АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1501 /2014
інстанції - ВолокітінаН.Б.
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб: представника
позивача ОСОБА_2

представника
Департаменту охорони здоров'я Щирука
М.М.

представника
відповідача КМПБ №2 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Київського міського
пологового будинку №2, третя особа:
ОСОБА_4 про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
скасування наказу про призначення на
посаду, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу;

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, поданою
представником ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 29 листопада 2013 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Шевченківського
районного суду м.Києва від 29.11.2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Київського міського
пологового будинку №2 про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення, скасування наказу про
призначення на посаду, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_6,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог. Посилається на
незаконність ухваленого рішення,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не було
досліджено та не було надано належної
правової оцінки при ухваленні рішення
таким доказам, як:

- копія Висновку фахівця №118 Кримської
республіканської установи «Бюро
судово-медичної експертизи», який
підтверджує факт необхідності
амбулаторного лікування позивача з
30.04.2013 року по 08.05.2013 року, а також
наявність захворювань та тимчасову
непрацездатність;

- копія Висновку спеціаліста у галузі
судово-медичної експертизи №1548/Ж від
04.09.2013 року МОЗ України Київського
міського бюро судово-медичної
експертизи, яка підтверджує факт
необхідності амбулаторного лікування
позивача 26.04.2013 року по 08.05.2013 року -
тимчасову непрацездатність,
підтверджує наявність у позивача
захворювань.

Однією з підстав заявленої позовної
вимоги щодо визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення
ОСОБА_6 з посади головного лікаря від
07.05.2013 року № 477/к, вона зазначає
порушення Департаментом охорони
здоров'я виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) процедури
накладення дисциплінарного стягнення,
передбаченої ст.149 КЗпП України,
всупереч вимогам якої відповідач до
накладення дисциплінарного стягнення
не відібрав пояснень у ОСОБА_7 з приводу
її відсутності на робочому місці, не
з'ясував поважності причин її
відсутності. При ухваленні рішення
судом не застосовано ст.ст.148, 149 КЗпП
України, які підлягали застосуванню.

Неправомірним, на думку апелянта, є
висновок суду про відсутність ОСОБА_6
на роботі 07.05.2013 року більше трьох годин
без поважних причин, а також
неприйняття доказів позивача на
спростування даної обставини. У момент
звільнення (07.05.2013 року) позивачка
перебувала у стані тимчасової
непрацездатності і зверталась за
медичною допомогою, проходила
обстеження і лікування за кордоном, що
підтверджується наявними належними
доказами у справі.

При ухваленні рішення судом також не
застосовано ст.47 КЗпП України, яка
підлягала застосуванню.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_2
підтримала апеляційну скаргу в повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Представники
відповідачів та третьої особи Щирук
М.М. та ОСОБА_5 заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Позивачка ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, про що свідчить
розписка. Неявка позивачки в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_6 Наказом Головного
управління охорони здоров'я м. Києва №
635/к від 18.05.2011 року була призначена на
посаду головного лікаря Київського
міського пологового будинку № 2.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Наказом Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) № 477/к від 07.05.2013 року
ОСОБА_6 було звільнено з посади
головного лікаря Київського міського
пологового будинку № 2 07.05.2013 року за
прогул ( в тому числі відсутність на
робочому місці більше ніж трьох годин
протягом робочого дня) без поважних
причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України.

Підставою для звільнення ОСОБА_6 стали
Акт про відсутність на роботі
головного лікаря Київського міського
пологового будинку № 2 ОСОБА_6 від 07.05.2013
року, пояснення в.о. заступника
головного лікаря з медичної частини
Київського міського пологового
будинку № 2 ЯрмолиО.М. від 07.05.2013 року.

Відповідно до наказу Департаменту
охорони здоров'я виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) № 202
від 07.05.2013 року «Про створення комісії»
було створено комісію по перевірці
фактів у зв'язку з чисельними скаргами
щодо надання медичної допомоги
вагітним, роділлям, породіллям та
новородженим у Київському міському
пологовому будинку № 2. Комісія у
повному складі 07.05.2013 року о 12-00 год.
прибула до Київського міського
пологового будинку № 2 та встановила
факт відсутності на робочому місці
головного лікаря ОСОБА_6, про що було
складено відповідний акт комісії від
07.05.2013 року.

В своїй позовній заяві від 03 липня 2013
року ОСОБА_6 вказувала, що наказ
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської адміністрації)
№ 477/к від 07.05.2013 року про її звільнення
з роботи являється незаконним,
оскільки вона була відсутня на
робочому місці 07.05.2013 р. з поважних
причин, лікарем Вишнівської міської
лікарні ОСОБА_9 їй був виданий листок
тимчасової непрацездатності на період
з 30.04.2013 по 08.05.2013 р. р.

В судовому засіданні допитана в якості
свідка ОСОБА_9 спростувала засвідчений
нею факт про непрацездатність ОСОБА_6
07.05.2013 р., пояснивши суду, що лист
тимчасової непрацездатності вона
виписала на ім'я ОСОБА_6, але її самої
ніколи не бачила. За вказані дії
вонабула засуджена
Києво-Святошинським районним судом
Київської області.

Вироком Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
06.11.2013 року ОСОБА_9 визнана винною у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.358 КК України за умисне складання та
видачу підробленого офіційного
документа листка непрацездатності
серії ABE № 489795, яким засвідчено
тимчасову непрацездатність ОСОБА_6
(а.с.191) Вирок набрав законної сили 7
грудня 2013 р.

Згідно довідки Головного центру
обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України
ОСОБА_6 з 01.05. 2013 р. по 09.05 2013 р. перебувала
за межами України, (а.с.122)

Представник Департаменту охорони
здоров'я пояснив суду, щоОСОБА_6, як
керівник лікувальної установи,
безвідповідально віднеслась до своїх
службових обов'язків, виїхавши за межі
України і не поставивши до відома
працівників пологового будинку про
своє місце знаходження. 7 травня 2013 року
вона не з'явилася на роботу без
поважних причин про що комісією
складений акт про її відсутність на
роботі.

Колегія суддів вважає, що при
звільненні позивача з роботи за прогул,
з боку відповідачів не були порушені
вимоги ст.ст. 47, 149 КЗпП України. ОСОБА_6
перебувала за межами України, про її
місце знаходження ніхто з працівників
Київського міського пологового
будинку №2 не знав, телефон її був
відключений, що перешкоджало
відповідачам відібрати від неї
пояснення з приводу відсутності на
роботі в день її звільнення, вручити їй
трудову книжку та ознайомити з наказом
про звільнення.

Ні в позовній заяві, ні під час
неодноразових судових засідань аж до
13.11.2013 р. ні ОСОБА_6, ні її представник не
вказували на те, що причиною
відсутності на роботі 07.05.2013 року було
її лікування за межами України.
Інформація про те, що ОСОБА_6 перебувала
за кордоном в судових засіданнях до
13.11.2013 року позивачем і її
представником не розголошувалась, на
неоноразові питання відповідачів про
те, де перебувала позивач 07.05.2013 року та
чому був відключений телефонний
зв'язок відповідь не надавалася.

Під час судового засідання 21 листопада
2013 року представник позивача ОСОБА_6
заявила, що оскільки лист
непрацездатності, на який посилається
позивач в своїй позовній заяві
являється підробленим документом, то
просить його не брати до уваги.
Представник позивача просила взяти до
розгляду як доказ про незаконне
звільнення з роботи ОСОБА_6 інший
документ - лікарняний лист серії ATM №
157248, виданий 13.11.2013 року Центральною
районною лікарнею Києво-
Святошинського району Київської
області про тимчасову
непрацездатність позивачки за період з
02.05.2013 р. по 08.05.2013 р. Вказаний листок
непрацездатності виданий ОСОБА_6 на
підставі обміну витягу з медичної
карти AT «Об'єднання медичних центрів»
м. Рига.

На звернення Київського міського
пологового будинку № 2 від 21 листопада
2013 року 27 листопада 2013 року Департамент
охорони здоров'я Київської обласної
державної адміністрації надав
супровідний лист та акт в якому
зазначено, що комісією провідних
спеціалістів у галузі лікування у
складі трьох осіб проведено аналіз
витягу з медичної карти AT «Об'єднання
медичних центрів» м. Рига ОСОБА_6
Комісією встановлено, що на момент
звернення до лікаря 02.05.2013 року
відсутні об'єктивні дані, які б
свідчили про стан її тимчасової
непрацездатності, вказаний витяг не
містить даних щодо тимчасової
непрацездатності ОСОБА_6 в період з
02.05.2013 р по 08.05.2013 р. Комісія прийшла до
висновку, що вказаний витяг з медичної
карти ОСОБА_6 обміняний на лікарняний
лист необгрунтовано.

Твердження скаржника про те, що
вказаний акт не ставить під сумнів
виданий листок непрацездатності
позивача під час звільнення з роботи не
відповідає дійсності, оскільки у
вказаному акті не вказувалося про
порушення процедури при видачі листка
непрацездатності серії АТМ № 157248, а
зазначалося про те, що об'єктивні данні,
які б свідчили про непрацездатність
ОСОБА_6 за період 02.05 по 08.05 2013 р. у вище
вказаному витягу відсутні.

Копія Висновку фахівця №118 Кримської
республіканської установи «Бюро
судово-медичної експертизи», який
підтверджує факт необхідності
амбулаторного лікування ОСОБА_6 з 30.04.2013
року по 08.05.2013 року, а також наявність
захворювань та тимчасову
непрацездатність та копія Висновку
спеціаліста у галузі судово-медичної
експертизи №1548/Ж від 04.09.2013 року МОЗ
України Київського міського бюро
судово-медичної експертизи, яка
підтверджує факт необхідності
амбулаторного лікування позивача
26.04.2013 року по 08.05.2013 року - тимчасову
непрацездатність, підтверджує
наявність у позивача захворювань не
свідчать про поважність причин неявки
ОСОБА_6 на роботу 07.05.2013 року, оскільки
зазначені висновки зробили фахівці у
відповідності до записів лікаря ОСОБА_9
до медичної картки позивачки, що не
відповідало дійсності, що визнала сама
лікар ОСОБА_9 та що встановлено
вищезазначеним вироком суду. За таких
обставин, вказані висновки не свідчать
про поважність причин відсутності
ОСОБА_6 на роботі 07.05.2013 року.

Порядок видачі трудових книжок
працівників регулюється Інструкцією
про порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженою наказом № 58
від 29.07.93 р. Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України.

Відповідно до ст. 4 вказаної Інструкції
працівник, який звільняється, повинен
особисто отримати трудову книжку в
день звільнення. Якщо працівник
відсутній на роботі в день звільнення,
то власник уповноважений ним орган
надсилає йому поштове повідомлення з
вказівкою про необхідність отримати
трудову книжку. Пересилання трудової
книжки поштою з доставкою на зазначену
адресу допускається лише за письмовою
згодою працівника.

Трудова книжка позивачці не була
видана у день звільнення тому, що вона
була відсутня на роботі. Про те, що їй
необхідно отримати трудову книжку
позивачці неодноразово направлялися
повідомлення телеграмами.Сама
позивачка не з'являлася в Київський
міський пологовий будинок № 2 за
трудовою книжкою і ніякої письмової
згоди від позивачки на пересилання
трудової книжки поштою до КМПБ № 2 не
надходило.

11.06.2013 року до КМПБ №2 звернулася
ОСОБА_2 з заявою про видачу трудової
книжки ОСОБА_6, надавши при цьому
довіреність від 03.06.2013 року.

У вказаній довіреності
зазначалисьправа представника ОСОБА_2
щодо подачі позовних заяв, клопотань,
скарг, повноважень позивача як
учасника судового процесу,
ознайомлення з матеріалами справи в
усіх судових та інших органах.

Повноваження ОСОБА_2 для отримання
трудової книжки вказаною довіреністю
не були передбачені. В зв'язку з цими
обставинами в видачі трудової книжки
за заявою ОСОБА_2 було відмовлено.

14.06.2013 року від ОСОБА_6 надійшла
особиста заява, в якій вона просила
видати трудову книжку ОСОБА_2 Оскільки
в заяві вказувалося на те, що вона не
хоче отримати трудову книжку шляхом
пересилання поштою, а довіряє
отримання трудової книжки ОСОБА_2, то ця
заява ОСОБА_6 була задоволена, трудова
книжка була видана ОСОБА_2

Отже, посилання ОСОБА_6 на те, що КМПБ №2
затримав видачу трудової книжки на її
вимогу у три дні не відповідає
дійсності, трудова книжка була видана у
день отримання заяви від ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що безпідставною та немотивованою є
вимога скаржника про скасування наказу
про призначення ОСОБА_4 головним
лікарем Київського міського
пологового будинку № 2 від 21.05.2013 року,
оскільки дане питання не впливає на
права та обов'язки позивача щодо її
поновлення на роботі.

При розгляді справи судом першої
інстанції не було порушено норм ні
матеріального, ні процесуального
права, висновки суду ґрунтуються на
зібраних по справі доказах, а рішення є
законнимта обґрунтованим.

ОСОБА_6 звільнена з роботи за ст.40 п. 4
КЗпП України обґрунтовано, підстави
для її поновлення на роботі відсутні.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів, поданих
сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, подану
представником ОСОБА_2відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 29 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: