Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
Київський районний суд м. Донецька у
складі

головуючого судді Бурлаченко О.О.,

при секретарі Шалесній Е.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 а до Відділення виконавчої
дирекції в Київському районі м.
Донецька фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, третя особа ПАТ
«Шахта імені О.Ф. Засядька» про
відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача моральну шкоду, мотивуючи
наступним.

Позивач працював в ОП «Шахта
імені О.Ф. Засядька» правонаступником
якого є ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядько»
з 26 вересня 1983 року по 21 травня 2005 року.
27 березня 2011 року під час виконання
своїх трудових обов»язків отримав
травму. Згідно висновку МСЕК від 17
липня 2001 року, внаслідок даної травми
встановлена втрата професійної
працездатності у розмірі 25 %. Згідно
висновку МСЕК від 30 червня 2005 року
позивачу було вперше встановлено
втрату професійної працездатності у
розмірі 40 % за профзахворюванням та
повторно 10 % за трудовим каліцтвом 2001
року, за сукупністю 50 % втрати
професійної працездатності
безстроково.

В зв'язку з зазначеним, позивач отримав
матеріальну допомогу, отримує
щомісячні виплати, однак морально
страждає, оскільки втратив здоров'я та
заробіток, має постійно лікуватись, не
може знайти іншу роботу.

Тому позивач просить стягнути з
відповідача - Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Київському районі м.
Донецька 25 000гривень за спричинену йому
моральну шкоду внаслідок втрати
здоров'я на виробництві.

Позивач в судовому засідання не
з»явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутністю, та якою
підтримав позовні вимоги.

Представник третьої особи ПАТ
«шахта імені О.Ф. Засядько» в судове
засідання не з»явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутністю.

Представник Відділення виконавчої
дирекції в Київському районі м.
Донецька фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України позовні вимоги не
визнав і пояснив, що позивач звернувся
до відділенням ВД ФССНВВ в Київському
районі м. Донецька на підставі норм
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціа
льне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного за
хворювання, які спричинили втрату
працездатності» бу ло виплачено
позивачеві одноразову допомогу та при
значені щомісячні страхові виплати,
здійснюється індексація доходів,
відшкодуються витрати на
медикаментозне лікування.

Крім того, у статті 21 Закону України від
23.02.2007 № 717-V «Про внесення змін до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» підпункт «е» пункту 1
частини першої, якій передбачав
виплату. Таким чином, з 20.03.2007 року немає
правових підставі для відшкодування
потерпілому моральної шкоди.

Представник відповідача вважає,
що винним у професійному захворюванні
позивача є сам позивач та підприємство,
оскіль ки підприємство відповідно до
Закону України «Про охорону праці» не
забез печило безпечні умови праці
працівників.

Представник відповідача звернув
увагу суду на те, що факт заподіяння
моральної шкоди не підтверджений
висновком МСЕК, зазначає що у довідці
МСЕК від 30.06.2005 року 10 % втрати
професійної працездатності
встановлені «повторно» та не можуть
братися до уваги при визначення
розміру моральної шкоди. Крім того
позивачем не надано ніякого
обґрунтування, з чого він виходив,
вказуючи суму відшкодування моральної
шкоди .

На думку представника
відповідача, у даному випадку немає
підстав для відповідальності фонду у
порядку вимог ст. 1167 ЦК України, а саме
протиправності дій осіб, які
заподіяли шкоду; причинно-слідчого
зв'язку між протиправними діяннями та
запо діянням шкоди, провина особи, яка
спричинила шкоду.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали та обставини справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач в період часу з 26 вересня 1983
року по 21 травня 2005 рік працював ОП
«Шахта імені О.Ф. Засядька», 27 березня
2001 року під час виконання своїх
трудових обов»язків отримав травму, що
підтверджується актом про нещасний
випадок за формою Н-1 від 28.03.2011 року №
32. Згвідно висновку МСЕК від 17 липня 2001
року внаслідок отриманої травми
позивачу було вперше встановлено
втрату професійної працездатності у
розмірі 25 %.

Крім того, внаслідок праці у шкідливих
умовах позивач захворів на хронічний
обструктивний пиловий бронхіт, згідно
висновку МСЕК від 30 червня 2005 року
позивачу було вперше встановлено
втрату професійної працездатності у
розмірі 40 % за профзахворюванням, та
повторно 10 % за трудовим каліцтвом 2001
року, за сукупністю 50 % втрати
професійної працездатності
безстроково.

В зв'язку з зазначеним, позивач отримав
матеріальну допомогу, отримує
щомісячні виплати, однак морально
страждає, оскільки втратив здоров'я та
заробіток, має постійно лікуватись, не
може знайти іншу роботу.

Доводи відповідача щодо відсутності
підстав для стягнення моральної шкоди
з Відділення виконавчої дирекції в
Київському районі м. Донецька фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України та відсутності
доказів заподіяння позивачу моральної
шкоди не відповідають фактичним
обставинам та чинному законодавству.

Згідно Ухвали Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнового) шкоди", спори про
відшкодування заподіяного фізичній
особі моральної шкоди розглядаються,
якщо право на його відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції України або витікає з його
положень, а також у випадках,
передбачених законодавством.

Згідно статті 9 Закону України "Про
охорону праці" прийнятого 14 листопада
1992 року № 2694-7, "відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові унаслідок
пошкодження його здоров'я,
здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних
захворювань".

Згідно ст. 34 Закони України "О
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванні від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворюваннях, які заподіяли втрату
працездатності" № 1105-14, прийнятого 23
вересня 1999 року - "моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва
відшкодовується Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.
Сума страхової виплати за моральну
(немайновий) шкоду визначається в
судовому порядку і не може
перевищувати 200 (двохсот) мінімальних
розмірів заробітної плати,
встановленої на день виплати,
незалежно від яких-небудь інших
страхових виплат.

Крім того, в п. 7 Статуту Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України, затвердженого
Ухвалою Правління цього Фонду, вказано,
що одним з основних напрямів
діяльності Фонду є відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
застрахованим особам і, відповідно п. 8
Статуту, Фонд зобов'язаний своєчасно і
в повному об'ємі відшкодувати грошову
суму за моральну шкоду за наявності
факту спричинення цієї шкоди
потерпілому.

Згідно статті 13 Закону України "Про
страхування", страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, які заподіяли
застрахованому професійно обумовлену
фізичну або психічну травму при
обставинах, з настанням яких виникає
право застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення і
соціальних послуг.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року в справі по
конституційному зверненню Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в Кіровоградській області про
офіційне тлумачення положення частини
3 статті 34 Закони про страхування (дане
рішення КСУ є офіційним тлумаченням
частини 3 статті 34 Закони про
страхування, обов'язково до
застосування на території України і
оскарження не підлягає) при настанні
нещасного випадку, навіть за
відсутності втрати працездатності
працівником Фонд зобов'язаний
компенсувати понесену моральну шкоду,
заподіяну шкідливими умовами роботи на
виробництві.

Згідно п.6,9 Ухвали пленуму Верховного
суду України № 4 з 31.03.1995 року "Про
судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнового)
шкоди" - при розгляді справ про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної працівникові у зв'язку з
виконанням ним трудових обов'язків, суд
повинен виходити з того, що потерпілий
має право звертатися з позовними
вимогами до суду безпосередньо. Розмір
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру і об'єму
страждань (фізичного, душевних,
психічних і так далі), характеру
немайнових втрат (в даному випадку
втрата працездатності).

Згідно ст. 23, п. 2 ст. 1167, ст. 1187 Цивільного
кодексу України - моральна шкода,
заподіяна каліцтвом або іншим
пошкодженням здоров'я, унаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки
відшкодовується незалежно від провини
фізичної особи в розмірі, який
визначається судом.

Згідно Конституції України, а саме ст. 64
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
окрім випадків, передбачених
Конституцією України; ст. 46 Громадяни
мають право на соціальний захист, який
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, із-за
незалежних від них обставин, а також в
інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних і інших джерел
соціального забезпечення. У
відповідності ж із статтями 1, 3, 21, ч. 4
ст. 43, ч.1 ст. 46 Конституцій України,
Україна як соціальна держава, зміст і
напрям діяльності якої визначають
права і свободи людини і їх гарантії,
проголосила право громадян на належні,
безпечні і здорові умови праці,
соціальний захист, який включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності і тому подібне. Право на
соціальний захист гарантується,
зокрема, загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням за
рахунок страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних і інших джерел
соціального забезпечення (частина
друга статті 46 Конституцій України).

Згідно ЗУ "О загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванні
від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворюваннях, які
послужили причиною втрати
працездатності", а саме ст. 15 -
страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків - некомерційна
самоврядна організація, яка діє на
підставі статуту, який затверджується
його правлінням; згідно ж п. 9 ст. 17 Фонд
створює резерв засобів для
забезпечення виконання завдань
страхування від нещасних випадків,
передбачених статтею 1 цього Закону; а
стаття 1 передбачає відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
працівникові унаслідок травми на
виробництві.

Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, кожен при вирішенні
суперечок про його цивільні права і
обов'язки має право на справедливий і
відкритий розгляд в перебігу розумного
терміну судом, встановленим законом.
При цьому застосовується практика
Європейського суду з прав людини в
національному судочинстві, як
інструмент функціонування Конвенції,
яка є частиною національного
законодавства. Виходячи з матеріалів
справи «Бурдов проти Росії» Страсбург,
7 травня 2002 року, Європейський суд
прийшов до висновку, що унаслідок
виявлених порушень, які не можна
вважати виправленими тільки завдяки
визнанню судом наявності
правопорушення заявник отримав певну
моральну шкоду. Враховуючи що позивач
до теперішнього часу отримує моральні
страждання, то суд повинен керуватися
при визначенні суми відшкодування
моральної шкоди принципом
справедливості, як того вимагає ст. 41
Конвенції

Згідно ч.4 ст. 2 ЦПК України - закон, який
встановлює нові зобов'язання, відміняє
або обмежує права, що належать
учасникові цивільного процесу, або
обмежує їх використання, не має
зворотної сили, тобто в даному випадку
діє Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворюваннях, які заподіяли втрату
працездатності" № 1105-14, прийнятого 23
вересня 1999 року.

Факт моральних страждань позивача при
обставинах, які він зазначив у позові,
суд вважає встановленим і доведеним
самим фактом отримання позивачем
інвалідності та втрати ним
працездатності, що безперечно не може
не створювати ті негативні наслідки,
про які зазначає позивач.

Суд, обміркувавши питання про розмір
спричиненої моральної шкоди,
враховуючи ступінь та глибину
перенесених позивачем моральних
страждань, ступінь втрати ним
працездатності, вважає вимогу позивача
необґрунтовано завищеною та вважає за
необхідне стягнути з відповідача -
Відділення виконавчої дирекції в
Київському районі м. Донецька фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, на користь
позивача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 15 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
10 Закону України «Про судову
експертизу»; Закону України «О охороні
праці» № 4038-ХІІ від 25 лютого 1994 року;
Законом України «О
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванні від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворюваннях, які заподіяли втрату
працездатності» від 23.09.1999 року № 1105;
Вирішенням Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року в справі по
конституційному зверненню Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних
захворюваннях України в
Кіровоградській області «О офіційному
тлумаченні положення частини 3 статті 34
Закони про страхування»; ст. 7, ст. 8
Статуту Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України,
затвердженого Ухвалою Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України № 4 від 18.04.2000 року;
Ухвалою пленуму Верховного суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнового) шкоди»; ст. ст.
23, 1167, 1187 Цивільного кодексу України; ст.
ст. 1, 3, 21, ч. 4 ст. 43, ч.1 ст. 46 Конституцій
України, ст. ст. 6, 41 Міжнародній
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України , ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції в Київському районі м.
Донецька фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у сумі 15 000 (п'ятнадцять
тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Київського району м. Донецька
О.О. Бурлаченко