АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

5 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 1 листопада 2013 року про відмову у
відкритті провадження у справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до
Голосіївського районного суду м. Києва,
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Голосіївського районного суду м. Києва,
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, завданої йому незаконними діями
суду.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 1 листопада 2013 року у
відкритті провадження у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Голосіївського районного суду м. Києва,
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди відмовлено.

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/1505/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Лопатюк Н.Г.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.Не погодившись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу, що
перешкоджає провадженню у справі,
постановити нову про відкриття
провадження по справі та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В скарзі апелянт зазначає, що
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, оскільки винесена з
порушенням ст. 40 Конституції України
щодо необґрунтованості рішення, в
результаті чого були порушені права
позивача, що закріпленні ст.ст. 3, 8,21, 22,
40, 55, 56, 64, 129 Конституції України.

Крім того, на думку апелянта, судом не
враховано тлумачення ст.ст. 55, 64, 124
Конституції України у рішеннях № 9-зп
від 25.12.97 р. та № 15-рп/2002 від 9.07.02 р.
Конституційного Суду України - де чітко
та доступно тлумачать вказані статті.

В судове засідання сторони не
з'явились, повідомлені належним чином,
тому в силу ст.305 ЦПК України, колегія
суддів вважає за можливе розглядати
справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої судом ухвали, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відмовляючи у відкритті провадження у
даній справі суд першої інстанції
виходив з того, що розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи, нормами ЦПК та іншими законами
України не передбачено.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, так як він в повній мірі
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам Закону.

Так, відповідно до частини другої
статті 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
Проте в зазначених вище випадках між
позивачами та суддями (відповідачами)
такі правовідносини не виникають, тому
такі справи не можуть бути підсудні
судам загальної юрисдикції.

Такі спори не пов'язані із захистом
прав, свобод чи інтересів у
публічно-правових відносинах від
порушень з боку органів державної
влади, оскільки оскаржені позивачем
дії вчинені при здійсненні правосуддя,
а тому законність таких дій може
перевірятися лише судом вищої
інстанції в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Згідно з частиною першою статті 13
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в суді,
ухвалюється іменем України. Таким
чином, суддя виступає як посадова
особа, уповноважена на виконання
функцій держави, а не як приватна особа,
до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до статті 125 Основного
закону України в Україні діють місцеві,
апеляційні, вищі спеціалізовані суди
та Верховний Суд України. Особи мають
право оскаржити судове рішення до
судів вищої інстанції в порядку та з
підстав, визначених у процесуальному
законодавстві. Питання притягнення
судді до відповідальності
врегульовано законами України «Про
судоустрій і статус суддів» та «Про
Вищу раду юстиції».

Отже, чинне законодавство дає
можливість громадянину повною мірою
реалізувати своє право на оскарження
судового рішення та дій судді під час
здійснення правосуддя.

Таким чином законність процесуальних
актів і дій (бездіяльності) суддів,
вчинених при розгляді конкретної
справи, не може перевірятися за межами
передбаченого законом процесуального
контролю. Намагання зробити це в
конкретній справі шляхом подання
окремого позову проти судді є
протиправним втручанням у здійснення
правосуддя й посяганням на
процесуальну незалежність (статті 126 і
129 Конституції України).

У пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року «Про незалежність судової влади»
роз'яснено, що виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається; суди
повинні відмовляти у прийнятті позовів
та заяв з таким предметом.

Зазначені норми спростовують
посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції прав позивача,
закріплених ст.ст. 3, 8,21, 22, 40, 55, 56, 64, 129
Конституції України.

Інші доводи апеляційної скарги
законності ухвали суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, всебічно і повно
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали на основі
матеріалів справи, які досліджувались
судом першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала суду першої
інстанції винесена з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 1 листопада 2013 року відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 1 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: