АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 1131 /2014
Головуючий у 1-й інстанції:
доповідач: Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
неповернутої суми позики;

за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського
районного суду м.Києва від 13 листопада
2013 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду
м.Києва від 13.11.2013 року у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з
нерухомого майна, накладеного в межах
розгляду вказаної цивільної справи
відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду та
постановити нову ухвалу про скасування
арешту квартири АДРЕСА_1. Посилається
на незаконність постановленої ухвали,
порушення судом норм процесуального
права.

Апелянт зазначає, що судом
неправомірно та безпідставно
постановлено ухвалу про застосування
заходів забезпечення позову, а саме
накладено арешт на вказану квартиру,
оскільки на час придбання нею даної
квартири вона не знаходилась під
арештом, нотаріус правомірно
посвідчила договір купівлі-продажу
квартири. Оскаржувана ухвала суду
перешкоджає здійсненню нею реєстрації
права власності.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала
подану апеляційну скаргу, посилаючись
на доводи, викладені в ній. Позивач
ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлялись. Від
позивача ОСОБА_3 надійшла заява про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з неможливістю з'явитись в судове
засідання за станом здоров'я.

Неявка вказаних осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали
в цій частині колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

В провадженні Дніпровського районного
суду м. Києва перебувала цивільна
справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення неповернутої суми позики.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 03.10.2011 року, з метою
забезпечення позову, було накладено
арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належала
(на той час) ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого Головним
управлінням житлового забезпечення
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація).

16.11.2012 року Дніпровським районним судом
м. Києва ухвалено рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
неповернутої суми позики задоволено,
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму в розмірі 246826 грн. 80 коп.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про те,
що заява ОСОБА_1 про скасування ухвали
про накладення арешту на вказану
квартиру не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом. Особа, щодо якої вжито
заходи забезпечення позову без її
повідомлення, протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали може подати до
суду заяву про їх скасування, яка
розглядається судом протягом двох
днів.

Питання про скасування заходів
забезпечення позову вирішується в
судовому засіданні з повідомленням
осіб, які беруть участь у справі. Неявка
цих осіб не перешкоджає розгляду
питання про скасування заходів
забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів доданих
заявником, а саме з договору
купівлі-продажу від 28 жовтня 2011 року,
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_6 та
ОСОБА_1, остання придбала квартиру
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4

Таким чином, на час постановлення
оскаржуваної ухвали та накладення
арешту на зазначену квартиру, дана
квартира належала на праві власності
ОСОБА_4, який був відповідачем по справі
та який є боржником за виконавчим
провадженням на теперішній час.
Рішення суду від 16.11.2012 року, яким
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
борг за договором позики у розмірі 246 826
грн. 80 коп. не виконано.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленум
Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті. Зважаючи на це, суд при
задоволенні позову не вправі
скасовувати вжиті заходи до виконання
рішення або зміни способу його
виконання, за винятком випадків, коли
потреба в забезпеченні позову з тих чи
інших причин відпала або змінились
обставини, що зумовили його
застосування.

Посилання заявника на те, що в межах
проведення виконавчих дій з виконання
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 16.11.2012 року, державним
виконавцем було встановлено рухоме
майно боржника, на яке у відповідності
до вимог ст. 63 ЗУ «Про виконавче
провадження» в першу чергу звертається
стягнення, не може бути підставою для
скасування заходів забезпечення
позову, які вжиті судом в межах
розгляду цивільної справи, оскільки
питання, щодо порядку виконання
рішення суду, в тому числі порядок
звернення стягнення на кошти, рухоме та
нерухоме майно боржника, черговість
стягнення якого у відповідності до ч.5
ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження»
остаточно визначається державним
виконавцем, вирішується в межах
виконавчого провадження, сторони якого
мають право звертатися до відповідного
суду з заявами щодо здійснення
судового контролю за виконання
судового рішення та з скаргами на дії
чи бездіяльність державного виконавця.

Крім того, ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва від 19.11.2012 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття
арешту з квартири АДРЕСА_1, яка
обґрунтовувалась заявником наявністю
договору купівлі-продажу спірної

квартири, за яким вона набула її у
власність, було відмовлено. Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2013
року, апеляційна скарга ОСОБА_1 була
відхилена, а ухвала Дніпровського
районного суду м. Києва від 19.11.2012 року
була залишена без змін.

За таких обставин, в ухвалі зроблено
обґрунтований висновок про
відсутність підстав для скасування
заходів забезпечення позову, а саме
накладення арешту на зазначену
квартиру.

Посилання апелянта на те, що накладення
арешту на квартиру перешкоджає
здійсненню нею реєстрації даного
договору купівлі-продажу квартири в
БТІ є безпідставними та
необґрунтованими, оскільки суд діяв
відповідно до вимог та в межах ст.154 ЦПК
України.

Оскаржувану ухвалу, на думку
колегії суддів, постановлено з
додержанням вимог закону.

З врахуванням вищевикладеного,
підстави для скасування оскаржуваної
ухвали і задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1
ст. 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду
м.Києва від 13 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: