Справа № 345/6152/13-ц
Провадження № 22-ц/779/219/2014
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Проскурніцького П.І.

секретаря Вилки І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ «ВТБ
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на майно, за апеляційною
скаргою представника ПАТ «ВТБ Банк» на
рішення Калуського міськрайонного
суду від 03 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року ПАТ «ВТБ Банк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
майно, посилаючись на те, що між ПАТ
«ВТБ Банк» та ОСОБА_2 28.09.2007 року, 29.11.2007
року. 18.06.2008 року було укладено кредитні
договори №1, №2, № 3, згідно з якими
позичальник (ОСОБА_2) отримав в кредит
кошти 29 500, 00 дол. США., 40 000, 00 дол.США, та 34
000, 00 дол.США, які зобов'язувався
повертати разом з відсотками, комісією
щомісячно згідно погодженого
сторонами графіка.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором від 28.09.2007 року
№1, 02.02.2010 року між сторонами було
укладено договір застави, предметом
якого став транспортний засіб марки
Mercedes-Benz, 1995 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Оскільки взяті на себе
зобов'язання за кредитними договорами
ОСОБА_2 не виконував і внаслідок цього
виникла заборгованість, а заставлене
майно відчужив ОСОБА_3, позивач просив
звернути стягнення на заставне майно -
автомобіль Mercedes-Benz, 1995 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 03 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «ВТБ
Банк» 1273459 грн. 93 коп. заборгованості за
кредитними договорами.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «ВТБ
Банк» 3441 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
представник ПАТ «ВТБ Банк» подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права. Вказує на те, що
судом не враховано ч.1 ст. 20 ЗУ «Про
заставу» та ч.1,2 ст. 589 ЦК України, п.9.2
Договору застави відповідно до яких у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За змістом ч.2 ст.17 ЗУ «Про
заставу» відчуження майна, що є
предметом застави, можливе лише за
згодою заставодержателя. Разом з тим,
незважаючи на відсутність такої згоди
зі сторони ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_2 в
січні 2011 року відчужив заставлений
транспортний засіб ОСОБА_3

Оскільки відчуження предмету застави
було здійснено боржником без згоди
заставодержателя (обтяжувача), а тому
виходячи з вимог ст.27 ЗУ «Про заставу»
та ст.9,10 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
зареєстроване обтяження зберігає силу
для нового власника (покупця) рухомого
майна, що є предметом обтяження. За
таких обставин апелянт вважав, що
позивач правомірно звернувся з позовом
і до ОСОБА_3, як нового власника
транспортного засобу, що є предметом
застави, і обтяження щодо якого не
знято.

З цих підстав, рішення суду першої
інстанції апелянт просив скасувати, та
ухвалити нове рішення, яким звернути
стягнення на предмет застави,
визначивши спосіб реалізації предмета
застави та стягнути з ОСОБА_2 судові
витрати.

В судове засідання сторони не з'явилися
повторно, хоч належно повідомлялися
судом про розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга представника ПАТ
«ВТБ Банк» підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
між сторонами виник з приводу
невиконання ОСОБА_2 взятих на себе
зобов'язань за Генеральною кредитною
угодою №16.64-39/07 від 28 вересня 2007 року, що
була укладена ним з ВАТ ВТБ Банк .

Відповідно до принципу
диспозитивності цивільного
судочинства ( ст. 11 ЦПК України) суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи,
заборгованість відповідача ОСОБА_2
перед банком станом на 26.04.2013 року
складала 1 273 459 гривень 93 коп., однак про
стягнення зазначеної суми ПАТ «ВТБ
Банк» позову не заявляв, обмежившись
вимогою про звернення стягнення на
предмет застави - транспортний засіб
марки Mercedes-Benz, 1995 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Однак, суд в порушення приписів ст. 11
ЦПК України вийшов за межі позовних
вимог ПАТ «ВТБ Банк» та ухвалив рішення
про стягнення з ОСОБА_2 1 273 459 грн. 93 коп.
заборгованості за кредитними
договорами, хоч такої вимоги заявлено
не було.

У зв'язку з цим ухвалене судом рішення
суду першої інстанції не може
залишатися в силі і підлягає до
скасування.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів
виходить з наступного.

Заявляючи вимогу про звернення
стягнення на майно, що є предметом
застави - автомобіль Mercedes-Benz, 1995 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
позивач вказував на те, що власником
транспортного засобу на час виникнення
спору є ОСОБА_3, який придбав зазначений
автомобіль в ОСОБА_2 у січні 2011 року.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Вказуючи на те, що предмет застави -
автомобіль Mercedes-Benz, 1995 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває
у власності ОСОБА_3 і підлягає
витребуванню для послідуючої
реалізації саме від нього, позивач
жодних доказів з цього приводу не
надав.

Згідно інформації, що надавалася на
запит банку УДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області, станом на
20.01.2014 року власником автомобіля
Mercedes-Benz, 1995 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 є громадянин ОСОБА_4.

До участі у справі зазначена особа не
притягалася, будь-яких позовних вимог
до неї ПАТ «ВТБ Банк» не заявляв.

Крім цього, вимагаючи звернути
стягнення на предмет застави,
власником якого на даний час є інша ( а
не боржник) особа, ПАТ «ВТБ Банк» не
врахував того, що звернення стягнення
на рухоме майно, що є предметом застави,
регулюється нормами Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Відповідно до вимог статті 10 цього
Закону право витребувати майно у
добросовісного набувача надане
власнику майна, яким банк не є.

За таких обставин правових підстав для
задоволення позову ПАТ «ВТБ Банк»
колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного та ст.ст. 11, 60 ЦПК
України, ст. 10 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», керуючись ст.ст.
303; 307; 309; 313-314; 316, 317 ЦПК України, колегія
судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк»
задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 03 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні вимог ПАТ «ВТБ Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення
на майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді:
В.М. Васильковський

П.І. Проскурніцький