У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, територіальний відділ
Управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Полтавській області, ОСОБА_2 про
визнання незаконною та скасування
ухвали сесії сільської ради, визнання
недійсним державного акта на право
власності на землю та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити дії, усунення
перешкод у користуванні власністю та
земельною ділянкою, відшкодування
шкоди та відновлення межі земельної
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 27 червня 2014
року та рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 20 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 незаконно
було виділено земельну ділянку,
частина якої є проїздом до його двору,
яким він безперешкодно користувався
тривалий час, проте на сьогодні він
позбавлений такого права, оскільки ця
земельна ділянка належить відповідачу,
який чинить йому перешкоди у праві
користування його власністю.

З огляду на викладене та з урахуванням
уточнених позовних вимог позивач
просив суд визнати незаконною та
скасувати ухвалу 13 сесії 22 скликання
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області про приватизацію земельних
ділянок від 24 жовтня 1997 року, визнати
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку від 11
травня 1998 року, виданий Абазівською
сільською радою відповідачу ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,12 га та
скасувати державну реєстрацію права
власності останнього на цю земельну
ділянку. Зобов'язати ОСОБА_2 за власний
рахунок відновити стан земельної
ділянки загального користування до
попереднього стану шляхом звільнення
проїзду, розташованого по АДРЕСА_3 між
житловими будинками № 2 та № 4 від
каналізаційної системи, паркану,
повністю відновити дорожнє покриття та
заборонити йому використовувати
проїзд інакше ніж за цільовим
призначенням.

В червні 2012 року до суду з позовом
звернувся ОСОБА_3, як третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору з аналогічними
позовними вимогами.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та з
урахуванням уточнень просив суд
зобов'язати відповідачів увійти у межі
своєї земельної ділянки, розташованої
по АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів
усунути перешкоди в користуванні ним
частиною його земельної ділянки, яка
знаходиться у ОСОБА_1 у користуванні
під гаражем за адресою: АДРЕСА_2 та
відновити зазначену межу; заборонити
відповідачам використовувати належну
йому на праві власності земельну
ділянку під додатковий в'їзд (виїзд) до
свого домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів
очистити забруднену відходами
будівництва частину його земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 та
відновити родючість ґрунту; стягнути з
відповідачів солідарно судові витрати,
стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду за
порушення його громадянських прав у
розмірі 5 000 грн за використання його
власності у власних цілях та
спричинену шкоду в розмірі 3 500 грн;
скасувати запис про державну
реєстрацію права приватної спільної
часткової власності на 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 від 10 квітня 2011 року,
реєстраційний номер 33377070 та державну
реєстрацію права приватної спільної
часткової власності на 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1; визнати недійсним свідоцтво
про право власності від 21 вересня 1994
року видане виконкомом Абазівської
сільської ради померлій ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 27 червня 2014
року позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, територіальний відділ
Управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Полтавській області, ОСОБА_2 задоволено
частково.

Визнано частково незаконною та
скасовано ухвалу 13 сесії 22 скликання
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області «Про приватизацію земельних
ділянок громадян» від 24 жовтня 1997 року
в частині виділення ОСОБА_2 земельної
ділянки, яка розташована на території
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на землю серії ІІІ-ПЛ №
025366 від 11 травня 1998 року, виданий
Абазівською сільською радою
Полтавського району Полтавської
області ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,12 га в межах згідно з планом,
призначену для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка розташована на
території Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області.

Скасовано державну реєстрацію права
власності на земельну ділянку площею
0,12 га в межах згідно з планом,
призначену для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка розташована на
території Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, зареєстровану в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 551 від 11 травня
1998 року.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Рішення Апеляційного суду Полтавської
області від 20 серпня 2014 року, рішення
суду першої інстанції в частині
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю серії ІІІ-ПЛ
№025366 від 11 травня 1998 року, виданий
Абазівською сільською радою
Полтавського району Полтавської
області ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,12 га змінено. Визнано його
недійсним в частині передачі у
приватну власність ділянки площею 0,06
га та скасовано державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку
цією ж площею, призначену для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
розташована на території Абазівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області, зареєстровану в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 551
від 11 травня 1998 року.

Скасовано рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
27 червня 2014 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
гаражем «В», ухваливши в цій частині
нове рішення.

Зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок
відновити стан земельної ділянки до
попереднього стану шляхом звільнення
проїзду, розташованого по АДРЕСА_3 між
житловими будинками № № 2 та 4 від
паркану.

В іншій частині рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
27 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
направленням справи на новий розгляд,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Частково задовольняючи первісні
позовні вимоги, суд першої інстанції,
виходив з того, що приймаючи ухвалу 13
сесії 22 скликання, Абазівська сільська
рада Полтавського району та області
«Про приватизацію земельних ділянок
громадян» від 24 жовтня 1997 року в
частині виділення ОСОБА_2 земельної
ділянки, яка розташована на території
Абазівської сільської ради, допустила
порушення діючих на той час ст. ст. 4, 17
Земельного Кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні гаражем «В», суд виходив з
того, що позивачем не заявлено вимог
про усунення перешкод в користуванні
власністю.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог, суд виходив з того, що
позивачами за первісним позовом права
та інтереси ОСОБА_2 не порушені.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині визнання недійсним
державного акту на право власності на
землю серії ІІІ-ПЛ №025366 від 11 травня 1998
року, виданий Абазівською сільською
радою Полтавського району Полтавської
області ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,12 га апеляційний суд виходив з
того, що володіння ОСОБА_2 земельною
ділянкою площею 0,06 га є правомірним,
оскільки вказана земельна ділянка
придбана ним на законних підставах
разом із домоволодінням 24 вересня 1988
року.

Скасовуючи рішення суду в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні гаражем «В», апеляційний
суд виходив з того, що наявність
проїзду на землі Абазівської сільської
ради відображено в описі зовнішніх меж
земельної ділянки, позначеної від
літери «Г» до літери «Д» шириною 4 м на
плані до державного акту від 15 липня 1997
року, виданого ОСОБА_1 Крім того, факт
безпідставного переносу огорожі
ОСОБА_2 в сторону проїзду на відстань
близько 50 см довжиною більше 12 м по
АДРЕСА_2 зафіксовано актом № 1 від 30
березня 2011 року постійно діючої
комісії по земельним питанням
Абазівської сільської ради та актами,
складеними в лютому-березні 2013 року
мешканцями с. Абазівка. Зазначені
обставини підтверджені свідченнями
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та експертом ОСОБА_9

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 27 червня 2014
року в його незмінній частині, та
рішення Апеляційного суду Полтавської
області від 20 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. КадєтоваВ.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова