Провадження №2/761/1280/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Аеросвіт» про
стягнення компенсації витрат на
відрядження, заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки розрахунку, -
У листопаді 2013р. ОСОБА_1 звернулася до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовом, в якому поставлено питання
про стягнення з ПрАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт» заборгованості по
компенсацію витрат на відрядження у
вигляді добових в сумі 2265,00 грн. та
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні з
07.05.2013р. по 25.11.2013 р. (станом на час
грн. Всього позивач просила стягнути з
допустити негайне виконання рішення
суду в порядку ст.367 ЦПК України.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
згідно наказу від 29.04.2013 р. №1460-ОС її
звільнено з посади старшого
бортпровідника Департаменту сервісу
пасажиру на борту ПС Льотного
комплексу ПрАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт» з 07.05.2013 р. у зв'зку зі
скороченням штату працівників, однак
розрахунок при звільненні проведений
не був, що зумовило звернення до суду з
позовом про стягнення нарахованих, але
не виплачених коштів, а також про
стягнення середнього заробітку за час
розрахунку при звільненні.
В судове засідання сторони не прибули.
Від позивача надійшла заява про
розгляд справи без її участі та не
заперечення проти проведення заочного
розгляду справи. Відповідач був
належним чином повідомлений про день,
час та місце розгляду справи, однак
свого представника для участі в судове
засідання не направив, про причини
неявки суд не сповіщав, заяву про
розгляд справи за його відсутності та
письмових заперечень не надав.
У відповідності до вимог ст.224 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів в порядку заочного
розгляду, проти чого не заперечував
Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, оцінивши всі докази у їх
сукупності, дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог з огляду на
Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивач працював у
ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на
посаді старшого бортпровідника з 07.07.2008
р. по 07.05.2013р. Наказом №1460-ОС від 29.04.2013р.
ОСОБА_1 була звільнена з посади на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України (у зв'язку
зі скороченням штату працівників)
З наданої довідки від 17.05.2013р. за
підписом керівника та головного
бухгалтера відповідача про доходи
ОСОБА_1, вбачається, що заборгованість
по заробітній платі у відповідача
перед ОСОБА_1 за грудень 2012 р. - травень
згідно довідки від 13.03.2013 р. сума
заборгованості перед позивачем за
нараховані добові складає 2265,00 грн.
Водночас, позивач стверджувала, що при
звільненні повного розрахунку не
отримала, а відповідач не надав доказів
на спростування доводів позивача.
У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено,
що обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
За змістом ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
заборгованості по заробітній платі у
заборгованості за нараховані добові в
розмірі 2265,00 грн. підлягають
Стосовно вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд відмовляє у задоволенні
позову в цій частині з таких підстав.
Відповідно до ст. 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом. Право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.
Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.20 Постанови «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» №13 від 24 грудня 1999р.
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
Разом з тим, за приписами ч.1 ст.233 КЗпП
України, працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права.
При цьому, у трудових спорах пропуск
без поважних причин тримісячного
строку звернення до суду, коли позивач
не обґрунтовує поважності пропуску
такого строку, є підставою для відмови
За таких обставин, оскільки позивач не
представила будь-яких об'єктивних
доказів, що свідчать про поважну
причину пропуску процесуального
строку, та не заявила вимог щодо
поновлення пропущеного строку в
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
тому суд не має підстав для поновлення
пропущеного строку в цій частині для
звернення до суду відповідно до вимог
статті 234 КЗпП України. Така правова
позиція підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини, що
викладена в рішенні за заявою №377/02
«Меньшакова проти України» від 07.05.2010 р.
із врахуванням виправлень від 07.06.2010 р.
Згідно із п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання рішення в
частині виплати позивачу заробітної
плати за один місяць. Згідно довідки
про доходи позивача, середньомісячна
заробітна плата ОСОБА_1 на період
звільнення становила 1938,31 грн. (а.с.8).
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 229,40грн.
Керуючись ст. ст. 57-60, 74, 88, 179, 208, 209,212- 215,
218,223,224,294 367 ЦПК України, суд, 116,117, 233 КЗпП
України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Авіакомпанія
«Аеросвіт» про стягнення компенсації
витрат на відрядження, заборгованості
по заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки розрахунку -
задовольнити частково.
Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Авіакомпанія
«Аеросвіт» (код ЄДРПОУ - 20048090) на
користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
- НОМЕР_1) заборгованість по заробітній
платі та компенсацію витрат на
відрядження в загальному розмірі в
двісті сімнадцять гривень 12 коп.).
Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт»
(код ЄДРПОУ - 20048090) на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 229,40 грн. (двісті двадцять
дев'ять гривень 40 коп.).
Допустити негайне виконання рішення
суду в частині виплати ОСОБА_1
заробітної плати за один місяць в
розмірі 1938,31 грн. (одна тисяча дев'ятсот
тридцять вісім гривень 31 коп.) без
врахування прибуткового податку.
В задоволенні іншої частини позовних
вимог про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку -
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:

повний текст рішення виготовлений
31.01.2014р.