Справа № 758/3894/14-ц № апеляційного
суді першої інстанції: Шаховніна
М.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі:
Басюк Ю.В.

за участю: представника відповідача -
Брагінського П.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_4, який діє
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_5 на рішення Подільського
районного суду м.Києва від 1 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
Банк «Контракт» про стягнення
процентів за користування вкладом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_5
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
Банк «Контракт» про стягнення
процентів за користування банківським
вкладом у сумі 79.64 доларів США. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 14 лютого
2013 року між ним та ПАТ Банк «Контракт»
був укладений договір № 0195/2013
строкового банківського вкладу, за
умовами якого він вніс на рахунок для
обліку вкладу на вимогу кошти у сумі 37
тис. дол. США, терміном до 13 лютого 2014
року, а Банк зобов'язався нарахувати на
суму вкладу 7,5% річних. Зазначає, що 13
лютого 2014 року він звернувся до Банку
для отримання коштів, однак відповідач
кошти не видав, а запропонував написати
заяву на видачу коштів та прийти 17
лютого 2014 року.Посилаючись на те, що
термін повернення вкладу закінчився 13
лютого 2014 року, а кошти були видані лише
22 лютого 2014 року, просить стягнути з ПАТ
Банк «Контракт» на свою користь суму
процентів, які не були нараховані за
період з 13 лютого 2014 року по 22 лютого 2014
року в розмірі 68, 42 дол. США та 3% річних у
сумі 1, 22 дол. США.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 1 липня 2014 року відмовлено
у задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
Банк «Контракт» про стягнення
процентів за користування банківським
вкладом.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_5, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.Вважає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення
неповно з'ясував обставини справи та не
застосував норми матеріального права,
що підлягали застосуванню і зробив
висновок про відсутність підстав для
задоволення позову, що не ґрунтується
на матеріалах справи.

В судове засідання ОСОБА_5 та його
представник не з»явилися, про день та
час розгляду справи повідомлені
належним чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення ( а.с.52,53), причини своєї
неявки не повідомили , у зв»язку з чим
колегія суддів вважала можливим
розглянути справу у їх відсутність.

Представник ПАТ Банк «Контракт» проти
доводів апеляційної скарги
заперечував і просив рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого у справі
рішення, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення суду першої
інстанції по даній справі - залишенню
без змін з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції,
14 лютого 2013 року між ПАТ Банк
«Контракт» та ОСОБА_5 укладено договір
№ 0195/2013 строкового банківського вкладу
із сплатою процентів щомісяця
«Класичний Контракт», за умовами якого
банк відкриває депозитний рахунок №
989 для обліку депозиту, а вкладник
перераховує на нього з власного
поточного та/або вкладного
(депозитного) рахунку або вносить
готівкою через касу банку грошові
кошти в сумі 37000 доларів США у день
укладання цього договору. Строк
депозиту встановлений договором
становить 364 днів, з терміном
повернення депозиту вкладнику - 13
лютого 2014 року. За користування
депозитом банк нараховує та сплачує
вкладнику проценти в розмірі 7,25 %
річних у валюті депозиту, за методом
нарахування, при якому для розрахунку
кількості днів використовується
фактична кількість днів у місяці та
фактична кількість днів у році (п.2.1
договору).

9 жовтня 2013 року ОСОБА_5 поповнив свій
вклад на 2000 доларів США, що
підтверджується квитанцією ( а.с.33)

Згідно заяви ОСОБА_5 , яка датована
13.02.2014, позивач просив повернути йому
депозитний вклад в сумі 39000 доларів США
готівкою через касу банку і просив
вважати датою повернення 17 лютого 2014
року ( а.с.8).

Згідно заяв на видачу готівки 21 лютого
2014 року банк повернув ОСОБА_5 суму
депозиту згідно депозитного договору
№ 0195/2013 в сумі 39000 доларів США та
виплатив проценти в сумі 155,73 доларів
США ( а.с.9,10).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що підстави
для задоволення позову у частині
стягнення процентів передбачених
договором у розмірі 7,5% річних за період
після закінчення терміну дії договору
до дати виплати коштів позивачу
відсутні. Крім того, відсутні підстави
для нарахування 3 % річних на суму, яку
просить стягнути позивач.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає встановленим судом
обставинам та нормам матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Згідно із ст.1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу (
вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку (
строковий вклад). За договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов»язаний видати вклад
або його частину на першу вимогу
вкладника.

Якщо вкладник не вимагає повернення
суми строкового вкладу зі спливом
строку, встановленого договором
банківського вкладу, або повернення
суми вкладу, внесеного на інших умовах
повернення, після настання визначених
договором обставин договір вважається
продовженим на умовах вкладу на вимогу,
якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Відповідно до п.2.3 договору № 0195/2013
строкового банківського вкладу із
сплатою процентів щомісяця «Класичний
Контракт», сторони домовились, що у
випадку, якщо вкладник у дату
закінчення строку депозиту не
з»являється до банку для отримання
депозиту та нарахованих процентів,
строк депозиту вважається подовженим
на новий строк, що дорівнює строку
депозиту, зазначеному у п.2.1 цього
договору, без укладення додаткової
угоди /додаткового

Згідно з п.2.6 договору у випадку
розірвання вкладником договору до
закінчення строку депозиту, що
подовжений на новий строк депозиту у
відповідності з п.2.3 договору, банк
нараховує та сплачує вкладнику
проценти за користування коштами за
період з дати подовження строку
депозиту, що співпадає за датою
закінчення строку депозиту,
передбаченого п.2.1 договору, до дати
фактичного зняття грошових коштів в
розмірі 1 % річних, якщо цей період менше
або становить 90 календарних днів, або
здійснює перерахунок процентів за
ставкою в розмірі 1 % річних за останні 90
календарних днів до дати фактичного
зняття коштів, якщо цей період
перевищує 90 календарних днів.

Виходячи з умов договору та за
встановлених судом обставин, а саме
заяви ОСОБА_5 про повернення коштів
саме 17 лютого 2014 року, видача готівки
позивачу 21 лютого 2014 року в день його
звернення до каси банку, колегія суддів
вважає правильним висновок суду про
безпідставність нарахування на суму
вкладу процентів передбачених
договором в розмірі 7,5% річних за період
з 13 лютого 2014 року по 20 лютого 2014 року.

Згідно з виписки по особовому рахунку
ОСОБА_5 та відомістю нарахування
відсотків з 13 лютого 2014 року по 20 лютого
2014 року банк нарахував на суму вкладу
проценти в розмірі 1 %, що складає суму
8,55 доларів США ( а.с. 21, 22).

Статтею 625 ЦК України встановлена
відповідальність боржника, який
прострочи виконання грошового
зобов»язання.

Судом не встановлено обов»язку банку
нараховувати проценти в розмірі 7,5% з 13
лютого 2014 року і до дати зняття
позивачем коштів ( 21 лютого 2014 року). А
отже, відсутні підстави для
нарахування 3 % річних на суму, яку
просить стягнути позивач.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення ухвалено судом
першої інстанції з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і не впливають на
їх правильність, а тому підлягають
відхиленню.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 1 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: