У Х В А Л А

03 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,

Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі - ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча»), який уточнила
у процесі розгляду справи, і остаточно
просила визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки № 387 від 25
грудня 2006 року, укладений між її
чоловіком ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем, і
зареєстрований у Володарському
районному відділі ДП Центр ДЗК 05 грудня
2007 року за № 15100353.

На обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що її чоловік ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був власником
земельної ділянки площею 6,28 га, яка
розташована на території
Республіканської сільської ради
Володарського району Донецької
області.

Вказала, що 25 грудня 2006 року між ОСОБА_4
та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» було укладено
договір оренди земельної ділянки № 387,
який не містить істотних умов,
передбачених ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», а саме у ньому не
зазначені якісні характеристики землі
за її складом та видом угідь (рілля,
сіножаті, пасовища тощо), відсутня
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки, не визначені умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, не зазначені умови
збереження землі, не визначені умови та
строки передачі земельної ділянки
орендарю, не вказані умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві, не
визначені умови страхування земельної
ділянки та не визначено сторону, яка
несе ризик випадкового пошкодження чи
знищення орендованої земельної
ділянки чи його частини.

Крім того, зазначила, що умови договору
не містять будь-якого підтвердження, що
орендар та орендодавець дійшли згоди
щодо істотних умов договору, до
договору не додано акта визначення меж
земельної ділянки в натурі, який є
невід'ємною частиною договорів оренди
землі, а сам договір не відповідає
типовій формі договору оренди землі,
затвердженій Кабінетом Міністрів
України, а тому як спадкоємиця вказаної
земельної ділянки, просила
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 18 липня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 10 вересня 2013 року
апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5 відхилено, рішення
Володарського районного суду
Донецької області від 18 липня 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі з
підстав, встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 15 Закону України «Про оренду
землі».

Заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 листопада 2013 року надійшла
разом з клопотанням про поновлення
пропущеного строку на її подання.

Відповідно до ст. 356 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подається
заява про перегляд, а тому заява ОСОБА_3
подана в передбачені цією статтею
строки.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник
посилається на копію ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 листопада 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Володарського районного суду
Донецької області від 16 травня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 15 липня 2013 року у справі за
позовом про визнання договору оренди
земельної ділянки та додаткової угоди
недійсними, скасування державної
реєстрації, якою оскаржувані рішення
про задоволення позовних вимог в
частині визнання недійсним договору
оренди та додаткової угоди до нього -
залишено без змін.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте, зі змісту наданої у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права ухвали суду
касаційної інстанції від 27 листопада
2013 року не вбачається передбаченої
ч. 1 ст. 355 ЦПК України підстави для
перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 листопада 2013 року, оскільки
у зазначеній ухвалі фактичні обставини
справи не є тотожними у порівнянні з
ухвалою суду, про перегляд якої подано
заяву.

Наведені заявником доводи щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, на які
посилається заявник, зводяться до його
незгоди з оцінкою судом фактичних
обставин справи щодо конкретного
спору, а тому не можуть бути підставами
згідно вимог ч. 1 ст. 355 ЦПК України для
перегляду судового рішення.

Із урахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 листопада 2013 року Верховним
Судом України.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 листопада 2013 року,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк