Справа № 307/163/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючого - Власова С.О..

суддів - Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.

при секретарі - Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те. шо 15.12.2005 року було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_1

Рішенням Тячівського районного суду від 13.06.2007 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина-Івана та доньки-Яни. у розмірі по 250 грн. щомісячно і до досягнення ними повноліття. Однак, на даний час, стягнута сума аліментів є недостатньою для матеріального забезпечення дітей та їх виховання. Вона не отримує допомогу від органів соціального захисту та її доходи не дають можливості самостійно матеріально забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач є матеріально забезпеченим, оскільки здійснює торгівлю на місцевому ринку, розмір його заробітку їй невідомий, але вважає, що він спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила збільшити розмір присуджених аліментів, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_4, у розмірі 1200 грн. щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Рішенням Тячівського районного суду від 06.02.2014 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів, присуджених рішенням Тячівського районного суду від 13.06.2007 року і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина-Івана та доньки-Яни у сумі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 15.01.2014 року і до їх повноліття. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись із таким рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом не в повній мірі було з»ясовано істотні для справи обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого розмір аліментів був визначений без реальних

можливостей відповідача їх сплачувати. Вказує, що має постійне місце роботи, стабільний дохід в розмірі 1300 грн.. а, від так. аліменти мали присуджуватись не у твердій грошовій сумі, а в частці від заробітку. Посилаючись на зазначені обставини, просив рішення Тячівського районного суду від 06.02.2014 року змінити, стягнувши з нього аліментну частці від його заробітку.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2014 року рішення Тячівського районного суду від 6 лютого 2014 року змінено. Зменшено визначений судом розмір аліментів, присуджених рішенням Тячівського районного суду від 13.06.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_4 ? частки всіх доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 170-171).

У судове засідання апеляційного суду сторони не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином: позивачка - в порядку ч.3 ст. 191 ЦПК України (а.с. 180), відповідач - судовою повісткою.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та витребувані апеляційним судом додаткові докази, які перевірено та долучено до справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Є доведеним, що сторони перебували у шлюбі між собою, який розірвано 15.12.2005 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ФМ №002516, актовий запис №344 (а.с.2).

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син-Іван, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.З) та донька-Яна, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Рішенням Тячівського районного суду від 13.06.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 та доньки - ОСОБА_4, починаючи з 24.04.2007 року і до досягнення ними повноліття (а.с.5).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшенням здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, змінюючи та визначаючи розмір аліментів вирішив питання у відповідності до положень ст. 184 СК України, визначив їх у твердій грошовій сумі, виходячи з того, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Разом з тим, в ході розгляду справи в апеляційному суді, стороною відповідача було надано Довідку, видану головою МСТ «Кооператор», згідно якої ОСОБА_1 працював на посаді прибиральника з 01.09.2009 року в ПСК «Тячівський ринок», а з

10.06.2013 року у зв»язку з реорганізацією переведений і на даний час працює на посаді охоронця МСТ «Кооператор» з місячним окладом 1300 грн.

На виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року (а.с.170-171), апеляційний суд з»ясовував чи отримує ОСОБА_1 дохід як приватний підприємець, та чи має він торгове місце на місцевому ринку.

З наданої апеляційному суду довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, серія АЖ № 193663 від 02.12.2014 року та довідки Тячівського міського споживчого товариства «Кооператор» від 2.12.2014 р. № 68 вбачається, що ОСОБА_6 не являється приватним підприємцем, з ним не укладено договір на оренду торгового місця на місцевому ринку, який є власністю МСТ «Кооператор».

Враховуючи, що відповідач по справі має постійне місце роботи та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, розмір аліментів має визначатися у частці від його заробітку, у відповідності до вимог ст.183 СК України.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня -1 286 грн.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, кошти на утримання дитини повинні виділятися обома батьками.

Частиною 1 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи.

Всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, позивака не довела у суді ті обставини, на які посилалася у позові як на підставу своїх вимог, а саме, що відповідач має нерегулярний дохід, що він є підприємцем, отримує дохід від підприємницької діяльності, що він здійснює торгівлю на місцевому ринку, отримує дохід в натурі. Апеляційним судом в ході розгляду справи таких доказів не добуто.

Враховуючи викладені обставини, те, що доводи, на які посилався ОСОБА_1 як на підставу апеляційної скарги підтвердилися, колегія суддів констатує, що присудження стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не відповідає вимогам закону, а визначений судом першої інстанції розмір аліментів у розмірі 1200,00 грн. є завеликим для відповідача, оскільки становить майже весь його місячний заробіток, і враховуючи ці обставини, вважає, що стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення з відповідача в дохід держави судових витрат слід залишити без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.309'ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст..183 СК України, ст..ст. 304, п.3 ч.1 ст.307, 313,316,317,319 ЦПК України колегія суддів,-

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від06 лютого 2014 року в частині стягнутих аліментів змінити, стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки: с. Бедевля, вул..Руня,55 Тячівського району аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанці.

Головуючий:

Судді: