У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2014 року м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель
В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Управління земельних ресурсів
Чернігівської міської ради, ОСОБА_4,
третя особа - Приватне підприємство
«Десна-Експерт-М», про визнання права
на приватизацію земельної ділянки,

за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 23 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до Управління
земельних ресурсів Чернігівської
міської ради, ОСОБА_4, третя особа -
Приватне підприємство
«Десна-Експерт-М» (далі -

ПП «Десна-Експерт-М»), про визнання
права на приватизацію земельної
ділянки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що рішенням Чернігівської
міської ради від 31 серпня 2012 pоку ОСОБА_3
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1. У грудні 2013 року ПП
«Десна-Експерт-М» розроблено проект
землеустрою щодо відведення
позивачеві у власність земельної
ділянки площею 0,0488 га для вказаних
цілей за вищеназваною адресою за
рахунок земель запасу Чернігівської
міської ради. Проте ОСОБА_4 - один із
користувачів - не підписав акт
погодження меж земельної ділянки. 25
лютого 2014 pоку позивач звернувся до
Управління земельних ресурсів
Чернігівської міської ради з заявою
про погодження виготовленого йому
проекту землеустрою, але останнє цю
заяву відхилило. Тому позивач просив
визнати право на приватизацію
земельної ділянки.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 20 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Управління земельних ресурсів
Чернігівської міської ради, ОСОБА_4,
третя особа - ПП «Десна-Експерт-М», про
визнання права на приватизацію
земельної ділянки відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 23 липня

2014 року рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 20 червня 2014 року
змінено в частині мотивів відмови в
задоволенні позовних вимог, в іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 23 липня 2014
року та залишити в силі рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 20 червня

2014 року, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що розпорядження спірною
земельною ділянкою належить до
компетенції Чернігівської міської
ради, а не відповідачів, але
Чернігівську міську раду не залучено
до участі у справі як відповідача.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині мотивів відмови в
задоволенні позовних вимог, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що мотиву суду першої інстанції в
частині того, що ОСОБА_4 не є суміжним
землекористувачем позивача ОСОБА_3,
оскільки спірна і суміжна земельні
ділянки АДРЕСА_1 належать до земель
запасу, що співвідповідач ОСОБА_4 не
довів свого права користування
земельною ділянкою площею 1 250 кв. м,
розташованою по АДРЕСА_1, до складу якої
входить і спірна земельна ділянка, чим
вирішено питання про права та обов'язки

ОСОБА_3, ОСОБА_4 і Чернігівської міської
ради, яка брала участь у справі як третя
особа, причому у судових засіданнях
представник останньої участі не брав,
та те, що ОСОБА_3 не позбавлений
можливості оскарження відмови
Управління земельних ресурсів
Чернігівської міської ради у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення йому у власність земельної
ділянки є юридично некоректним.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що рішенням двадцять
четвертої сесії шостого скликання
Чернігівської міської ради від 31
серпня 2012 року ОСОБА_3 надано дозвіл на
розроблення документації із
землеустрою на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за адресою:

АДРЕСА_1.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що згідно з копією
витягу з рішення двадцять четвертої
сесії шостого скликання Чернігівської
міської ради від 31 серпня 2012 року
ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1, (а. с. 7).

Приватним підприємством
«Десна-Експерт-М» виготовлено проект
землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 у
власність земельної ділянки площею 0,0488
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) за
адресою:

АДРЕСА_1, в адміністративних межах
Чернігівської міської ради (а. с. 20-51).
Складовою цього проекту є акт
встановлення та погодження меж
земельної ділянки, яка надається у
власність

ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, в адміністративних
межах Чернігівської міської ради,
датований 28 жовтня 2012 pоку (а. с. 40). Цей
акт не підписано відповідачем ОСОБА_4

Листом від 15 квітня 2014 року № 1907 ОСОБА_3
повідомлено, що за результатами
розгляду вищевказаного проекту
землеустрою і заяви щодо відведення
йому земельної ділянки площею 0,0488 га
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) за
адресою: АДРЕСА_1, в адміністративних
межах Чернігівської міської ради,
встановлено відсутність підстав для
погодження проекту, оскільки згаданий
вище акт встановлення та погодження
меж земельної ділянки не підписано
суміжним користувачем ОСОБА_4, що
суперечить ст. 198 ЗК України.

Статтею 198 ЗК України передбачено, що
кадастрові зйомки - це комплекс робіт,
виконуваних для визначення та
відновлення меж земельних ділянок.
Кадастрова зйомка включає: геодезичне
встановлення меж земельної ділянки;
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами; відновлення меж
земельної ділянки на місцевості;
встановлення меж частин земельної
ділянки, які містять обтяження та
обмеження щодо використання землі;
виготовлення кадастрового плану.

Відповідно до ч. 11 ст. 118 ЗК України, у
разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від

24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» апеляційний суд
ухвалює рішення про зміну рішення суду
першої інстанції у випадку, якщо
помилки у неправильно прийнятому
рішенні можливо усунути без його
скасування, не змінюючи суть рішення, і
вони стосуються окремих його частин,
зокрема у разі виправлення помилок
суду першої інстанції щодо розміру
суми, що підлягає стягненню, розподілу
судових витрат тощо. Якщо помилки у
такому рішенні стосуються фактичної
сторони справи чи правового
обґрунтування рішення, то їх усунення
необхідно вважати також зміною
рішення, тому апеляційний суд не
повинен усувати такі помилки ухвалою
із зазначенням про залишення рішення
без змін з його уточненням чи
доповненням.

Таким чином, зміна рішення суду першої
інстанції відбувається шляхом
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції, в якому має бути виправлено
помилки суду першої інстанції.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції, змінюючи рішення суду
першої інстанції в частині мотивів
відмови в задоволенні позовних вимог,
дійшов правильного висновку, оскільки
зазначені мотиви суду першої інстанції
є юридично некоректними та підлягали
зміні.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку, що судом
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, таким чином,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи
судом не були порушені норми
матеріального та процесуального
права, а наведені в скарзі доводи
висновок суду не спростовують, тому суд
касаційної інстанції згідно з

ч. 1 ст. 337 ЦПК України не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 23 липня

2014 року яким частково змінено рішення
Деснянського районного суду

м. Чернігова від 20 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель
Ю.Г. Іваненко3