробітна
плата в розмірі 6101 грн. 36 коп. Тепер
відповідач не працює, являється
пенсіонером за віком на пільгових
умовах за Списком №1, перебуває на
обліку в УПФУ м.Тореза і розмір його
пенсії після утримання аліментів
складає 3733 грн. 15 коп. Крім того,
відповідач отримує щомісячні страхові
виплати у відшкодування шкоди,
заподіяної здоров'ю, в сумі 9154, 53 грн.
Загальний доход позивача складає 12887
грн. 68 коп., що значно перевищує її
доход. Звертає увагу на те, що вона
являється інвалідом другої групи за
загальним захворюванням безстроково,
через перенесене онкологічне
захворювання не може ніде працювати.
Стан її здоров'я погіршився, оскільки
після опромінення хіміотерапією в неї
виявили супутнє захворювання в вигляді
постпроменевого фіброзу обох легенів,
яке потребує медичного обстеження та
медикаментозного лікування. Однак,
через скрутне матеріальне становище
вона не може собі це дозволити, тому що
її доход складає: пенсія по
інвалідності в сумі 838 грн. та аліменти
від відповідача в сумі 540 грн., яких
ледве вистачає на придбання засобів
першої необхідності і продуктів
харчування, а також оплати комунальних
послуг. Її дочка ОСОБА_5 надає їй
посильну матеріальну допомогу, але її
грошових коштів недостатньо, так як
дочка проживає окремо, у найманому
житлі, середній розмір її заробітної
плати становить 2638 грн., вона являється
студенткою другого курсу заочного
відділення Національної Академії
Внутрішніх Справ м.Києва за
спеціальністю «правознавство» на
контрактній основі, плата за навчання
складає приблизно 1000 грн. за один
семестр.

Аліменти, які вона отримує від
відповідача в розмірі 1/8 частини з усіх
його видів заробітку (доходу), не можуть
забезпечити їй прожитковий мінімум.
Просить у зв'язку з погіршенням стану
її здоров'я і значним поліпшенням
матеріального стану відповідача
збільшити розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_4, на її користь на
її утримання, визначивши до стягнення
1/4 частину з усіх видів заробітку
(доходу) відповідача (а.с.44).

Ухвалою суду від 18.11.2013 року дані позови
об'єднані в одне провадження для
спільного розгляду (а.с.74).

Ухвалою суду від 18.11. 2013 року до участі у
справі залучено ОСОБА_5 як третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог, на
стороні відповідача (а.с.78).

28.11.2013 року позивач ОСОБА_4 виклав свою
позовну заяву в новій редакції, в якій
свої вимоги мотивував аналогічно,
додатково зазначив, що відповідач
ОСОБА_2 є приватним підприємцем,
здійснює господарську діяльність з
метою отримання прибутку, має місце на
центральному ринку. ОСОБА_2 за своїм
матеріальним станом, отримуючи пенсію
за інвалідністю в сумі 838 грн., доходи
від підприємницької діяльності, маючи
повнолітню працездатну дочку ОСОБА_5,
яка отримує грошове утримання в
розмірі 2638,25 грн. щомісячно, має
щомісячний доход, що перевищує розмір
прожиткового мінімуму, який
встановлений з 01 грудня 2013 року - 949 грн.
Просить припинити стягнення з нього
аліментів на користь ОСОБА_2,
встановлене рішенням Торезького
міського суду від 26.07.2012 року по справі
№0549/3859/2012 (ас.84,85).

У судове засідання позивач ОСОБА_4 не
з'явився, повідомлений належним чином
про час та місце розгляду справи, до
суду для представництва його інтересів
направив представника. На зустрічний
позов про збільшення розміру
аліментів, що стягуються з нього, подав
письмові заперечення, в яких вказав, що
він заперечує проти пред'явлених
позовних вимог оскільки ОСОБА_2 при
пред'явленні зустрічного позову не
врахований зміст ч.4 ст.75 Сімейного
кодексу України; вказує, що вона є
інвалідом 2-ї групи, а прожитковий
мінімум для непрацездатних осіб з 01
січня 2013 року складає 894грн. Він же
отримує пенсію, призначену у зв'язку з
роботою на підземних роботах, зі стажем
роботи понад 19 років. У зв'язку з
нещасним випадком, йому встановлена
ступень втрати професійної
працездатності, він отримує суми у
відшкодування завданої шкоди. Від
своєї сім'ї він відчуває постійну
підтримку, дружина є медичним
працівником, отримує заробітну плату у
розмірі 1200-1500 грн., син навчається на
контрактній основі в навчальному
закладі. Тому позовні вимоги про
стягнення аліментів на користь ОСОБА_2
(в тому числі і про збільшення розміру
аліментів) може бути задоволений
тільки в одному випадку, якщо дохід
нижче прожиткового мінімуму, тобто
нижче 894 грн., а з 01.12.2013 року - 949грн.
Просив в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про збільшення розміру
аліментів відмовити (а.с.87-88).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні пояснив, що відповідно до ч.4
ст.75 СК України один з подружжя є таким,
що потребує матеріальної допомоги,
якщо заробітна плата, пенсія, доходи
від використання його майна, інші
доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Позивач в теперішній час не
працює, став інвалідом 3 групи, йому
встановлено 40% втрати професійної
працездатності. Те, що він отримує
пенсію великого розміру немає ніякого
значення. Має значення тільки те, що
відповідачка є приватним підприємцем,
отримує від даної діяльності дохід,
отримує пенсію 838грн., аліменти 549грн.,
має дочку, яка повинна їй допомагати,
тобто вона має доходи, сума яких
перевищує прожитковий мінімум, і тому
вона повністю забезпечена і не
потребує допомоги. Вважає, що після
винесення рішення суду від 26.07.2012 року
змін у матеріальному, сімейному стані
та стані здоров'я відповідачки не
відбулося, що теж немає значення для
вирішення спору. Все, що вказано у
позові, він підтримує. Просить
припинити стягнення з ОСОБА_4 аліментів
на користь ОСОБА_2, у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 про
збільшення розміру стягнених з ОСОБА_4
аліментів на її користь відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 пояснила, що позивач,
вимагаючи (припинити) скасувати
виплату аліментів, посилається на той
факт, що його матеріальне становище
змінилося, оскільки він став інвалідом
третьої групи по трудовому каліцтву.
Але у наданій позивачем довідці про
розмір його пенсії за останні 6
календарних місяців вказано, що розмір
його пенсії після утримання аліментів
склав щомісячно 3068 грн. 03 коп. Крім того,
позивач укрив від суду факт отримання
ним щомісячних страхових виплат у
відшкодування шкоди. Далі позивач
стверджує, що він у зв'язку з переходом
на пенсію став непрацездатним, але він
є інвалідом третьої групи, яка є
робочою, а також він вийшов на пенсію не
по досягненню пенсійного віку, а за
вислугою років, тому він безпідставно
себе називає непрацездатним. Підстави
для скасування аліментів або
припинення їх виплати відсутні.
Позивач не надав доказів, що внаслідок
утримання аліментів ті доходи, що йому
залишаються, не забезпечують йому
прожитковий мінімум, який з 01.01.2013 року
складає 1147 грн. Стосовно її
матеріального стану та стану здоров'я,
то вона являється інвалідом другої
групи за загальним захворюванням
безстроково, стан її здоров'я тільки
погіршується, внаслідок чого вона не
може повноцінно жити та працювати.
Тому, єдиним джерелом засобів до
існування є її пенсія по інвалідності в
розмірі 838 грн., а також аліменти в сумі
550 грн., які вона отримує від позивача на
своє утримання, всього 1388 грн. Крім
того, вона потребує постійного
проходження медичного обстеження в
Донецькому протипухлинному центрі і
вартісного лікування проти основного
онкологічного захворювання (рак груді)
та супутнього захворювання (фіброз
обох легень), яке в неї виявили на
теперішній час. В зв'язку з чим тих
грошових коштів, які вона отримує від
позивача, недостатньо для забезпечення
нормального прожиткового мінімуму.
Доходи позивача значно перевищують її
доходи. Звертає увагу на те, що
відповідач сплачує на її користь
аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх
видів його доходів. Враховуючи
викладене, просила її зустрічний позов
задовольнити. Позивач не обґрунтував
свої вимоги, не надав підтверджуючих
доказів, а тому в задоволенні позовних
вимог позивача просила відмовити в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3
пояснила, що позовні вимоги ОСОБА_4
необґрунтовані, ним не зазначені і не
надані докази наявності підстав,
передбачених законом, з яких підлягає
припиненню сплата аліментів на
утримання його колишньої дружини.
Рішенням Торезького міського суду від
26.07.2012 року, яке залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької
області, з ОСОБА_4 стягнуті аліменти на
користь ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини
його заробітку (доходу) до зміни її
матеріального або сімейного стану.
Судами обох інстанцій встановлено, що
ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги,
а ОСОБА_4 може їй її надавати.
Матеріальний та сімейний стан ОСОБА_2 у
теперішній час не змінився, і ОСОБА_4 на
це, навіть, не посилається, його
представник стверджує, що це не має
ніякого значення. Підстава звернення
позивача з даними вимогами тільки одна
- це те, що у ОСОБА_2 є дочка, яка працює і
може і повинна їй надавати допомогу
матері, і з врахуванням її допомоги у
ОСОБА_2 дохід буде дорівнювати розміру
прожиткового мінімуму для
непрацездатних. Також те, що ОСОБА_2 є
приватним підприємцем, але прибутку
від підприємництва ОСОБА_2 не отримує, і
позивач це не спростував. Усі ці
зазначені обставини вже були предметом
дослідження суду першої та другої
інстанції. Новою обставиною є те, що
ОСОБА_4 звільнився з роботи у зв'язку з
отриманням травми на виробництві та
встановленням йому 3 групи
інвалідності, але відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві оплачені витрати на
лікування, виплачена значна одноразова
допомога 74096грн.20коп., він щомісячно
отримує страхові виплати по
9154грн.53коп., також він отримує пенсію за
Списком 1 у сумі 3733грн. без вирахування
аліментів, тобто загальна сума його
щомісячного доходу значно збільшилася,
і він може надавати допомогу ОСОБА_2
Тому просила у задоволені вимог ОСОБА_4
про припинення виплати аліментів
ОСОБА_2 відмовити і задовольнити
зустрічні вимоги ОСОБА_2 про збільшення
розміру аліментів, що стягуються на її
користь, до ? частини усіх видів
заробітку (доходу).

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилася, повідомлена належним
чином по час та місце розгляду справи,
до суду подала заяву, в якій вказала, що
позовні вимоги ОСОБА_4 не визнає, вона
своїй матері надає посильну допомогу
на її утримання, пов'язану з придбанням
медичних препаратів, проходженням
матір'ю лікування та обстеження, але у
неї грошових коштів недостатньо,
оскільки вона проживає окремо від
матері на найманому житлі, середній
розмір заробітної плати складає 2638
грн., при цьому з цих коштів оплачує
вартість найманого житла, купує
продукти харчування, предмети першої
необхідності. Крім цього, вона є
студенткою другого курсу заочного
відділення Національної Академії
Внутрішніх Справ м. Києва за
спеціальністю «Правознавство»,
навчається на контрактній основі,
плата за навчання складає 940 грн. за
один семестр. Що стосується зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 про збільшення
розміру стягуваних аліментів, то ці
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, оскільки у ОСОБА_4 в даний час
дохід значно збільшився, замість
3733,15грн. він отримує 12887 грн. При цьому,
його посилання на те, що він по
інвалідності не може працювати, не
відповідає дійсності, так як йому
присвоєна третя група інвалідності,
яка є робочою. У її ж матері навпаки, є
інвалідність другої групи
(безстроково), неробоча. При цьому,
враховуючи стан здоров'я матері і те, що
він весь час погіршується, вважає, що
тих аліментів, які вона отримує від
відповідача недостатньо для
забезпечення її прожиткового мінімуму,
а також лікування, обстеження та
придбання медичних препаратів. Просила
через зайнятість на роботі розгляд
справи провести без її участі (а.с.89).

Вислухавши представника позивача,
відповідача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, судом
фактично встановлено, що рішенням
Торезького міського суду від 13.09.2012
року по справі №0549/4564/2012 шлюб між
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвано (а.с.45).

Рішенням Торезького міського суду по
справі №0549/3859/2012 від 26.07.2012 року
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на
її утримання аліменти в розмірі 1/8
частини його заробітку (доходу)
щомісячно, з 03.07.2012 року до зміни її
матеріального або сімейного стану
(а.с.4-5,46-47). Ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 04.09.2012 року дане
рішення залишено без змін. Встановлено,
що суд першої інстанції правильно
зробив висновок про те, що ОСОБА_2 має
право на утримання від колишнього
чоловіка, а останній може надавати їй
матеріальну допомогу; розмір аліментів
визначений з урахуванням
матеріального становища ОСОБА_2, її
колишнього чоловіка (а.с.122-124).

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_4
тривалий час працював на підприємствах
вугільної промисловості, 12.09.2013 року
він звільнений через виявлену
невідповідність виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я (перехід на 3
групу інвалідності за трудовим
каліцтвом) (а.с.6-10).

У виписному епікризі з історії хвороби
№1679/839 вказано, що ОСОБА_4 знаходився з
20.08.2013 року на лікуванні в
неврологічному відділенні Торезької
ЦМЛ з діагнозом: наслідки перенесеної
виробничої черепно-мозкової травми
(03.06.2013р. - забій головного мозку) з
двосторонньою рефлекторною пірамідною
недостатністю, з вегето-судинною
дистонією
перманентно-пароксизмального типу і
лікворно-судинною дисциркуляцією, зі
стійкою цефалгією, вестибулопатією,
церебрастеничним синдромом, зі змінами
на ЄЄГ. Змішаний вегетативний криз
23.08.2013 року (а.с.18).

У довідці до акту огляду МСЕК від 12.09.2013
року вказано, що позивачу встановлено
третю групу інвалідності з 11.09.2013 року
первинно, до 12.09.2015 року. Рекомендований
труд без важких фізичних виражених
психоемоційних навантажень на
поверхні, без нічних змін та
відряджень. Рекомендовано нагляд
невропатолога, окуліста, кардіолога
(а.с.11,48).

Згідно з довідкою УПФУ в м. Торезі від
02.10.2013 року ОСОБА_4 знаходиться на
обліку в УПФУ і отримує пенсію за віком
за Списком № 1 (при повному пільговому
стажі), розмір якої у 2013 році складав: з
травня - 4325,43грн., з червня - 4323,81грн., з
серпня -2161,91грн. з вирахуванням
аліментів 2161,90грн., з вересня - 3068,03грн. з
вирахуванням аліментів 1255,78грн., з
жовтня - 3733,15грн. з вирахуванням
аліментів 540,48грн. (а.с.12,15,50).

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Торезі
Донецької області (далі-ВВД ФСС) ОСОБА_4
здійснюються страхові виплати, у тому
числі з червня 2013 року ОСОБА_4 одержав
виплати на лікування, по тимчасовій
непрацездатності, одноразову суму
страхових виплат 74 096, 20грн., одержує
щомісячні страхові виплати у сумі
9154,53грн., загальна сума доходу за період
з червня 2013 року по жовтень 2013 року
становила 115954 грн. 08 коп., що
підтверджується відповідною довідкою
ВВД ФСС про доходи від 14.10.2013 року (а.с.51).

У довідці філії «Техносервіс» ПП «ИРД»
від 03.10.2013 року вказано, що ОСОБА_4
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, і
до складу його сім'ї входить дружина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16). ОСОБА_8
працює в КЗ ЦПМСД медсестрою з
щеплення, і розмір її заробітної плати
з квітня 2013 року по вересень 2013 року за 6
місяців склав 10145 грн. 50 коп., про що
зазначено у довідці КЗ «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
міста Тореза» від 03.10.2013 року (а.с.17).
Згідно з довідкою Донецького коледжу
будівництва та архітектури від 04.10.2013
року ОСОБА_9 навчається на 2 курсі
коледжу, денна форма навчання; дата
вступу - 01.09.2013 року, дата закінчення -
01.07.2016 року; навчання здійснюється за
бюджетною основою (а.с.23).

З наданих позивачем документів
вбачається тільки, що ОСОБА_9
навчається і на бюджетній основі, і не
вбачається, що ОСОБА_4 зобов'язаний
утримувати ОСОБА_10, тому судом не може
бути прийняте посилання позивача на те,
що ОСОБА_10 навчається та потребує
допомоги ОСОБА_4

У висновках з історії хвороби ОСОБА_2
вказано, що вона перебувала на
лікуванні:

- з 13.03.2012р. по 05.04.2012р. з діагнозом: рак
правої молочної залози Т2№3а М0.ІІ
кл.гр., де 22.03.2012р. їй проведено операцію.
Рекомендовано проведення
післяопераційного курсу променевої
терапії, курси ПХТ, тамоксифен 20 мг на
добу 1 ТВ ККЛПУ «ДОПЦ» (а.с.28,30,56);

- з 17.04.2012 р. по 11.05.2012р. з аналогічним
діагнозом знаходилась в
радіологічному відділенні №1 ДОПЦ, де
пройшла післяопераційний курс
променевої терапії, явка через 4 тижня
(а.с.29).

- з 18.06.2012р. по 25.06.2012р. з аналогічним
діагнозом, на дообстеження та
лікування, проведений перший курс ПХТ,
явка через 3-4 тижня для наступного
курсу ХТП (а.с.31,57);

- з 24.09.2012р. по 28.09.2012р. з аналогічним
діагнозом, на дообстеження та
лікування, проведений наступний курс
ПХТ, явка через 3-4 тижня для наступного
курсу ХТП (а.с.32);

- з 05.11.2012р. по 09.11.2012р. з аналогічним
діагнозом, на дообстеження та
лікування, проведений наступний курс
ПХТ, явка через 3-4 тижня для наступного
курсу ХТП (а.с.33,59);

- з 10.12.2012р. по 13.12.2012р. з аналогічним
діагнозом, на дообстеження та
лікування, проведений наступний курс
ПХТ, явка через 1 місяць для наступного
курсу ХТП (а.с.34,58);

- з 14.01.2013р. по 17.01.2013р. з аналогічним
діагнозом, на дообстеження та
лікування, проведений шостий
адьювантний курс ПХТ, явка через 3
місяця на контрольний огляд (а.с.35,60);

05 квітня 2012 року консультативним
висновком ККЛПУ «Донецький обласний
протипухлинний центр» ОСОБА_2
встановлено діагноз: рак правої
молочної залози Т2N3а Мо.ІІ кл.гр. (а.с.28).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК
від 24.05.2012 року за №366423 відповідачу
ОСОБА_2 первинно встановлено другу
групу інвалідності в зв'язку з
загальним захворюванням з 18.05.2012 року
безстроково. Рекомендований труд без
важкого фізичного навантаження, без
контакту з канцерогенними речовинами,
без дії променевої енергії, без
переохолодження, має потребу в протезі
правої молочної залози з ліфами
компресіонним рукавом. Рекомендовано
«Д» нагляд та лікування у онколога,
гінеколога, хірурга, огляд в ДОПЦ (а.с.27).

У довідці консультативної поліклініки
Торезької центральної міської лікарні
за № 2982, виданої на підставі рішення
ЛКК від 08.10.2013 року за №167, ОСОБА_2
знаходиться на «Д» обліку у онколога з
квітня 2012 року по теперішній час з
діагнозом: рак правої молочної залози
ІІІБст. Т2N3а Мо. Сп комбіноване
лікування, 2 кл.гр. Ускладнення:
постпроменевий фіброз обох легень
(а.с.26).

Згідно з рахунком №321167 від 12.02.2013
року за проведення медичного аналізу
було сплачено 89 грн. (а.с.61). Згідно
рахунку №323991 від 12.06.2013 року за
проведення медичного аналізу було
сплачено 89 грн. (а.с.62).

ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УПФУ в
м.Торезі і отримує пенсію по
інвалідності внаслідок загального
захворювання інвалідам ІІ групи,
розмір якої в липні 2012 року становив 838
грн., про що вказано у довідці УПФУ від
02.07.2012 року (а.с.49).

Згідно з наданими ОСОБА_2 квитанціями,
нею з лютого 2013р. по серпень 2013р.
сплачено комунальні послуги в сумі 3418
грн. 63 коп. (а.с.63, 64), з березня 2013р. по
вересень 2013р. сплачено абонплату за
послуги кабельного телебачення в сумі
262 грн. (а.с.65, 66). Заборгованість ОСОБА_2
по комунальним послугам по квартплаті
по ЖЕП №1на 01.01.2014 року складає 1556,39грн.
(а.с.119). ОСОБА_2 видано свідоцтво
платника єдиного податку, дата обрання
або переходу на спрощену систему
оподаткування - з 01.01.2012 року (а.с.120).

У довідці Торезької ОДПІ ГУ Міндоходів
в Донецькій області від 08.10.2013 року
вказано, що ОСОБА_2 зареєстрована у них
як підприємець та згідно з наданою
податковою декларацією платника
єдиного податку сума доходу від
провадження підприємницької
діяльності за період з 01.01.2013 року по
30.09.2013 року склала 5760грн. (а.с.113). У
податкових деклараціях платника
єдиного податку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 вказано, що за
1-3 квартал 2013 року загальна сума доходу
за звітний період склала 1750грн.; за 1-3
квартал 2013 року - 3200грн.; за 1-3 квартал
2013 року - 5760грн. (а.с.130-135).

Позивачем не надано і судовому
засіданні не здобуто доказів, що ОСОБА_2
від підприємницької діяльності
отримувала прибуток.

У довідці про доходи, виданій
Шахтарським МВ ГУМВС України в
Донецькій області, вказано, що ОСОБА_5 у
них працює на посаді інспектора СВ і її
заробітна плата за період з 01.04.2013р. по
30.09.2013р. за 6 місяців становила 15829 грн. 52
коп. (а.с.67), що склало в середньому
2638,25грн. щомісячно.

Згідно з заліковою книжкою на ім'я
ОСОБА_5 вона з 27.06.2013р. вступила на 2-В
курс до Навчально-наукового інституту
заочного навчання Національної
академії внутрішніх справ
Міністерства Внутрішніх Справ України,
форма навчання - заочна (а.с.68). 28.08.2013
року між Національною академією
внутрішніх справ та ОСОБА_5 укладено
договір про підготовку фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня
«Бакалавр» (а.с.95-96), згідно з яким
слухач оплачує Академії вартість
навчання в порядку та у розмірі,
встановленому в цьому договорі (п.п.1.2
п.1). Строк навчання слухача становить 4
роки (8 семестрів) (п.п.4.1. п.4). Розмір
плати встановлюється за весь строк
надання освітньої послуги (п.п.4.2).
Загальна вартість освітньої послуги
становить 7520 грн. (п.п.4.3 п.4), за один
семестр 940 грн. (п.п.4.4. п.4).

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є матір'ю
позивачки, згідно з медичною карткою
потребує стороннього постійного
догляду, нездатна до
самообслуговування з 06.01.2012 року
(а.с.125-128).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК
України передбачено, що суд розглядає
справи у межах заявлених вимог та
підставі доказів сторін.

Позивач та відповідач кожний
наполягають на задоволенні своїх
позовних вимог, від сторін не надійшло
клопотань про витребування або
долучення до справи інших доказів,
виклик свідків, сторони просять справу
розглянути на підставі наявних в ній
матеріалів.

Тому справа розглядається у межах
заявлених вимог і на підставі наявних в
справі доказів.

Відповідно до ст.76 Сімейного Кодексу
України розірвання шлюбу не припиняє
права особи на утримання, яке виникло у
неї за час шлюбу (ч.1). Після розірвання
шлюбу особа має право на утримання,
якщо вона стала непрацездатною до
розірвання шлюбу або протягом одного
року від дня розірвання шлюбу і
потребує матеріальної допомоги і якщо
її колишній чоловік, колишня дружина
може надавати матеріальну допомогу.
Особа має право на утримання і тоді,
коли вона стала інвалідом після спливу
одного року від дня розірвання шлюбу,
якщо її інвалідність була результатом
протиправної поведінки щодо неї
колишнього чоловіка, колишньої дружини
під час шлюбу (ч.2).

Відповідно до ст.75 Сімейного Кодексу
України дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного
(ч.1). Право на утримання (аліменти) має
той із подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу (ч.2).
Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
1,2,3 групи (а.с.3). Один із подружжя є
таким, що потребує матеріальної
допомоги, якщо заробітна плата, пенсія,
доходи від використання майна, інші
доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом (ч.4).

Відповідно до ч.2 ст. 80 Сімейного
кодексу України розмір аліментів
одному з подружжя суд визначає з
урахуванням можливості одержання
утримання від повнолітніх дочки, сина,
батьків та з урахуванням інших
обставин, що мають істотне значення.

На підставі даного законодавства
рішенням суду від 26.07.2012 року по справі
№0549/4564/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів на утримання
непрацездатної дружини встановлено, що
позивачка є онкологічною хворою,
перенесла оперативне лікування,
променеву терапію, у зв'язку з цим є
непрацездатною, інвалідом 2 групи,
висновком МСЕК їй встановлені значні
обмеження в умовах та характері праці,
вона потребує подальшого лікування,
має потребує в протезі правої молочної
залози з ліфами, компрессіонному
рукаві, вона стала непрацездатною
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу. Вона перебуває у
тяжкому матеріальному становищі;
розмір її пенсії менший, ніж
встановлений прожитковий мінімум, не
здобуто доказів того, що вона має інші
доходи. Крім того, її мати похилого віку
потребує стороннього постійного
догляду, нездатна до
самообслуговування. Також позивачка
має борги по комунальним послугам, має
борг у сумі 4010грн.30коп. перед УПФУ в
м.Торезі, на її майно ВДВС ТМУЮ
накладений арешт. Суд зробив висновок,
що позивачка потребує матеріальної
допомоги.

Також цим рішенням встановлено, що
відповідач працює на ВП
«Шахтоуправління «ім.Лутугіна»
прохідником, його середній заробіток
складає 6101грн.36коп., тобто він отримує
постійний дохід, який є значно вищим,
ніж дохід позивачки. Не встановлено, що
він має утриманців, за станом здоров'я
потребує лікування, що він має будь-які
інші істотні обставини, які б свідчили,
що він не може надавати допомогу
позивачці. Суд зробив висновок, що він
може надавати матеріальну допомогу
колишній дружині.

При визначенні розміру такої допомоги
судом враховано розмір заробітної
плати відповідача, що він є фізично
здоровою людиною, не має утриманців і
інших істотних обставин, які б вплинути
на визначення розміру такої допомоги
немає. Також враховано матеріальне
положення позивачки, що мати позивачки
є людиною похилого віку, потребує
стороннього постійного догляду,
нездатна до самообслуговування; що
середній заробіток повнолітньої дочки
позивачки, яка живе окремо, склав
2562грн.; що позивачка є онкологічною
хворою, перенесла оперативне
лікування, променеву терапію, є
інвалідом 2 групи, потребує подальшого
лікування, протезу; має борги по
комунальним послугам, борг перед УПФУ в
м.Торезі, на її майно накладений арешт.

З урахуванням наведеного, суд прийшов
до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 на її утримання
аліменти в розмірі 1/8 частини його
заробітку (доходу) щомісячно, з 03.07.2012
року до зміни її матеріального або
сімейного стану. Рішення ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 04.09.2012 року залишено без змін,
набрало чинності.

Тому встановлені судом обставини у
даному рішенні суду на той період
відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України не
доказуються при розгляді інших справ.

Відповідно до ст.82 Сімейного Кодексу
України право одного з подружжя на
утримання, а також право на утримання,
яке особа має після розірвання шлюбу,
припиняється у разі поновлення його
працездатності, а також реєстрації з
ним повторного шлюбу. Право на
утримання припиняється від дня
настання цих обставин (ч.1). Якщо після
припинення права на утримання
виконання рішення суду про стягнення
аліментів буде продовжуватися, всі
суми, одержані як аліменти, вважаються
такими, що одержані без достатньої
правової підстави, і підлягають
поверненню у повному обсязі, але не
більш як за три роки (ч.2).

Право одного з подружжя на аліменти,
які були присуджені за рішенням суду,
може бути припинене за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що: 1) одержувач
аліментів перестав потребувати
матеріальної допомоги; 2) платник
аліментів неспроможний надавати
матеріальну допомогу (п.3). Право одного
з подружжя на утримання припиняється у
випадках, передбачених статтями 83, 85, 87
і 89 цього Кодексу (п.4).

Відповідно до ст.83 Сімейного Кодексу
України рішенням суду може бути
позбавлено одного з подружжя права на
утримання або обмежено його строком,
якщо: 1) подружжя перебувало в шлюбних
відносинах нетривалий час; 2)
непрацездатність того з подружжя, хто
потребує матеріальної допомоги,
виникла в результаті вчинення ним
умисного злочину; 3) непрацездатність
або тяжка хвороба того з подружжя, хто
потребує матеріальної допомоги, була
прихована від другого з подружжя при
реєстрації шлюбу; 4) одержувач
аліментів свідомо поставив себе у
становище такого, що потребує
матеріальної допомоги (ч.1). Положення
цієї статті поширюються і на осіб, у
яких право на аліменти виникло після
розірвання шлюбу (ч.2).

Відповідно до ст.85 Сімейного Кодексу
України право дружини на утримання,
передбачене статтею 84 цього Кодексу,
припиняється в разі припинення
вагітності, народження дитини мертвою
або якщо дитина передана на виховання
іншій особі, а також у разі смерті
дитини (ч.1). Право дружини на утримання
припиняється, якщо за рішенням суду
виключено відомості про чоловіка як
батька з актового запису про
народження дитини (ч.2).

Статтею 87 Сімейного Кодексу України
передбачено припинення права чоловіка
на утримання.

Відповідно до ст.89 Сімейного Кодексу
України подружжя, а також особи, шлюб
між якими було розірвано, мають право
укласти договір про припинення права
на утримання взамін набуття права
власності на житловий будинок,
квартиру чи інше нерухоме майно або
одержання одноразової грошової
виплати. Договір, за яким передається у
власність нерухоме майно, має бути
нотаріально посвідчений. Право
власності на нерухоме майно, що
передається за таким договором,
виникає з моменту державної реєстрації
цього права відповідно до закону (ч.1).

ОСОБА_4 у позові просить припинити
стягнення з нього аліментів на користь
ОСОБА_2, встановлене рішенням
Торезького міського суду від 26.07.2012
року.

Аналізуючи правовідносини по даній
справі, надані сторонами докази, судом
встановлено, що після набрання
чинності рішення суду від 26.07.2012 року,
яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 на її утримання аліменти в
розмірі 1/8 частини його заробітку
(доходу) щомісячно, з 03.07.2012 року до
зміни її матеріального або сімейного
стану, та яким встановлено, що ОСОБА_2
потребує матеріальної допомоги; у
ОСОБА_2 не поновилася працездатність,
вона не зареєструвала повторно шлюб. Це
не оспорює і ОСОБА_4 та його
представник.

ОСОБА_2, одержувач аліментів,
перебувала неодноразово на лікуванні з
діагнозом: рак правої молочної залози,
їй проведено операцію, рекомендовано
проведення післяопераційного курсу
променевої терапії, курси ПХТ, у зв'язку
з цим продовжує бути непрацездатною,
висновком МСЕК їй встановлена
інвалідність 2 групи безстроково,
значні обмеження в умовах та характері
праці, визначено, що вона потребує
диспансерного нагляду та подальшого
лікування у онколога, гінеколога,
хірурга, огляду в ДОПЦ, має потребує в
протезі правої молочної залози з
ліфами, компрессіонному рукаві. Вона
має ускладнення: постпроменевий фіброз
обох легень. Їй доводиться нести
витрати на проведення аналізів,
лікування.

ОСОБА_2 здійснювала оплату комунальних
послуг, заборгованості по ним, але
заборгованість залишається. Вона має
повнолітню доньку ОСОБА_5, яка працює і
отримала заробітну плату в сумі 15829 грн.
52 коп. (в середньому за місяць 2638,25грн.).
ОСОБА_5 з 27.06.2013р. поступила на 2-В курс
до Навчально-наукового інституту
заочного навчання Національної
академії внутрішніх справ
Міністерства Внутрішніх Справ України,
форма навчання - заочна, уклавши
договір про підготовку фахівця, яким
передбачено, що вона оплачує вартість
навчання 7520 грн., у т.ч. за один семестр
940 грн. Крім того, її мати похилого віку
потребує стороннього постійного
догляду, нездатна до
самообслуговування.

При цьому розмір пенсії ОСОБА_2 згідно з
наданими довідками складав у липні 2012р.
838грн., заборгованість по комунальним
послугам по квартплаті по ЖЕП №1на
01.01.2014 року має в сумі 1556,39грн. позивачем
не надано і в судовому засіданні не
здобуто доказів того, що вона має інший
прибуток. Тобто, ОСОБА_2 перебуває у
тяжкому матеріальному становищі;
розмір її пенсії менший, ніж
встановлений прожитковий мінімум для
осіб, які втратили працездатність: у
липні 2012р. - 844грн.,

Позивачем не надано доказів і не
здобуто їх в судовому засіданні про те,
що у ОСОБА_2 після набрання чинності
вказаного рішення змінився
матеріальний або сімейного стан, що
вона перестала потребувати допомоги. В
судовому засіданні не встановлено, і
позивач ОСОБА_4 не вказував обставини
та підстави позову, які зазначені у
ст.ст. 82, 83, 85, 87 і 89 Сімейного кодексу
України. ОСОБА_4 на такі підстави не
посилається і їх відсутність не
спростовує, він стверджує, що вказані
обставини не мають значення для
вирішення даного спору, з чим суд не
може погодитися, оскільки це
суперечить положенням Сімейного
кодексу України.

Посилання позивача на те, що його
колишня дружина має повнолітню доньку,
яка повинна надавати їй допомогу, з
якою сума її доходу і буде дорівнювати
розміру прожитковому мінімуму для
непрацездатних осіб судом не може бути
взяте до уваги, оскільки саме ці
обставини вже досліджувалися та
оцінювалася судом при винесенні
рішення від 26.07.2012 року, були враховані
при визначені розміру аліментів,
призначених до сплати, з чим погодився
Апеляційний суд Донецької області в
ухвалі від 04.09.2012 року, а після цього
змін в сторону поліпшення становища
відповідача не відбулося.

Таким чином, судом не встановлено
законних підстав для припинення сплати
позивачем аліментів на користь
відповідача на її утримання.

Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу
України розмір аліментів, визначений
за рішенням суду може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Тобто, цією статтею встановлені
обставини, які можуть бути підставою
для зміни розміру аліментів: зміна
матеріального стану платника або
одержувача аліментів, зміна сімейного
стану платника або одержувача
аліментів, погіршення здоров'я когось з
них, інші випадки, передбачені цим
Кодексом.

ОСОБА_4 не просить зменшити розмір
аліментів, які стягуються з нього на
користь ОСОБА_2

ОСОБА_2 просить в зв'язку з погіршенням
стану її здоров'я і значним поліпшенням
матеріального стану відповідача
збільшити розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_4, на її користь на
її утримання, визначивши до стягнення
1/4 частину з усіх видів заробітку
(доходу) відповідача.

У позивача ОСОБА_4 після винесення
рішення про стягнення з нього
аліментів відбулися наступні зміни.
12.09.2013 року він звільнений через
виявлену невідповідність виконуваній
роботі внаслідок стану здоров'я
(перехід на 3 групу інвалідності за
трудовим каліцтвом). З 20.08.2013 року він
перебував на лікуванні з діагнозом:
наслідки перенесеної виробничої
черепно-мозкової травми - забій
головного мозку. На МСЕК 12.09.2013 року
йому встановлено третю групу
інвалідності з 11.09.2013 року первинно,
строком до 12.09.2015 року. Рекомендований
труд без важких фізичних виражених
психоемоційних навантажень на
поверхні, без нічних змін та
відряджень. Рекомендовано нагляд
невропатолога, окуліста, кардіолога.

ОСОБА_4 отримує пенсію за віком за
Списком № 1 (при повному пільговому
стажі), розмір якої з жовтня у 2013 року
складав 3733,15грн. з вирахуванням
аліментів 540,48грн. Крім того, ВВД ФСС у
м.Торезі ОСОБА_4 здійснює страхові
виплати, у тому числі з червня 2013 року
ОСОБА_4 одержав виплати на лікування, по
тимчасовій непрацездатності,
одноразову суму страхових виплат
74096,20грн., одержує щомісячні страхові
виплати у сумі 9154,53грн. Загальний
розмір його доходів, навіть без
врахування одноразової допомоги,
склав: 3733,15грн.+9154,33грн.= 12887,48грн.

До складу сім'ї ОСОБА_4 входить ОСОБА_8,
яка працює в КЗ ЦПМСД, з квітня 2013 року
по вересень 2013 року вона отримала
заробітну плату у сумі 10145 грн. 50 коп. (в
середньому за місяць 1690,91грн. ОСОБА_9
навчається на бюджетній основі, і не
вбачається, що ОСОБА_4 зобов'язаний його
утримувати, тому судом не приймається
посилання позивача на те, що ОСОБА_10
навчається та потребує допомоги
позивача.

Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_4
отримав виробничу травму, у зв'язку з
чим йому встановлено 3 групу
інвалідності строком до 12.09.2015 року
(може працювати з обмеженням, 3 група -
робоча), був звільнений з роботи, він
отримує пенсію за віком за Списком №1,
ВВД ФСС йому оплачені витрати на
лікування, значна одноразова допомога,
він щомісячно отримує страхові
виплати, загальна сума його
щомісячного доходу стала складати
12887,48грн., тобто значно збільшилася, суд
вважає, що позивач може продовжувати
надати допомогу своїй колишній
дружині, яка потребує такої допомоги.

Враховуючи, що позивачем не надано
доказів і в судовому засіданні не
встановлено підстав, передбачених
положеннями Сімейного кодексу України,
для припинення стягнення з нього
аліментів на користь ОСОБА_2,
встановленого рішенням Торезького
міського суду від 26.07.2012 року, що
позивач може продовжувати надати
допомогу своїй колишній дружині, яка
потребує такої допомоги, розглядаючи
позовну заяву ОСОБА_4 у межах заявлених
вимог, суд вважає, що у задоволенні
позовних вимог позивача ОСОБА_4 про
припинення стягнення з нього аліментів
на користь колишньої дружини ОСОБА_2
аліментів необхідно відмовити.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не надала доказів
того, що її потреби у матеріальній
допомозі з боку ОСОБА_4 збільшилися у
розмірі з 1/8 частини його заробітку
(доходу) до ? частини його заробітку
(доходу), враховуючи розмір теперішніх
доходів позивача, суд вважає, що у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
збільшення розміру стягнутих на її
користь аліментів необхідно відмовити.

Керуючись ст.75,76,80,82,83,85,87,89,192 СК
України,ст.3,10,15,60,61,79,197,209,212,214, 215,223 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про
припинення стягнення аліментів та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про збільшення розміру аліментів -
відмовити..

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.В. Стріжакова