Справа №591/1085/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Клименко А. Я.Номер
провадження 22-ц/788/266/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 45
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б., Шевченка В. А.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 18 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 18 грудня 2013 року позов ОСОБА_5
задоволено.

Встановлено порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до варіанту № 2 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 31 липня 2013 року з
виділенням: ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 554 кв.м. /на додатку № 2 до
висновку експертизи зазначено жовтим
кольором/, що відповідає 63/100 частинам в
праві власності на будинок, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 земельної ділянки
площею 326 кв.м., / на додатку № 2 до
висновку експертизи зазначено зеленим
кольором/, що відповідає 37/100 частинам в
праві власності на будинок.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати.
Встановити порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1
між ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5
відповідно до існуючих меж.

При цьому вказує, що позовна заява
ґрунтується на припущеннях, так як
відповідачі не чинять перешкод
позивачу в користуванні їх спільною
земельною ділянкою, користуються нею
за усною домовленістю за тим порядком,
який встановлений ще з 1976 року
попередніми власниками жилого будинку
та не проти її приватизації.

Зазначає, що ОСОБА_5, купуючи 63/100 частин
будинку у ОСОБА_8, погодилась із
встановленим порядком користування, 35
років користувалась без заперечень і
без виділення частки із земельної
ділянки відповідно до частки у будинку.

Доводить, що земельна ділянка є
спільною сумісною власністю
співвласників будинку з існуючими
домовленостями співвласників щодо її
поділу та користування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4, відповідача
ОСОБА_6, які підтримали доводи
апеляційної скарги, пояснення позивача
ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_9, які
заперечували проти доводів скарги,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконкому Сумської міської
Ради депутатів трудящих № 1085 від 26
грудня 1969 року ОСОБА_10 передано на
праві безстрокового користування
земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною
площею 520 кв.м. Відповідно до договору
про надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності № 19 від 03
березня 1970 року ОСОБА_10 надано під
забудову жилого будинку земельну
ділянку за вказаною адресою загальною
площею 520 кв.м. Згідно з актом 6/I-70 року,
складеним представником техбюро
виконкому Сумської міської Ради
депутатів трудящих відведено в натурі
цю земельну ділянку під індивідуальну
забудову.

Згідно з рішенням виконавчого комітету
Зарічної районної ради депутатів
трудящих м. Суми від 19 серпня 1975 року №
295 ОСОБА_8 залишено у тимчасове
користування надлишки земельної
присадибної ділянки площею 360 кв.м. по
АДРЕСА_1. Земельна ділянка площею 880
кв.м. належала попереднім власникам
будинку на праві користування.

На підставі договору купівлі-продажу
від 20 липня 1978 року позивачу ОСОБА_5
належить 63/100 частин жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_1. На підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 18
липня 2013 року відповідачам ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 належить 37/100 частин
цього будинку.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_5 та встановлення порядку
користування земельною ділянкою
відповідно до варіанту № 2 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи, суд першої інстанції
виходив з того, що він відповідає
фактичному порядку користування
земельною ділянкою і при такому
порядку користування не будуть
порушені права співвласників будинку.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду узгоджується з
матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 91 ЗК УРСР 1970
року громадяни, яким будинок належить
на праві спільної власності,
користуються земельною ділянкою
спільно. Порядок користування нею
визначається співвласниками будинку в
залежності від розміру часток в
спільній власності на будинок.

Угода про порядок користування
земельною ділянкою є обов'язковою і для
особи, яка згодом придбає відповідну
частку в спільній власності на жилий
будинок.

Згідно з роз'ясненнями п. 21 постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
16 квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» виходячи з того, що порядок
користування спільною земельною
ділянкою, у тому числі тією, на якій
розташовані належні співвласникам
жилий будинок, господарські будівлі та
споруди, визначається насамперед
їхньою угодою залежно від розміру
їхніх часток у спільній власності на
будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК
України бере до уваги цю угоду при
вирішенні спорів як між ними самими,
так і за участю осіб, котрі пізніше
придбали відповідну частку в спільній
власності на землю або на жилий будинок
і для яких зазначена угода також є
обов'язковою.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3,
всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України, не надала суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що встановлення порядку
користування земельною ділянкою за
другим варіантом висновку експертизи
не відповідає порядку користування,
який склався між співвласниками
будинку і порушує її права, а також на
підтвердження існування угоди між
попередніми співвласниками будинку
про порядок користування земельною
ділянкою, в результаті якої були
визначені та встановлені межі
земельної ділянки кожного з
співвласників і яка є обов'язковою для
ОСОБА_5

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 23/13
від 31 липня 2013 року запропоновано два
варіанти встановлення порядку
користування спірною земельною
ділянкою, кожен з яких відповідає
частці у праві власності на будинок
сторін у справі, відповідно 63/100 та 37/100.
За першим варіантом /додаток № 1/
співвласнику ОСОБА_5 виділяється у
користування земельна ділянка площею
554 кв.м., співвласникам ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 - 326 кв.м., з встановленням
сервітуту - 9 кв.м. (а.с. 56, 59). За другим
варіантом /додаток № 2/ співвласнику
ОСОБА_5 виділяється у користування
земельна ділянка площею 554 кв.м.,
співвласникам ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 -
326 кв.м., без встановлення сервітуту (а.с.
57, 60).

На думку колегії суддів, обраний судом
першої інстанції варіант № 2 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи встановлення порядку
користування земельною ділянкою
фактично відповідає порядку
користування, який склався між
сторонами.

Отже, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку, що вказаний
порядок користування земельною
ділянкою відповідає часткам
співвласників у спільній частковій
власності, не порушує законні права
співвласників та не позбавляє
можливості належно користуватися
своєю частиною будинку.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 висновків суду не спростовують
і не дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування ухваленого у справі
рішення.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.
ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 18 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -