АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Роман О.А.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які діють у своїх інтересах та
інтересах ОСОБА_3, на рішення
Подільського районного суду м.Києва
від 1 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які також представляють
інтереси ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють у своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_3,
Державного підприємства завод
«Генератор», третя особа Служба у
справах дітей Подільської районної у
м.Києві державної адміністрації про
визначення порядку користування
квартирою та зміну договору найму
житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, які
також представляють інтереси ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, звернулись до суду з
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють у
своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_3, Державного
підприємства завод «Генератор», і, з
урахуванням уточнень до позову,
просили винести рішення, яким
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 та змінити договір
найму цієї квартири з укладенням
окремих договорів найму, виділивши
позивачам окрему кімнату площею 20
кв.м., а за відповідачами закріпити в
користуванні окрему кімнату площею 10,7
кв.м., а інші приміщення: кухню, коридор,
ванну та вбиральню залишити у
спільному користуванні сторін
/а.с.2-4,107-110,159-163/.

В ході розгляду справи у суді першої
інстанції відповідачі звернулись до
суду з зустрічним позовом з тим же
предметом спору і просили виділити їм
кімнату більшої площі, від якого в
подальшому відмовились/144-148,166/.

Рішенням Подільського районного суду
м.Києва від 1 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які також представляють
інтереси ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
задоволено /а.с.186-187/.

Судовим рішенням виділено кімнату
площею 20,0 кв.м. в користування: ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Виділено кімнату площею 10,7 кв.м. ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Місця загального користування
залишено у спільному користування
сторін.

Зобов»язано відповідача державне
підприємство завод «Генератор»
укласти з ОСОБА_8, ОСОБА_8 ОСОБА_4
Малікою Хайруллівною договір
житлового найму кімнати площею 20,0 кв.м.
у квартирі АДРЕСА_1, в якому також
зазначити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов»язано також державне
підприємство завод «Генератор»
укласти з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір
житлового найму кімнати площею 10,7 кв.м.
за вище зазначеною адресою, в якому
також зазначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
які діють у своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у позові
/а.с.192-199/.

Скаржники послались на те, що суд не
врахував вимоги статей 47,48,63, 104 ЖК
України.

Так, скаржники послались на те, що,
згідно ч.2 ст.63 ЖК України не може бути
самостійним предметом договору найму
жиле приміщення, яке хоча і є
ізольованим, проте, за розмірами менше
від встановленого для надання одній
особі (ч.1 ст.48 ЖК), оскільки, відповідно
до п.2 постанови Виконавчого комітету
Київської міської Ради народних
депутатів та Президії Київської
міської Ради профспілок за №582 від
15.07.1985 року із змінами, внесеними
постановою за №234 від 30.04.1991 року
громадяни визнаються такими, що
потребують поліпшення житлових умов,
якщо вони мають площу до 7,5 кв.м. включно
на кожного члена сім»ї.

Крім того, вважали, що судом не
з»ясовано, чи поширюються положення
ст.104 ЖК до спірної квартири, яка
перебуває у власності ДП завод
«Генератор».

Заслухавши доповідь по справі,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
належить задовольнити. Рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції не відповідає.

Як слідує з матеріалів справи, спірна
квартира АДРЕСА_1 має загальну площу
45,5 кв. та житлову площу 30,7 кв.м. і
складається з двох окремих кімнат
площею 10,7 кв.м. та 20 кв.м. і перебуває у
власності та на балансі відповідача
Державного підприємства завод
«Генератор».

Спірна квартира, відповідно до ордеру
від 2.04.1973 року виданого на підставі
рішення виконкому Подільської Ради від
26.03.1973 року за №250 була надана у
користування ОСОБА_10, його дружині
ОСОБА_8 та їх дітям.

На час розгляду справи, згідно довідки
форми-3 від 13.02.2013 року, зареєстрованими
в указаній квартирі є вісім осіб:
ОСОБА_11, ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_5,
малолітні діти ОСОБА_6, 2007 року
народження та ОСОБА_7,2013 року
народження, а також ОСОБА_1, його
дружина ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3, 1996 року
народження.

ОСОБА_8 є матір»ю ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Між сторонами добровільно склався
порядок користування спірною
квартирою, згідно якого, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та малолітні ОСОБА_6 і ОСОБА_7
користуються кімнатою 10,7 кв.м. а сім»я
ОСОБА_2 у складі трьох осіб,
користується кімнатою 20 кв.м.

При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_11
проживає окремо в дачному будинку в
селі Пороскотень Бородянського району
Київської області.

Оскільки на кожного із зареєстрованих
у квартирі осіб припадає незначний
розмір житлової площі - по 3,8 кв.м., з
приводу вирішення в майбутньому
житлового питання між сторонами
виникають непорозуміння, що послужило
підставою для звернення до суду з цим
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також
діють в інтересах малолітніх ОСОБА_6
та ОСОБА_7.

При цьому, виходячи із рішення суду
першої інстанції, на позивачів ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також малолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 припадатиме по 4 кв.м.
(20 кв.м. : 5), а на відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, припадатиме по 3,5
кв.м.(10,7 кв.м. : 3).

Тобто, при такому поділі квартири
будуть погіршені житлові права кожного
з відповідачів ОСОБА_3, оскільки
житлова площа, що припадатиме на
кожного з них зменшиться на 0,3 кв.м.(3,8
кв.м. - 3,5 кв.м.), а в той же час, житлова
площа на кожного із сім»ї позивачів
ОСОБА_7 ця житлова площа збільшиться на
0,2 кв.м.(4 кв.м. - 3.8 кв.м.).

Колегія суддів враховує, що зазначена
різниця у зміні житлової площі є
незначною, однак відповідачі з таким
порядком зміни умов договору найму
квартири не погоджуються, оскільки це є
ущемленням їх житлових прав.

Крім того, суд першої інстанції не взяв
до уваги, що визначена судом зміна умов
договору найму квартири, при якій
сім»ї ОСОБА_7 перейде у користування
кімната площею 20 кв.м., а сім»ї ОСОБА_3
перейде в користування кімната площею
10,7 кв.м., порушить порядок користування
квартирою, який добровільно склався
між сторонами протягом 18 років і проти
якого відповідачі також заперечують.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени
сім»ї наймача, які проживають разом з
ним користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов»язки,
що випливають з договору найму
житлового приміщення. Повнолітні члени
сім»ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов»язннями, що випливають із
зазначеного договору.

А, згідно до ст.104 ЖК України член сім»ї
наймача вправі вимагати, за згодою
інших членів сім»ї, які проживають
разом з ним, укладення з ним окремого
договору найму, якщо жилу площу, що
припадає на нього, може бути виділено у
вигляді приміщення, яке відповідає
вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім»ї дати
згоду на укладення окремого договору
найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору
спір може бути вирішено у судовому
порядку.

В силу ст.63 ЖК України предметом
договору найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду є окрема квартира або
інше ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте, за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі (частина перша статті 48),
частина кімнати або кімната, зв»язана з
іншою кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення (кухня, коридор,
комора тощо).

Відповідно до ч.1 ст.48 ЖК України жиле
приміщення надається громадянам у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру, який визначається Кабінетом
Міністрів України і Федерацією
професійних спілок України.

Згідно п.53 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
постановою Ради Міністрів Української
РСР і Української Республіканської
ради професійних спілок від 11.12.1984
троку №470 жиле приміщенні надається
громадянам у межах 13,65 кв.м. жилої площі
на одну особу, але не менше рівня
середньої забезпеченості громадян
жилою площею в даному населеному
пункті.

Відповідно до п.2 постанови Виконавчого
комітету Київської міської Ради
народних депутатів та Президії
Київської міської Ради профспілок за
№582 від 15.07.1985 року із змінами,
внесеними постановою за №234 від 30.04.1991
року «Про внесення змін та доповнень до
постанови виконкому міськради
профспілок від 15.07.1985 №582 «Про порядок
застосування у м.Києві «Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових
приміщень в Українській РСР» громадяни
визнаються такими, що потребують
поліпшення житлових умов, якщо вони
мають площу до 7,5 кв.м. включно на
кожного члена сім»ї.

А, відповідно до роз»ясень, викладених
у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12.04.1985 року ( з подальшими
змінами) «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» роз»яснити
судам, що відповідно до ст.104 ЖК суд
вправі задовольнити вимоги члена сім»ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням) може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї, або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім»ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром, меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак,
поділ не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе
необхідність постановки його на облік,
як такого, що потребує поліпшення
житлових умов.

Із аналізу вище зазначених норм та
роз»яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України слідує, що,
задовольняючи позов, судом першої
інстанції штучно погіршені житлові
права відповідачів сім»ї ОСОБА_3,
оскільки зменшюється житлова площа, що
припадає на кожного з них, а також,
порушиться порядок, що добровільно
склався між сторонами протягом
останніх 18 років.

Крім того, рішення суду першої
інстанції ухвалене з недотриманням
вимог ч.1 ст.48 ЖК України, оскільки при
поділі квартири відповідно до рішення
суду першої інстанції, жила площа, яка
буде виділена сторонам складатиме
розмір, що менше норми жилої площі який
визначається Кабінетом Міністрів
України і Федерацією професійних
спілок України.

При цьому, колегія суддів не вважає
аргументованими доводи суду першої
інстанції відносно того, що стаття 48 ЖК
України не має в даному випадку
будь-якого значення, оскільки житлова
площа, що припадає на кожного мешканця
спірної квартири (3,8 кв.м.), і без того, є
меншою від норми, встановленої
Кабінетом Міністрів України і
Федерацією професійних спілок України.

Також, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції порушені вимоги ч.2
ст.63 ЖК України, оскільки суд визначив
самостійним предметом договору найму
жиле приміщення, яке хоча і є
ізольованим, проте, за розмірами менше
від встановленого для надання одній
особі.

Крім того, судом першої інстанції при
задоволенні позову, не враховано, що
задовольняючи позов, заселено в одну
кімнату ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 1996 року
народження, тобто, осіб, старших за 9
років, які не є подружжям, що є
порушенням вимог ст.50 ЖК України.

Доводи в тій частині, що ці особи і до
ухвалення рішення судом першої
інстанції проживали в одній кімнаті,
суд не бере до уваги, оскільки в даному
випадку судовим рішенням суду першої
інстанції в імперативному порядку від
імені Держави, поселено і закріплено в
їх користуванні житлову кімнату, що є
прямим порушенням вимог статті 50 ЖК
України.

Дійшовши висновку про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову у
позові, колегія суддів вважає, що суд
безпідставно визначив порядок
користування спірної квартирою,
оскільки чинним законодавством не
передбачено вирішення спорів про
визначення порядку користування
житловою площею в будинках, що належать
державі чи відомствам.

Виходячи з вище зазначених вимог
матеріальних норм права і, враховуючи
встановлені у судовому засіданні
обставини, колегія суддів вважає, що
підстави для в зміни умов договору
найму квартири АДРЕСА_1, відповідно до
заявленого позову, відсутні, а тому
рішення суду першої інстанції, як
ухвалене всупереч дійсним обставинам
справи та чинного законодавства,
належить скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в
порядку розподілу судових витрат
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2
сплачений судовий збір у сумі 57 грн.35
коп.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
які діють у своїх інтересах та
інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Скасувати рішення Подільського
районного суду м.Києва від 1 жовтня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові ОСОБА_4, ОСОБА_5, які
також представляють інтереси ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
які діють у своїх інтересах та
інтересах ОСОБА_3, Державного
підприємства завод «Генератор», про
визначення порядку користування
квартирою та зміну договору найму
житлового приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2
сплачений судовий збір у сумі 57 грн.35
коп.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене протягом двадцяти
днів з моменту проголошення до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді