Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди від злочину. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 13 січня 2010
року близько 22 години відповідач
керуючи автомобілем HONDA CRV державний
номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_3 та
рухаючись по вул. Шостої Стрілкової
дивізії в м. Дніпропетровську виїхав
на перехрестя з вул. Набережна Леніна
порушуючи правила безпеки дорожнього
руху, виявив крайню неуважність до
дорожньої обстановки та її змін, не
надав дороги автомобілю швидкої
медичної допомоги ГАЗ - 2705 державний
номер НОМЕР_2, який рухався по головній
дорозі допустив з ним зіткнення. Своїми
діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11 і
дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього
руху України. В результаті даної
дорожньо -транспортної пригоди водію
швидкої медичної допомоги ОСОБА_4 та
пасажирці ОСОБА_1, а також пасажирці
автомобіля HONDA CRV ОСОБА_5 були
заподіянні тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Дані обставини спричинили позивачу
матеріальну шкоду в розмірі 8 984 грн. 24
коп. та моральну шкоду яку вона оцінює в
76 000 грн. Тому позивач просить суд
стягнути з відповідача на її користь
матеріальну та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивача
підтримала заявлені позовні вимоги та
просила їх задовольнити в повному
обсязі з підстав зазначених в позовній
заяві.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позовних вимог в
частині спричиненої матеріальної
шкоди та частково визнала моральну
шкоду в розмірі 5 000 грн.

Вислухати пояснення сторін,
оцінивши надані і добуті докази,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
підлягаючими частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В судовому засіданні встановлено, що 13
січня 2010 року близько 22 години ОСОБА_2
керуючи автомобілем HONDA CRV державний
номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_3 та
рухаючись по вул. Шостої Стрілкової
дивізії в м. Дніпропетровську виїхав
на перехрестя з вул. Набережна Леніна
порушуючи правила безпеки дорожнього
руху, виявив крайню неуважність до
дорожньої обстановки та її змін, не
надав дороги автомобілю швидкої
медичної допомоги ГАЗ - 2705 державний
номер НОМЕР_2, який рухався по головній
дорозі допустив з ним зіткнення. Своїми
діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11 і
дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього
руху України.

В результаті даної дорожньо -
транспортної пригоди водію швидкої
медичної допомоги ОСОБА_4 та пасажирці
ОСОБА_1, а також пасажирці автомобіля
HONDA CRV ОСОБА_5 були заподіянні тілесні
ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 січня 2013 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
злочину передбаченого ст. 286 ч. 1 КК
України, 21 березня 2013 року вирок набрав
чинності.

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно п.2 ч. 2 ст. 11 ЦПК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

Згідно п. 8 та 9 ч. 2 ст. 15 ЦПК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1,2 та 3 ст. 22 ЦПК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування,

В результаті протиправних дій ОСОБА_2
ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження які
відносяться до середнього ступеню
тяжкості.

Відповідно до п. 219 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» додаткові
витрати потерпілих, підлягають
стягненню з особи, відповідальної за
шкоду, на підставі ст. 1195 ЦК. При
вирішенні таких вимог судам належить
виходити з того, що розмір витрат на
ліки, лікування, предмети догляду за
потерпілим визначається на підставі
виданих лікарями рецептів, довідок або
рахунків про їх вартість.

Спричинену матеріальну шкоду позивач
оцінила в 8 984 грн. 24 коп. з яких 4 500 грн.
витрати на правову допомогу.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Статтею 1 ЗУ «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» встановлюється розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Стаття 58 ЦПК України встановлює, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Однак ні в матеріалах справи ні в
судовому засіданні ОСОБА_1 не надала
доказів на підтвердження витрат нею
грошових коштів на правову допомогу.

Тому суд не знаходить підстав для
задоволення вимоги позивача стосовно
стягнення з відповідача на її користь
витрат на правову допомогу.

ОСОБА_1 в позовній заяві та в судовому
засіданні посилалася на втрату
працездатності, у зв'язку із чим вона
вимушена працювати за місцем роботи не
на 1 ставку, а на 0,75 ставки, у зв'язку із
чим за період з травня 2011 року по
грудень 2011 року не отримала в якості
заробітної плати грошові кошти у
кількості 4 484,24гривень.

Так, згідно виписки із акту огляду МСЕК
за № 005576 та виписки із акту огляду МСЕК
за №001637 позивачеві встановлена третя
група інвалідності, причина-виробнича
травма, отже ОСОБА_1 під час ДТП
отримала пошкодження середнього
ступеню тяжкості під час виконання
свої службових обов'язків.

Відповідно до ч.3 ст. 1 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
завданням страхування від нещасних
випадків є відшкодування шкоди,
пов'язаної з втратою застрахованими
особами заробітної плати або
відповідної її частини під час
виконання трудових обов'язків, надання
їм соціальних послуг у зв'язку з
ушкодженням здоров'я.

Правова позиція 4.4.1,2 ст. 11 ЦПК України
полягають в тому, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ним вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» за №6 від 27.03.1992
року, ЗУ «Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого Постановою КМУ №1112 від
25.08.2004року, позовна вимога щодо
відшкодування матеріального збитку у
вигляді втрати заробітної плати у
розмірі 4 484,24грн. пред'явлена до не
належного відповідача.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то
суд враховує наступне.

У відповідності до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Ст. 1168 ч. 1 ЦК України встановлено,
що моральна шкода, завдана каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров*я, може
бути відшкодована одноразово або
шляхом здійснення щомісячних платежів.

У відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4
„Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору».

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім*ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи (ч.2). Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування моральної шкоди
суд визначає виходячи з вимог
розумності, справедливості, а також
істотності зазначених змін в звичному
складі життя позивача у зв'язку з
злочином.

Судом встановлено, що у результаті
злочину позивачу була заподіяна
моральна шкода, яка виразилась в тім,
що постраждала переживала фізичний
біль та душевні страждання стосовно
спричинених їй тілесних ушкоджень,
втратила нормальну життєдіяльність і
не має можливості продовжувати активне
громадське життя.

Враховуючи вищезазначене, та з
урахуванням вимог розумності і
справедливості, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача в рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди 5 000 грн.

У відповідності до положень
статті 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір, а саме
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи викладене суд вважає за
необхідне позовні вимоги позивача
задовольнити частково.

Судові витрати розподілити на
підставі ст. 88 ЦПК України, а саме
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог
(позовна заява про відшкодування
моральна шкода з ціною позову від 50 до
100 розмірів мінімальної заробітної
плати - ставка судового збору 5 %) в
розмірі 380 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої злочином -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(АДРЕСА_2), на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (інд. код НОМЕР_3, АДРЕСА_1)
моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(АДРЕСА_2), на користь держави судовий
збір в розмірі 380 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О.
Демидова