АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2105/14
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г.,
Слюсар Т.А.

при секретарі Орленко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 на заочне рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 26 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
П'ятнадцята Київська державна
нотаріальна контора про зобов'язання
вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 З -
тя особа - 15 - та Київська державна
нотаріальна контора про зобов'язання
вчинити дії, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що ОСОБА_4 фактично вступив у право
на спадщину після смерті своєї матері
на ј частини квартири АДРЕСА_1, але
навмисно не отримує свідоцтво про
право на спадщину. Таким чином
відповідач уникає відповідальності
щодо сплати заборгованості за
аліментами на користь позивача на
утримання їхнього сина ОСОБА_5. Позивач
зазначає, що відповідач офіційно не
працює і єдиною можливістю виконати
рішення суду щодо стягнення з нього
заборгованих сум у розмірі 2 654 839, 30 грн.
є звернення стягнення на зазначене
спадкове майно.Посилаючись на
викладене, норми цивільного та
спадкового законодавства, позивач
просить суд зобов'язати відповідача
звернутися до 15-ї Київської державної
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину на ј
частини квартири АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: П'ятнадцята
Київська державна нотаріальна контора
про зобов'язання вчинити дії,
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим заочним
рішенням суду першої інстанції
представник позивача подала
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник
позивача порушує питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
по суті заявлений вимог, мотивуючи тим,
що судом не було об'єктивно досліджено
матеріали справи та всебічно
встановлено обставини.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що відповідач є спадкоємцем,
який прийняв спадщину у вигляді ј
частини квартири АДРЕСА_1, але не
оформив таке право згідно чинного
законодавства. ОСОБА_3, як зацікавлена
особа, має право звернутися до суду для
захисту свого охоронюваного законом
інтересу щодо зобов'язання відповідача
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно, оскільки це єдина
можливістю виконати рішення суду щодо
стягнення з відповідача заборгованих
сум у вигляді 2 654 839 грн. 30 коп.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримала доводи
апеляційної скарги. Відповідач та
третя особа - П'ятнадцята Київська
державна нотаріальна контора в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомили. У
відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК
України неявка сторінабо інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, а тому колегія
суддів вважає можливим слухати справу
у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягають
задоволенню. Між тим, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні,
оскільки судом першої інстанції
допущенні помилки, які стосуються
правового обґрунтування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач має заборгованість за
аліментами перед позивачем на
утримання сина. Так, постановою про
відкриття виконавчого провадження від
05.03.2012 відкрито виконавче провадження
про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 неустойки за прострочення
сплати аліментів у розмірі 2 620 877 грн.,
додаткові витрати на утримання дитини
у розмірі 1 840 грн., судовий збір в сумі
1700 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн.
Крім того, відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј
частини усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 08 червня 2011 року
на період навчання до досягнення ним 23
років (а.с. 8-9, 11). Стаття 63 ЗУ «Про
виконавче провадження» передбачає
можливість звернення стягнення на
будинок, квартиру, земельну ділянку,
інше рухоме майно фізичної особи у разі
відсутності в боржника достатніх
коштів чи рухомого майна.

Звертаючись у вересні 2013 року до суду
за захистом порушеного права позивач
ОСОБА_3 обґрунтовувала свої вимоги тим,
що відповідач уникає відповідальності
щодо сплати аліментів, офіційно не
зареєстрований, як працююча особа та
працює неофіційно. Разом з тим,
відповідач є спадкоємцем першої черги
за законом на спадщину у вигляді ј
частини квартири АДРЕСА_1, яка
відкрилася після смерті матері ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Однак відповідач
спадщину не оформляє та не отримує
свідоцтво. Вважає, що вона, ОСОБА_3, як
зацікавлена особа, має право
звернутися до суду для захисту свого
охоронюваного законом інтересу шляхом
зобов'язання відповідача звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно, оскільки це є єдиною можливістю
виконати рішення суду щодо стягнення з
відповідача заборгованих сум по сплаті
аліментів у розмірі 2 654 839 грн. 30 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачем не надано доказів
прийняття відповідачем спадщини, а
саме - подання до нотаріальної контори
заяви про прийняття спадщини після
покійної матері у відповідності до
ст.ст. 1269, 1270 ЦК України або постійного
проживання разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, що відповідно
до вимог статті 1268 ЦК України виключає
необхідність звернення до
нотаріальної контори з відповідною
заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів не може погодитись з
висновком суду в частині правового
обґрунтування рішення, а саме з підстав
недоведеність позивачем своїх вимог,
виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту. Такі
способи захисту передбачені статтею 16
ЦК України.

Колегією суддів встановлено, що між
сторонами виникли аліментні
зобов'язання. Матеріально-правова
вимога позивача до відповідача щодо
якої вона просить ухвалити рішення
зводиться до зобов'язання відповідача
ОСОБА_4 звернутися до П'ятнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори за видачею йому свідоцтва про
право на спадщину на ј частини квартири
АДРЕСА_1, при цьому позивач не входить
до числа спадкоємців на прийняття
спадщини, спору про спадкування права
на нерухоме майно між сторонами не
існує.

За таких обставин, судова
колегія приходить до висновку, що
прийняття спадщини як за заповітом, так
і за законом є правом спадкоємця й
залежить виключно від його власного
волевиявлення, а тому поведінка
відповідача щодо не оформлення права
на спадкове майно не свідчить про
порушення права чи цивільного інтересу
позивача за аліментними
зобов'язаннями. Таким чином, позовні
вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання
відповідача ОСОБА_4 звернутися до
П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори за видачею йому
свідоцтва про право на спадщину на ј
частини квартири АДРЕСА_1 є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Висновок суду першої інстанції в
частині правового обґрунтування щодо
відмови в задоволенні позову з підстав
недоведеність позивачем своїх вимог є
помилковим, оскільки судом при
розгляді справи не з'ясовано чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси позивача та чи є
залучений у справі відповідач
відповідальним за це.

З урахуванням наведеного,
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 26 листопада 2013 року в частині
правового обґрунтування підлягає
зміні з викладенням наступного змісту:
позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання
відповідача ОСОБА_4 звернутися до
П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори за видачею йому
свідоцтва про право на спадщину на ј
частини квартири АДРЕСА_1 є
безпідставними та не підлягають
задоволенню. В іншій частині рішення
суду першої інстанції слід залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року в
частині правового обґрунтування
змінити. В решті рішення суду залишити
без змін.

Рішення може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: