Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Ступіна Я.Ю.
Справа № 416/3802/13-ц
Провадження № 22ц/782/76/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого Ступіної Я. Ю.,

суддів: Коновалової В. А., Темнікової В.
І.,

при секретарі Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Лутугинського районного суду
Луганської області від 20 грудня 2013 р. у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ДП "Лутугинський науково-виробничий
валковий комбінат" про поновлення на
роботі та стягнення матеріальної
шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Лутугинського районного суду
Луганської області від 20.12.2013 р. у
задоволенні позову відмовлено за
пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов.

В судовому засіданні представник
відповідача Каплієнко В.Є. заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
просив її відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи, оскільки про час і місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом і як вбачається з
матеріалів справи, позивач з 08.10.2004 року
по 08.08.2013 року працювала на
підприємстві відповідача, з 15.12.2004 року
- на посаді помічника майстра
вальцетокарного заводу. Наказом №177-к
від 08.08.2013 року відповідач звільнив
позивачку з роботи в зв'язку зі
скороченням штату працівників згідно
п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою
вихідної допомоги у розмірі
середньомісячного заробітку згідно
ст.44 КЗпП, копію якого та трудову книжку
вручено позивачці 08.08.2013 року. Рішенням
профспілкового комітету від 07.08.2013 року
надана згода на звільнення позивачки.
Про звільнення позивачку було
попереджено за два місяці і їй була
пропонована інша робота у відповідача,
проте від запропонованих вакансій
вона відмовилася.

В жовтні 2013 року позивачка звернулася в
суд з позовом, в якому просила поновити
її на роботі, посилаючись на те, що на
момент звільнення вона знаходилась на
другому тижні вагітності, про що вона
дізналася лише після УЗД обстеження
24.09.2013 року; факт її незнання про
вагітність в момент звільнення немає в
даному випадку правового значення.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
виходив з того, що позивачка пропустила
місячний строк звернення до суду,
встановлений ст. 233 ч.1 КЗпП України,
який пропущено без поважних причин.

Такі висновки суду є законними і
обґрунтованими.

Оскільки позивачка була звільнена з
роботи з 08.08.2013 року і в цей же день їй
були видані копія наказу про
звільнення та трудова книжка, то з
цього дня обчислюється місячний строк
звернення до суду з позовом про
поновлення на роботі, що встановлено
ст. 233 КЗпП.

Проте позивачка в суд з позовом
звернулася 21.10.2013 року, тобто з
пропуском зазначеного строку.

Підставою для поновлення цього строку
позивачка зазначила ті обставини, що
про вагітність вона дізналася лише
після УЗД обстеження 24.09.2013 року, але в
суд звернулася тільки 21.10.2013 року після
другого обстеження. Згідно
індивідуальної карти вагітної
позивачка взята на облік 24.09.2013 року.

Суд з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК
оцінив надані позивачкою докази на
підтвердження поважності причин
пропуску строку звернення до суду і
дійшов правильного висновку, що строк
пропущено позивачкою без поважних
причин, оскільки з 24.09.2013 року у
позивачки не було обставин, які б їй
заважали звернутися в суд з
відповідним позовом.

Доводи апеляційної скарги позивачки не
дають підстав для зміни чи скасування
правильного по суті рішення суду,
оскільки вони фактично є суб'єктивним
тлумаченням позивачкою норм
матеріального права на свою користь.

Таким чином, рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 325 ЦПК України
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 20 грудня 2013 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її проголошення безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної
скарги.

Головуючий:

Cудді: