Справа № 466/7304/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 грудня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Едера П.Т.

при секретарі Репета
К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа Шевченківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а
н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Шевченківського районного суду м.
Львова з вищевказаним позовом, яким, з
рахуванням уточнень до позову, просила
стягнути солідарно з Відповідачів -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдану їй
матеріальну шкоду у розмірі 65446 грн. 10
коп. та стягнути солідарно з
Відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдану
їй моральну шкоду у розмірі 35 000 грн. 00
коп. Стягнути солідарно з Відповідачів
- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 1004 грн. 46 коп. Зарахувати
зустрічні вимоги і зменшити її, ОСОБА_1
зобов'язання перед ОСОБА_2, яке виникло
в результаті Рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 03
вересня 2010 року, на величину стягненої
із Відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
матеріальної шкоди. Зарахувати
зустрічні вимоги і зменшити її, ОСОБА_1
зобов'язання перед ОСОБА_2, яке виникло
в результаті Рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 03
вересня 2010 року, на величину стягненої
із Відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
моральної шкоди. Зарахувати зустрічні
вимоги і зменшити її, ОСОБА_1
зобов'язання перед ОСОБА_2, яке виникло
в результаті Рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 03
вересня 2010 року, на величину сплаченого
нею, позивачем судового збору.

Позивач вважає, що Відповідачами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їй нанесена
матеріальна шкода (реальні збитки), у
таких розмірах: 5995 грн. 11 коп. - згідно
Рішення Шевченківського районного
суду міста Львова від 31 жовтня 2011 року
та Ухвали колегії суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області
від 12 березня 2012 року; 1206 грн. 51 коп. -
інфляційних виплат згідно Рішення
Шевченківського районного суду міста
Львова від 31 жовтня 2011 року та Ухвали
колегії суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від12 березня 2012
року; 12400 грн. 48 коп. - згідно Довідки
Голови ОСББ «Друкар», в якій зазначено,
що квартирант ОСОБА_2, яка проживала з
2001 року в квартирі АДРЕСА_1 заборгувала
(не проплачувала) ОСББ «Друкар» за
комунальні послуги з березня 2009 року по
серпень 2012 року; 42 820 грн. 00 коп. - згідно
Звіту про оцінку майна від 04 вересня 2013
року № , в якому Виконавець, ПП
«Консалтингова група «Септіма», зробив
висновок про те, що ринкова вартість
об'єкту оцінки, а саме, вартість
ремонтних робіт в квартирі загальною
площею 65,6 кв. м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 станом на 22.07.2013 року
становить зазначену суму; 1100 грн. 00 коп.
- згідно квитанції № 4856340-1 від 16 серпня
2013 року про часткову оплату вартості
робіт з оцінки ремонту (аванс), згідно
Договору від 22 липня 2013 року; 11 грн. 00
коп. - згідно квитанції № 4856340-2 від 16
серпня 2013 року про оплату комісійного
збору з платника; 1300 грн. 00 коп. - згідно
квитанції № 26 від 04 вересня 2013 року про
кінцеву оплату вартості робіт з оцінки
ремонту, згідно Договору від 22 липня 2013
року; 13грн. 00 коп. -згідно квитанції №
26/к від 04 вересня 2013 року про оплату
комісійного збору з платника;

600 грн. 00 коп. - згідно Накладної № 23/8 від
23 серпня 2013 року про оплату ПП «Берлин
престижбуд» вартості проектних робіт
із визначення вартості робіт по
влаштуванню індивідуальної системи
опалення в квартирі АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що 10 червня 1997 року її
чоловікові, ОСОБА_4, як працівнику
Української академії друкарства,
спільним рішенням адміністрації і
профкому, відповідно до листа
Міністерства освіти України від 12
березня 1997 року за № 1/11-380 про згоду на
переобладнання одного гуртожитку
Української академії друкарства у
АДРЕСА_1, під житло для працівників
академії, було розподілено
чотирьохкімнатне приміщення в цьому
гуртожитку для переобладнання в
житлову квартиру. Після виконання
робіт з переобладнання і здачі будинку
в експлуатацію та заселення, даному
будинку було надано статус житлового
будинку.

Після проведення реконструкції та
переобладнання приміщень зазначеного
гуртожитку в житлові квартири та здачі
його в експлуатацію, її ОСОБА_1 та її
чоловікові, ОСОБА_4, 20 травня 2003 року
Українською академією друкарства
видано ордер на право заняття квартири
№ 5 в гуртожитку для проживання сімей
по АДРЕСА_1, яка складається з трьох
кімнат житловою площею 42,3 кв.м.,
загальна площа 65,6 кв.м. Відповідно до
Розпорядження органу приватизації -
Української академії друкарства від 04
жовтня 2004 року № 64, зазначена квартира
була передана їм у приватну власність
та 05 січня 2005 року їм було видано
Свідоцтво про право власності, яке
зареєстровано Львівським обласним
комунальним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки.

Позивач зазначила, що у 2000 році до
ОСОБА_4 та до неї звернулись з проханням
про надання їм тимчасового притулку
для проживання у трьохкімнатному
приміщенні в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1 сім'я ОСОБА_2, яка складалася з
двох осіб: ОСОБА_3 та його дружини
ОСОБА_2, оскільки вони не мали де
проживати і фактично нелегально і
безпідставно проживали у тимчасово
вільних приміщеннях гуртожитку. Взамін
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обіцяли допомагати
проводити переобладнання приміщень
зазначеного гуртожитку в житлову
квартиру і в подальшому, при
необхідності, викупити цю квартиру. Як
зазначила позивач, вона з чоловіком
усно дозволили відповідачам проживати
у виділеному ОСОБА_4 трьохкімнатному
приміщенні гуртожитку і взамін
надавати посильну допомогу в
переобладнанні приміщень зазначеного
гуртожитку в житлову квартиру. В 2005
році після отримання ОСОБА_4 і нею,
ОСОБА_1 Свідоцтва про право власності
на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
трьох кімнат житловою площею 42,3 кв.м.,
загальна площа 65,6 кв.м., ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 запропонували викупити в них цю
квартиру за 2000 доларів США. Позивач
вказала, що вони відмовились продавати
квартиру відповідачам і попросили їх
звільнити приміщення. Так як ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 відмовились добровільно
звільнити квартиру, 25 травня 2005 року
ОСОБА_4 і вона, ОСОБА_1, звернулись до
суду з позовом, яким просили усунути
перешкоди у користуванні та
розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 та
виселити з неї ОСОБА_3 та ОСОБА_2

21 листопада 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 і
ОСОБА_1 про відшкодування витрат,
пов'язаних з реконструкцією та
ремонтом квартири АДРЕСА_1 була
проведена експертиза, якою визначено,
що вартість робіт, проведених у спірній
квартирі у розмірі 22544 грн.

У 2007 році помер ОСОБА_4, а у 2004 і 2006 роках
народилось двоє дітей у сім'ї ОСОБА_2.

12 червня 2007 року Ухвалою
Шевченківського районного суду міста
Львова скасовано Ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Львова від 30 листопада 2005 року по
справі за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення перешкод
в праві користування та розпорядження
майном.

10 березня 2009 року рішенням
Шевченківського районного суду міста
Львова в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Українська
академія друкарства, Третя Львівська
держнотконтора про визнання права
власності в порядку спадкування,
усунення перешкод в користування
житлом, виселення, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог. Зустрічний позов
задоволений, визнано дійсним договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
та ОСОБА_2, без наступного його
нотаріального посвідчення. Визнано за
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

21 грудня 2009 року Рішенням колегії
суддів Судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Львівської
області Рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 10
березня 2009 року скасовано та ухвалено
нове, яким у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Департамент
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради, ОСІБ «Друкар», про визнання
дійсним договору купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_2, без
наступного його нотаріального
посвідчення, визнання за ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 право власності на зазначену
квартиру та стягнення з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 11550 грн., (еквівалент 500 доларам
США) - відмовлено. Позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, треті особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»,
Українська академія друкарства, Третя
Львівська держнотконтора про визнання
права власності в порядку спадкування,
усунення перешкод в користування
житлом, виселення, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 та виселити їх із зазначеної
квартири.

17 травня 2010 року колегією суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
винесено Додаткове рішення, яким
доповнено резолютивну частину рішення
від 21 грудня 2009 року, а саме, після слів
«та виселити їх із зазначеної
квартири» доповнено «разом з
проживаючими з ними дітьми : ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2».

03 вересня 2010 року Рішенням
Шевченківського районного суду міста
Львова вирішено: стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 249710,00
грн. відшкодування вартості
невід'ємних поліпшень квартири
АДРЕСА_1; авансу в розмірі 3948,90 грн.; 13481,34
грн. витрат на загальнообов'язкові
роботи на МЖК, в тому числі 7127,00 грн.
основного боргу, 855,24 грн. трьох
процентів річних, а також 5499,10 грн.
інфляційних витрат. Стягнути з ОСОБА_1.
ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 1920 грн.
витрат пов'язаних зі сплатою
державного мита та витрат на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

27 квітня 2011 року колегією суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
винесено Рішення, яким апеляційну
скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_5 задоволено
частково, Рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 03
вересня 2010 року в частині стягнення 3948
грн. 90 коп., як авансу та 3% річних в сумі
855 грн.24 коп. скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову в цій частині. В
решті рішення суду залишено без зміни.

31 жовтня 2011 року Рішенням
Шевченківського районного суду міста
Львова задоволено цивільний позов
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про
стягнення з неї матеріальної шкоди у
розмірі 5995 грн. 11 коп., інфляційних
виплат у розмірі 1206 грн. 51 коп., три
відсотки річних у розмірі 475 грн. 74 коп.

12 березня 2012 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області,
Рішення Шевченківського районного
суду міста Львова від 31 жовтня 2011 року в
частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 трьох відсотків
річних в сумі 475 грн. 74 коп. скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позову у цій частині. В
решті Рішення суду залишено без змін. 11
квітня 2012 року на підставі цього
рішення видано Виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 матеріальної шкоди у
розмірі 5995грн. 11 коп., інфляційних
виплат у розмірі 1206 грн. 51 коп.

Позивач вказала, що цей Виконавчий лист
двічі відправлявся нею до Відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції у Львівській області за місцем
реєстрації Боржника ОСОБА_2. 27 червня 2013
року державним виконавецем Відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції у Львівській області вдруге
винесено Постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві, в
якій зазначив, що у Боржника відсутнє
майно, на яке може бути звернено
стягнення, і здійснені державним
виконавцем заходи щодо розшуку такого
майна виявилися безрезультатними.
Згідно даних Стрийського МБТІ та
Стрийського ВДАІ нерухомого та
рухомого майна на праві власності за
боржником не зареєстровано, згідно
листа ДПС боржник Доходів не отримує,
на обліку в УПФУ, як пенсіонер, не
числиться. 31 липня 2012 року державним
виконавецем Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, як зазначено позивачем, після
неодноразових невдалих спроб виконано
Додаткове рішення колегії суддів
Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області
від 17 травня 2010 року і, згідно Акта
державного виконавця боржники по
рішенню суду 31 липня 2012 року виселились
із квартири АДРЕСА_1.

У тексті позовної заяви позивач вказує,
що одразу після примусового виселення
ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1, вона,
ОСОБА_1 отримала від Голови ОСББ
«Друкар» Довідку, в якій зазначено, що
квартирант ОСОБА_2, яка проживала з 2001
року в квартирі АДРЕСА_1 заборгувала (не
проплачувала) ОСББ «Друкар» за
комунальні послуги з березня 2009 року по
серпень 2012 року, а саме: за холодне
водопостачання - 3038 грн. 48 коп.; за
спожите світло - 720 грн. 48 коп.; за
опалення - 3790 грн. 00 коп.; за квартплату -
4851 грн. 52 коп., а всього - 12400 грн. 48 коп.

Щоб погасити цей борг, як власник
квартири, вона, позивач змушена була
укласти Договір реструктуризації
боргу з ОСББ «Друкар» і на даний час
поступово виплачує заборгованість.

Позивач зазначила, що 31 липня 2012 року,
після свого виселення відповідачів
квартира АДРЕСА_1 залишена у стані
практично непридатному для проживання
людей. Такий стан квартири 31 липня 2012
року зразу ж після примусового
виселення на її, ОСОБА_1 прохання був
зафіксований в Акті технічного огляду
квартири, який у її присутності
складений представниками ОСББ
«Друкар» ОСОБА_19, ОСОБА_20 і ОСОБА_21.

Крім того, позивач вказала, що 01 квітня
2910 року Виконавчий комітет Львівської
міської ради прийняв Рішення за № 370
«Про надання дозволу на відключення
від мереж центрального опалення і
гарячого водопостачання та
влаштування індивідуальних систем
опалення у будинку АДРЕСА_1». Усі
квартири, крім її, у будинку АДРЕСА_1
мешканцями квартир були переобладнані
на індивідуальне опалення та гаряче
водопостачання. Позивач вважає, що так,
як відповідачі проживаючи у квартирі №
5, самостійно не зробили такого
переобладнання і не дозволяли зробити
його їй, позивачу, то на сьогоднішній
день у квартирі неможливо проживати в
холодну пору року, тобто, на даний час в
такому стані вона практично непридатна
для проживання в ній людей.

Для визначення вартості ремонтних
робіт для приведення квартири АДРЕСА_1
у стані придатний для проживання людей,
позивачем замовлено Приватному
підприємству «Консалтингова група
«Септіма» визначення вартості
ремонтних робіт в квартирі № 5
загальною площею 65,6 кв. м., яка
розташована у АДРЕСА_1.

Відповідно до Звіту про оцінку майна
від 04 вересня 2013 року № ,
Виконавець, ПП «Консалтингова група
«Септіма» ринкова вартість об'єкту
оцінки, а саме, вартість ремонтних
робіт в квартирі загальною площею 65,6
кв. м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 станом на 22.07.2013 року становить
42 820, 00 грн. Оплату усіх послуг із
складання Звіту про оцінку майна від 04
вересня 2013 року, як зазначила позивач
вона сама повністю здійснила, у
вищевказаному розмірі згідно вказаний
у позові платіжних документів.

На підтвердження вимоги щодо стягнення
моральної шкоди, позивач вказала, що
неправомірні, на її думку, дії
відповідачів призвели до порушення її,
ОСОБА_1 охоронюваного Конституцією
України і законами України права,
безрезультатні пояснення та
доказування своєї правоти, відібрали у
неї багато часу та неодноразово
призводили до душевних страждань, яких
вона зазнавала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої і членів її
сім'ї та неодноразово призводило до
нервових зривів, що змушувало мене
звертатися за медичною допомогою до
лікарів. Таку немайнову (моральну
шкоду) позивач оцінює в розмірі 35 000 грн.
00 коп.

В судовому засіданні позивач та її
уповноважений представник ОСОБА_13
підтримали заявлені позовні вимоги,
просили їх задовольнити, надали суду
пояснення, що аналогічні викладеному в
тексті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду письмові
заперечення проти позову, у яких
зазначила, що позовні вимоги не визнає,
вважає їх безпідставними та
необґрунтованими. Вважає, що акт
технічного огляду квартири, на який
посилається позивач, було складено вже
після того, як відбулося примусове
виселення відповідачів із квартири на
АДРЕСА_1, без її, ОСОБА_2 участі в 20.00 год.,
а тому на думку відповідача такий акт
не підтверджує того, що квартира в
такому стані, як це описано в акті була
на час виселення, а тому вона, ОСОБА_2 не
повинна за це відповідати. Відповідач
ОСОБА_2 вказала, що наявними в
матеріалах справи доказами не
підтверджується, ні факт заподіяння
будь-якої шкоди квартирі на АДРЕСА_1, ні
заподіяння такої шкоди саме нею,
ОСОБА_2, так як на момент проведення
огляду квартири вона вже не мала до неї
доступу. Щодо представлених позивачем
кошторисів на ремонт квартири, згідно
звіту про оцінку майна від 04.09.2013 року,
то на думку відповідача ОСОБА_2, у
позивача відсутні підстави вимагати
покращення квартири за рахунок коштів
відповідачів. ОСОБА_2 також вважає не
доведений позивачем у встановленому
законом порядку й факт заподіяння
моральної шкоди, додані позивачем
документи (довідки про стан здоров'я)
оформлені в вересні-жовтні 2014 року, а
тому не можуть підтверджувати факт
заподіяння моральної шкоди. Відповідач
ОСОБА_2 та її уповноважений представник
ОСОБА_14 в судовому засіданні надали
пояснення, що аналогічні до
викладеного у письмових запереченнях
проти позову. додатково щодо стягнення
коштів за житлово-комунальні послуги
за адресою АДРЕСА_1 пояснили, що
вважають довідку ОСББ «Друкар», у якій
зазначена загальна заборгованість у
розмірі 12400 грн. 48 коп. такою, що не
відповідає дійсності і не доводить, що
така заборгованість виникла у ОСОБА_2
за час проживання у цій квартирі.
Просили у задоволенні позову відмовити
за безпідставністю. Крім того,
відповідач ОСОБА_2 подала суду заяву
про застосування наслідків спливу
строків позовної давності до вимог про
стягнення коштів за житлово-комунальні
послуги за період з березня 2009 року по
вересень 2010 року.

Відповідач ОСОБА_3 при належному
повідомленні про час та місце розгляду
справи, що підтверджується оголошенням
у друкованому засобі масової
інформації - газеті «Високий Замок» № 73
(5137) від 23-25.05.2014 р., у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Уповноважений представник третьої
особи, Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Саків О.О. будучи належним
чином, у відповідності до вимог ст. ст.
74-76 ЦПК України, повідомлений про час та
місце розгляду справи в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд вважає за
можливе, у відповідності до вимог ст. 169
ЦПК України розгляд справи проводити
за відсутності сторін, що не з'явились у
судовий розгляд.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх
представників, повно та всебічно
дослідивши зібрані по справі докази,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права і обов'язки сторін, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог виходячи з наступних
підстав та мотивів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних та
юридичних осіб, поданими відповідно до
вимог Цивільного процесуального
кодексу України, в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь в справі.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях. Рішення суду
обґрунтовується лише тими доказами,
які були дослідженні в судовому
засіданні.

Судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами наступне.

На підставі свідоцтва про про право
власності на нерухоме майно від 05.01.2005
р. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Львова від 10 березня 2009 року
в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Українська
академія друкарства, Третя Львівська
держнотконтора про визнання права
власності в порядку спадкування,
усунення перешкод в користування
житлом, виселення, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог. Зустрічний позов
задоволений, визнано дійсним договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
та ОСОБА_2, без наступного його
нотаріального посвідчення. Визнано за
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 21 грудня 2009 року
Рішення Шевченківського районного
суду міста Львова від 10 березня 2009 року
скасовано та ухвалено нове, яким у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
та ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи Департамент житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради, ОСІБ «Друкар»,
про визнання дійсним договору купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного
між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_2,
без наступного його нотаріального
посвідчення, визнання за ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 право власності на зазначену
квартиру та стягнення з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 11550 грн., (еквівалент 500 доларам
США) - відмовлено. Позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, треті особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»,
Українська академія друкарства, Третя
Львівська держнотконтора про визнання
права власності в порядку спадкування,
усунення перешкод в користування
житлом, виселення, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 та виселити їх із зазначеної
квартири. 17 травня 2010 року колегією
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області винесено Додаткове рішення,
яким доповнено резолютивну частину
рішення від 21 грудня 2009 року, а саме,
після слів «та виселити їх із
зазначеної квартири» доповнено «разом
з проживаючими з ними дітьми: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2». (
т.1 а.с.25-32)

31 липня 2012 року державним виконавецем
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції виконано
судове рішення суду від 17 травня 2010
року і, згідно Акта державного
виконавця у ВП №21000300 від 31.07.2012 р.
боржники по рішенню суду 31 липня 2012
року виселились із квартири АДРЕСА_1.( т.
1 а.с.220)

Із тексту Довідки ОСББ «Друкар» №171 від
21.08.2013 р., котра видана ОСОБА_1
встановлено, що квартирант ОСОБА_2, яка
проживала з 2001 року в квартирі АДРЕСА_1
заборгувала (не проплачувала) ОСББ
«Друкар» за комунальні послуги з
березня 2009 року по серпень 2012 року, а
саме: за холодне водопостачання - 3038
грн. 48 коп.; за спожите світло - 720 грн. 48
коп.; за опалення - 3790 грн. 00 коп.; за
квартплату - 4851 грн. 52 коп., а всього - 12400
грн. 48 коп. ( т.2 а.с.14)

Згідно Довідки ОСББ «Друкар» №47 від
03.09.2014 р., котра видана ОСОБА_1
встановлено, що борг у сумі 12400 грн. 48
коп. за квартплату та комунальні
послуги сплачено в повному обсязі.( т.2
а.с.35)

Таким чином, суду об'єктивно доведено
та підтверджено вищеозначеним
рішенням суду, що відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 підлягали виселенню з квартири
позивача і таке рішення суду виконано
31.07 2012 р. Отже до моменту виселення
відповідачі проживаючи у вказаній
квартирі користувались
житлово-комунальними послугами, які не
були оплачені ними.

Враховуючи, що власниця квартири
АДРЕСА_1 - позивач ОСОБА_1 оплатила за
період з березня 2009 року по серпень 2012
року на дані послуги по цій квартирі і
це підтверджено належно допустимим
доказом, суд вважає, що позовні вимоги у
цій частині є підставними і підлягають
до задоволення, а тому з відповідачів
слід стягнути солідарно на користь
позивача суму в загальному розмірі 12400
грн. 48 коп. за квартплату та комунальні
послуги.

Суд не приймає до уваги покликання
відповідача ОСОБА_2 на те, що
вищевказані Довідки ОСББ «Друкар» щодо
заборгованості є неправдивими,
оскільки такі дані відповідачем не
спростовано і її незгода із
нарахованими сумами за
житлово-комунальні послуги не є
предметом цього спору.

Щодо заяви відповідача про
застосування наслідків спливу строків
позовної давності до вимог про
стягнення коштів за житлово-комунальні
послуги за період з березня 2009 року по
вересень 2010 року, суд вважає таку
безпідставною, оскільки
заборгованість за вказаний період
позивачем сплачувалась до 2014 року, що
підтверджується зазначеною Довідкою
ОСББ «Друкар», а тому визначений
законом строк позовної давності, на
думку суду позивачем не пропущений.

Крім того, судом встановлено, що
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 31 жовтня 2011 року
задоволено цивільний позов ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення
з неї матеріальної шкоди у розмірі 5995
грн. 11 коп., інфляційних виплат у
розмірі 1206 грн. 51 коп., три відсотки
річних у розмірі 475 грн. 74 коп. Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області від 12 березня 2012 року Рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 31 жовтня 2011 року в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 трьох відсотків річних в
сумі 475 грн. 74 коп. скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову в задоволенні
позову у цій частині. В решті Рішення
суду залишено без змін. (т.1 а.с.40-42, 45-46)

11 квітня 2012 року на підставі
вищевказаного рішення видано
Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6
матеріальної шкоди у розмірі 5995 грн. 11
коп., інфляційних виплат у розмірі 1206
грн. 51 коп.

27 червня 2013 року Постановою державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції у
Львівській області повернуто
виконавчий документ стягувачеві,
оскільки у Боржника відсутнє майно, на
яке може бути звернено стягнення, і
здійснені державним виконавцем заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними. Згідно даних
Стрийського МБТІ та Стрийського ВДАІ
нерухомого та рухомого майна на праві
власності за боржником не
зареєстровано, згідно листа ДПС
боржник Доходів не отримує, на обліку в
УПФУ, як пенсіонер, не числиться.(т.1
а.с.49)

Отже, судом спір щодо стягнення з
відповідача ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1
матеріальної шкоди у розмірі 5995 грн. 11
коп. за оплату житлово-комунальних
послуг був розглянутий, рішення
набрало законної сили та виконувалось.

Наявність рішення суду, яке набрало
законної сили, з того самого предмету і
з тих самих підстав унеможливлює
повторне звернення до суду з такими
самими позовними вимогами. Внаслідок
цього, позовні вимоги про стягнення
грошових коштів в цій частині, суд
вважає не законними та такими, що не
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, що встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, 03 вересня 2010 року Рішенням
Шевченківського районного суду міста
Львова вирішено: стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 249710,00
грн. відшкодування вартості
невід'ємних поліпшень квартири
АДРЕСА_1; авансу в розмірі 3948,90 грн.; 13481,34
грн. витрат на загальнообов'язкові
роботи на МЖК, в тому числі 7127,00 грн.
основного боргу, 855,24 грн. трьох
процентів річних, а також 5499,10 грн.
інфляційних витрат. Стягнути з ОСОБА_1.
ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 1920 грн.
витрат пов'язаних зі сплатою
державного мита та витрат на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

27 квітня 2011 року колегією суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
винесено Рішення, яким апеляційну
скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_5 задоволено
частково, Рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 03
вересня 2010 року в частині стягнення 3948
грн. 90 коп., як авансу та 3% річних в сумі
855 грн.24 коп. скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову в цій частині. В
решті рішення суду залишено без зміни.
Рішення набрало законної сили.

Вказаним судовим рішенням встановлено,
що згідно висновку № 17 від 21.11.2006 року,
складеного експертом ТзОВ «Гал-Світ»
Табунщик Т.Я., який виконувався на
підставі ухвали Шевченківського
районного суду м. Львова, з 4-х кімнат
гуртожитку і коридору з туалетом і
душовою обладнано повноцінну
трьохкімнатну квартиру шляхом
проведення реконструкції та
перепланування, а саме здійснено
розбирання цегляних перегородок в
коридорі, розбирання старої підлоги в
туалеті, душовій, коридорі, демонтаж
дверей, заміну одного вікна, пробивання
дверного прорізу в перегородці,
мурування нових цегляних перегородок,
мурування двох дверних прорізів,
встановлення двох глухих дверей,
облицювання стін ванної, туалету і
кухні, улаштування підлог з керамічної
плитки в приміщенні кухні, туалету,
ванної, улаштування нової паркетної
підлоги в приміщенні коридору,
штукатурку нових перегородок, нове
пофарбування стін і стелі усіх
приміщень, фарбування вікон і дверей,
встановлення лічильників, бойлеру,
ремонт паркетних підлог, встановлення
ванни, унітазу, мийки, умивальника,
проведення газопостачання і
встановлення газової плити та
лічильника, заміна електропроводки,
встановлення вимикачів, розеток,
розподільчих коробочок. Крім того, з
моменту передачі Позивачу квартири у
користування у 2000 році, ОСОБА_2
оплачувалися внески на
загальнообов'язкові витрати МЖК. В
результаті проведення вищезазначених
робіт квартира АДРЕСА_1 складається з
коридору, вбиральні, ванної, кухні,
трьох житлових кімнат та обладнана
балконом. Загальна площа квартири
становить 65,60 кв.м. Квартира
забезпечена холодним і гарячим
водопостачанням, каналізацією,
газопостачанням електропостачанням,
радіо, телебаченням, опалення -
централізоване. 06.11.2002 року наказом
департаменту житлового господарства
Львівської міської ради № 314-Д від
вказаному будинку АДРЕСА_1 надано
статус житлового. Судом встановлено, що
проведення описаних робіт з
реконструкції та ремонту квартири
АДРЕСА_1 було здійснене саме Позивачем
за його власні кошти, що
підтверджується висновком № 17 від
21.11.2006 року, складеного експертом ТзОВ
«Гал-Світ» Табунщик Т.Я., висновком №
14/01-09 експертного
будівельно-технічного дослідження від
13.04.2010 року, а також квитанціями про
оплату внесків на загальнообов'язкові
внески МЖК та купівлю будівельних
матеріалів, оригінали яких були подані
Позивачем ОСОБА_2 та оглянуті в
судовому засіданні. Посилання ж
Відповідачів на ту обставину, що ці
квитанції Позивач отримала незаконним
шляхом, не можуть бути взяті судом до
уваги, оскільки ними не подано належних
та допустимих доказів вчинення
Позивачем такого протиправного діяння.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
приведення приміщень гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1, які були виділені
ОСОБА_4 та його дружині як працівнику
Української академії друкарства
спільним рішенням адміністрації і
профкому від 10.06.1997 року відповідно до
листа Міністерства освіти України від
12.03.1997 року № 1/11-380, у статус житлової
квартири, стало наслідком проведених
ОСОБА_2 за власні кошти робіт щодо
реконструкції та ремонту вказаного
нерухомого майна.

Таким чином, судом достеменно
встановлено, що відповідачі проживали
у квартирі АДРЕСА_1 з часу переведення
реконструкції приміщення у вказану
житлову квартиру.

Переобладнання квартири здійснювалось
відповідачем. Суду не доведено факту
зайняття цієї квартири відповідачами у
якомусь конкретному стані придатності
чи відповідно проведеного ремонту.

Згідно вищевказаного акту державного
виконавця від 31.07.2012 року виселення
було проведено за участю державного
виконавця, боржника - ОСОБА_2, стягувача
- ОСОБА_1, та в присутності понятих, а
також за участю ДІМ - ОСОБА_17 та
спеціаліста служби у справах дітей
ОСОБА_18 У цьому акті вказано, що ОСОБА_2
разом із дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8
виселилась із квартири на АДРЕСА_1,
майна немає .

Державним виконавцем квартира не
опечатувалася, ключі від неї були
передані ОСОБА_1 Позивач ОСОБА_1, як і
інші учасники виселення, підписала акт
про виселення без жодних зауважень, не
висловлюючи претензій до стану
квартири. З врахуванням цього,
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 31.07.2012 року.

Позивач не довела суду, що до виселення
відповідачів з квартири АДРЕСА_1 вона,
позивач здійснювала якісь роботи чи
поліпшення цієї квартири.

Суд вважає безпідставними та
надуманими вимоги позивача щодо
необхідності проведення ремонтних
робіт на суму 42820 грн. 00 коп. у її
квартирі за рахунок відповідачів у
тому числі встановлення
індивідуального опалення.

Будь-які належні докази того, що у
відповідачів існують договірні чи
деліктні зобов'язання перед позивачем,
внаслідок котрих на них покладався б
обов'язок на проведення робіт на суму
42820 грн. 00 коп. по доведення квартири до
стану придатності, який визначений у
звіті про оцінку ПП «Консалтингової
групи Септіма», про, що покликається
позивач - відсутні. Суду не доведено
про укладення будь-якого договору
зберігання між позивачем та
відповідачами на цю квартиру.

Наявність вказаного звіту про оцінку
майна, дає суду лише доведеність факту
у якому стані це майно - квартира
АДРЕСА_1, перебуває на день проведення
дослідження і не підтверджує того, що
досліджуване майно умисно пошкоджене
діями чи бездіяльністю відповідачів.

Судом не встановлено, що умисними діями
чи протиправною бездіяльністю
відповідачів спричинено шкоду майну
позивача.

Крім того, суд розцінює позовні вимоги
в цій частині, як заявлені позивачем з
метою ухилення від виконання рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 03.09.2010 року, яке набрало
законної сили 27.04.2011 року, про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових
коштів. Про, що свідчить її вимоги про
зарахування її вимог, як, на її думку
зустрічних і зменшення її, ОСОБА_1
зобов'язання перед ОСОБА_2, яке виникло
в результаті Рішення суду на величину
стягненої із Відповідачів - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 шкоди.

Такі вимоги щодо зарахування та
зменшення зобов'язань позивача за
рішенням суду, котре набрало законної
сили і виконується, суд вважає не
законними, оскільки їх задоволення
призведе до перешкоджанню у виконанні
рішення суду та до його зміни, що є
неприпустимим. Відповідно до ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідачів моральної шкоди, суд
зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Згідно з ч 1 ст. 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Суду, стороною позивача не доведено,
якими саме протиправними діями
відповідачів їй спричинено моральну
шкоду, якими доказами підтверджується
протиправна поведінка відповідачів та
причинний зв'язок між такою поведінкою,
наявністю вини відповідачів та
душевними стражданнями позивача та
станом здоров'я останньої. А тому
вимога про стягнення з відповідачів
моральної шкоди є безпідставною,
надуманою та такою, що задоволенню не
підлягає.

Оскільки позовні вимоги
задовольняються частково з
відповідачів підлягають стягненню на
користь позивача, згідно вимог ст.88 ЦПК
України витрати по оплаті судового
збору у мінімальному розмірі
передбаченому Законом України «Про
судовий збір» для позову майнового
характеру.

З відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на
користь позивача судові витрати
пов'язані з розміщенням оголошення в
друкованому засобі масової інформації
про виклик до суду у розмірі 75,00 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 386, 601, 1166, 1167,
1192 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 15, 60, 61, 88, 107, 208,
209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і
ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
розмірі 12 400, 48 грн. (дванадцять тисяч
чотириста гривень, 48 копійок) - витрат
за житлово-комунальні послуги по
квартирі АДРЕСА_1 за період з березня 2009
року по серпень 2012 року.

В решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 243, 60 грн. (двісті сорока трьох
гривень гривень, 60 копійок) судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 75,00 грн.
(сімдесят п'ять гривень, 00 копійок)
витрат за розміщення оголошення в
друкованому засобі масової інформації
про виклик у суд.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. Т. Едер