У х в а л а

іменем україни

3 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна
В.М., Дем'яносова
М.В.,
Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
переведення прав та обов'язків покупця,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
приватного підприємства «Нива - В.Ш.»,
ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів,
протоколів і актів їх проведення
недійсними, визнання угод із продажу 1/5
частини квартири на прилюдних торгах
нікчемними, за касаційними скаргами
приватного підприємства «Нива - В.Ш.»
та ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_2,
на рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 28 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 20 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
переведення прав та обов'язків покупця,
обґрунтовуючи вимоги тим, що він є
власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.
Іншими співвласниками квартири є:
ОСОБА_4, якій належить 2/5 частини, ОСОБА_5
та ОСОБА_3, яким належить по 1/5 частини
квартири кожному.

27 грудня 2013 року 1/5 частини
вищевказаної квартири, яка належала
ОСОБА_3, було продано на прилюдних
торгах ОСОБА_2

Вказуючи, що оскільки зазначену
частину квартири продано з прилюдних
торгів із порушенням вимог ст. 362 ЦК
України, а саме без письмового
повідомлення інших співласників
квартири про продаж спірної частини,
позивач просив перевести на нього
право покупця за прилюдними торгами
від 27 грудня 2013 року.

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом до
приватного підприємства «Нива - В.Ш.» та
ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів,
протоколів і актів їх проведення
недійсними, визнання угод із продажу 1/5
частини квартири на прилюдних торгах
нікчемними, обґрунтовуючи вимоги тим,
що прилюдні торги проведені із
порушенням встановленого порядку та
процедури проведення, оскільки
предметом продажу була 1/5 частина
об'єкту нерухомості, а питання щодо
технічної можливості виділу квартири в
натурі не вирішувалося.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 28 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 20 травня 2014 року, в задоволенні
позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 було
задоволено. Визнано недійсними
прилюдні торги від 27.12.2013 року з
реалізації 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним протокол № 2213066 від 27
грудня 2013 року про проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, а саме
1/5 частини вищевказаної квартири.

Визнано недійсним акт проведення
прилюдних торгів від 27.12.2013
року з продажу 1/5 частини зазначеної
квартири.

Визнано недійсним та скасовано
свідоцтво від 30.12.2013 року, видане
приватним нотаріусом ОСОБА_7,
зареєстроване у реєстрі № 2544, на
нерухоме майно - про придбання 1/5
частини спірної квартири.

У касаційних скаргах приватне
підприємство «Нива - В.Ш.» та ОСОБА_6, яка
діє в інтересах ОСОБА_2, просять
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 та
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції,
з висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив із
безпідставності позовних вимог про
переведення прав та обов'язків покупця
та наявності підстав для задоволення
зустрічного позову про визнання
прилюдних торгів, протоколів і актів їх
проведення, угод із продажу 1/5 частини
квартири на прилюдних торгах
недійсними.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є
власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.
Іншими співвласниками квартири є
ОСОБА_4, якій належить 2/5 частини, ОСОБА_5
та ОСОБА_3, яким належить по 1/5 частини
квартири кожному.

27 грудня 2013 року 1/5 частини
вищевказаної квартири, яка належала
ОСОБА_3, було продано на прилюдних
торгах ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України
співвласник має право самостійно
розпорядитися своєю часткою у праві
спільної часткової власності.

Згідно з ст. 362 ЦК України у разі продажу
частки у праві спільної часткової
власності співвласник має переважне
право перед іншими особами на ії
купівлю за ціною, оголошеною для
продажу, та на інших рівних умовах, крім
випадку продажу з публічних торгів.

Правила проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (далі - Тимчасовим положенням).

Тимчасовим положенням визначено, що
прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994
року, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року
№ 152/361, ст. 34 Закону України "Про
нотаріат").

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що
оскільки виходячи зі змісту ч. 1
ст. 215 ЦК України підставами
недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Аналізуючи зміст норм права: ст. ст. 177,
179, 181, 182, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які
визначають поняття речі як об'єкта
цивільних прав, нерухомої речі,
належність речі до подільної й
неподільної залежно від можливості
поділу або виділу частки з об'єкта
нерухомого майна; ст. 66 Закону щодо
підготовки і проведення прилюдних
торгів; п. п. 2.1, 2.5, 3.7, 3.10 Тимчасового
положення, які визначають поняття лота
як одиниці майна, що виставляється для
продажу на прилюдних торгах, слід дійти
висновку про те, що об'єктом реалізації
з прилюдних торгів могло бути нерухоме
майно, яке є об'єктом цивільних прав.

Задовольняючи позов, суди належним
чином не врахували вищевказані вимоги
діючого законодавства та дійшли
помилкового висновку про те, що 1/5
частина спірної квартири, яка належала
ОСОБА_3 на праві приватної, спільної
часткової власності, не набула статусу
нерухомого майна та не є об'єктом
цивільних прав.

За таких обставин висновки судів про
неправомірність здійснення продажу 27
грудня 2013 року з прилюдних торгів 1/5
частини спірної квартири, яка належала
ОСОБА_3, є безпідставними.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судами порушено норми
матеріального та процесуального права,
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги приватного
підприємства «Нива - В.Ш.» та ОСОБА_6,
яка діє в інтересах ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 28 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 20 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий О.О.
Дьоміна

Судді:
В.М. Коротун

О.В. Попович

М.В. Дем'яносов

О.В. Ступак