Справа № 191/5903/13-ц
Провадження № 2/191/380/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Г.В.

при секретарі - Яніній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, Державної реєстраційної
служби України, третя особа: ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність; визнання
права власності та зобов'язання
зареєструвати право власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_1,
Державної реєстраційної служби
України, третя особа: ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність; визнання
права власності та зобов'язання
зареєструвати право власності,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.11.2007
року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0.
Відповідно до умов договору про
надання споживчого кредиту № 0
ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 264000,00 грн.,
який зобов'язувався повернути у
повному обсязі в строк до 27.11.2018 року
або достроково зі сплатою 15,00 % річних
за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за договором про
надання споживчого кредиту
іпотекодавець ОСОБА_1 передала в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
нежитлову будівлю, загальною площею: 97,4
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 корп. А.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю
на підставі договору дарування
нерухомого майна - нежитлової будівлі,
посвідченого 12.09.2007 року приватним
нотаріусом Синельниківського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4, за
реєстровим № 1858.

Обтяження нерухомого майна іпотекою
було зареєстровано банком у порядку,
передбаченому законом у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та у Державному
реєстрі іпотек.

Через неналежне виконання умов
договору про надання споживчого
кредиту у позичальника станом на 19.03.2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 344139,63 грн., яка складається: з
заборгованості за кредитом - 231496,96 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 112642,67 грн..

Позивач зазначив, що в рахунок
виконання основного зобов'язання він
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом набуття
(передачі) предмету іпотеки у власність
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
міститься в іпотечному договорі у
порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ
«Про іпотеку». Враховуючи невизнання
та порушення прав іпотекодержателя,
існують всі підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі предмету іпотеки у власність
іпотекодержателю.

Також, позивач у своїй позовній заяві
звернув увагу, на те, що в разі
задоволення даного позову, право
власності колишнього власника
залишається не скасованим. Наявна
реєстрація права власності за
іпотекодавцем є перешкодою у
здійсненні позивачем права власності
та може стати відмовою у реєстрації
права власності за позивачем Державною
реєстраційною службою.

З метою усунення перешкод у здійсненні
права власності позивачем, до
реєстраційної служби необхідно надати
документ, який підтверджує припинення
прав колишнього власника на предмет
іпотеки та у зв'язку із зверненням
стягнення на майно просив визнати
право власності іпотекодавця
припиненим на підставі ст. 346 ЦК
України. Позивач зазначив, що існують
також інші обставини, які
перешкоджають позивачу здійснити
право власності.

Так, із змісту ст.3 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», вбачається, що
права позивача на предмет іпотеки
виникають лише з моменту реєстрації у
порядку, передбаченому цим Законом.

Позивач звернувся за наданням
інформації до органу реєстрації з
питанням про те чи буде здійснено
реєстрацію права власності на підставі
рішення суду про визнання права
власності, яким підтверджено перехід
права власності від іпотекодавця до
іпотекодержателя. Однак, на лист
відповіді не отримано, що є підставою
передбачати можливість порушення прав
позивача.

Позивач вказав, що з метою усунення
порушення права власності позивача
слід зобов'язати Державний орган
реєстрації здійснити реєстрацію права
власності на підставі рішення суду та
на підставі заяви позивача перед
здійсненням технічної інвентаризації
об'єкту нерухомого майна, права
стосовно якого підлягають державній
реєстрації.

На підставі вищевикладеного позивач в
своїй уточненій позовній заяві,
просить: в рахунок виконання основного
зобов'язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 344139,63 грн. за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 28.11.2007 року,
укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та
ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: нежитлову будівлю,
загальною площею: 97,4 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
передачі іпотекодержателю вказаного
предмету іпотеки у власність та
визнання на нього права власності за
іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк»
(, місцезнаходження: 01001,
Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36,
корп. Б) на підставі договору іпотеки №
/3 від 28.11.2007 року, укладеного між
АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1;
зобов'язати Державну реєстраційну
службу України (вул. Марини Раскової, 15,
м. Київ, 02660) здійснити державну
реєстрацію права власності на
нежитлову будівлю, загальною площею: 97,4
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта банк»; стягнути
на користь ПАТ «Дельта Банк» (, місцезнаходження: 01001, Київська
обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б)
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок
одну) гривню з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник
позивача ПАТ «Дельта Банк» на підставі
договору доручення та довіреності
ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити в повному
обсязі на підставах, які зазначені в
позовній заяві.

Додатково пояснив, що вважає, що у
позивача ПАТ «Дельта Банк» не виникало
відповідно до договору купівлі -
продажу прав вимоги за кредитами від
08.12.2011 року обов'язку щодо повідомлення
боржника про зміну кредитора у
зобов'язанні, оскільки це не
передбачено діючим законодавством.

Також, пояснив, що зміни в договір
іпотеки щодо заміни сторони, а саме
іпотекодержателя не вносились,
відповідно не відбувалася державна
реєстрація цих змін .

Щодо передачі прав вимоги саме за
кредитним договором про надання
споживчого кредиту № 0 укладеним
між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 27.11.2007
року за яким боржник (третя особа
ОСОБА_2.) отримав кредит у сумі 264000,00 грн.
- вважає, що позивачем надано достатньо
письмових доказів які це
підтверджують, а саме акт
прийому-передачі документації за
договором купівлі - продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 року від 02.03.2012
року, з якого вбачається, що позивачу
були передані документи саме за
кредитним договором № 0 укладеним
між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 28.11.2007
року.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_7 проти задоволення позовних
вимог заперечували в повному обсязі.
Надали суду заперечення проти позову в
якому відповідачка вказала, що 08 грудня
2011 року право вимоги, яке виникло з
кредитного договору у ПАТ
«Укрсиббанк», останнім передано ПАТ
«Дельта Банк», що підтверджується
договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 року.

Згідно з зазначеним договором купівлі -
продажу прав вимоги за кредитами на
нового кредитора, позивача ПАТ « Дельта
Банк» був покладений обов'язок щодо
повідомлення боржника (третьої особи
ОСОБА_2.) про заміну кредитора у
зобов'язанні. Проте, доказів того, що
ПАТ «Дельта Банк » направляв на адресу
ОСОБА_1, як поручителя і іпотекодавця,
чи адресу боржника ОСОБА_2 повідомлення
про заміну кредитора у зобов'язанні
нема, більш того відсутні докази того,
що боржник отримував будь-які листи від
ПАТ «Дельта Банк » чи ПАТ «Укрсиббанк» .

Також, відповідач вказала, що ПАТ
«Дельта Банк » до суду надав лише
виписку з договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами, а саме два
аркуші зазначеного договору
купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року,
перший та останній, з яких не можливо
об'єктивно встановити обсяг прав та
обов'язків сторін та обсяг повноважень
та обов'язків які виникають у позивача
ПАТ « Дельта Банк» щодо боржників за
кредитними договорами.

Крім того, в матеріалах справи наявні
копії документів, а саме: договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ
«Укрсиббанк» в якості продавця та ПАТ
«Дельта Банк » в якості покупця, які в
порушення вимог ДСТУ 4163-2003 завірені не
банком ПАТ «Дельта Банк », а
представником ТОВ Колекторська
компанія «Вердикт» за довіреністю
П.Муха..

Позивач зазначив, що 28.11.2007 року між ПАТ
«Укрссиббанк» та ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0. Строк дії договору становить
з 28.11.2007 року по 27.11.2018 року.

У зв'язку з тим, що позивач вимагає
дострокового повернення кредиту,
інтерес поручителя у даному випадку
порушується, оскільки
відповідальність настає у тому ж
розмірі, але на інших умовах. Так,
договором про надання споживчого
кредиту передбачалося поступове,
поетапне погашення боргу, а після того,
як позивач звернувся до суду з позовом
про звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом передачі у власність
предмету іпотеки - борг має бути
повернутий відразу у повному обсязі.

У зв'язку з вимогою ПАТ «Дельта Банк»
про звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом передачі у власність,
змінився строк виконання основного
зобов'язання (на теперішній час він
встановлений моментом пред'явлення
вимоги). В свою чергу ПАТ «Дельта Банк»,
не пред'явив позову до ОСОБА_1 протягом
одного року від дня укладення договору
(тобто до 27.11.2008 року).

На підставі вищевикладеного
відповідач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_7 просили відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

17.06.2014 року відповідач ОСОБА_1 надала
заяву про застосування строків
позовної давності, в якій вказала, що
поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і термін
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів) та виконання зобов'язання в
повному обсязі, яке виникло на основі
договору.

Відповідач наголосила, що боржник (
третя особа у справі ОСОБА_2.) не виконав
зобов'язання, щодо сплати кредиту в
повному обсязі до 25.03.2010 року, у той час
як з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся 18.11.2013 року.

Відповідачка зазначила, що оскільки
позивач звернувся до суду із вимогою
про стягнення заборгованості із
відповідача поза межами строків
позовної давності, відповідно до ст. 267
ЦК України наслідками пропущення
строку позовної давності є відмова у
задоволенні позову. Тому відповідачка
ОСОБА_1 просить в задоволенні позову
Публічного Акціонерного Товариства
«Дельта Банк» про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом передачі у
власність визнання права власності та
зобов'язання зареєструвати право
власності - відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідачки підтримав свої доводи,
якими обґрунтовані заперечення на
позовну заяву, просив відмовити в
задоволенні позову. Додатково пояснив,
що відповідачка, як особистий і
майновий поручитель не була
повідомлена про зміну кредитора в
зобов'язанні, не була повідомлена про
зміну умов договору в частині зміни
процентів по договору та графіку
погашення кредиту, що є суттєвою умовою
основного зобов'язання і в свою чергу
впливає на виконання зобов'язання в
частині його забезпечення. Представник
відповідачки зазначив, що позивачем
належними та допустимими доказами не
підтверджено те, що у нього виникло
право вимоги за кредитним договором і
за договором іпотеки, оскільки
відсутня конкретизація передачі
новому кредитору саме цього боргу;
позивач не виконав свого зобов'язання,
відповідно до умов договору купівлі -
продажу прав вимоги за кредитами від
08.12.2011 року, повідомити протягом 30 днів
боржника про заміну первісного
кредитора на нового кредитора.

Відповідач Державна реєстраційна
служба України в судове засідання
свого представника не направила, але
надіслала на адресу суду заперечення
проти позовних вимог ( а.с.91-94 т.1), в яких
просила відмовити в задоволенні позову
до Державної реєстраційної служби
України, оскільки вимоги позивача на
обґрунтовані, не засновані на законі та
не можуть розглядатися в порядку
цивільного судочинства, оскільки спори
з суб'єктом владних повноважень
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
проти їх задоволення заперечував в
повному обсязі.

Суду пояснив, що він, як основний
боржник не був повідомлений про зміну
кредитора в зобов'язанні. Крім того,
25.03.2010 року він звернувся до ПАТ «
Укрсиббанк» для оплати поточної
заборгованості за кредитним договором,
однак платіж у нього не був прийнятий з
невідомих йому причин і без додаткових
пояснень, тобто він не міг оплачувати
поточну заборгованість за договором.
На думку третьої особи - у нього
відсутня заборгованість перед банком,
про що свідчить виписка по кредитному
договору ОСОБА_2 за період 28.11.2007 року по
19.12.2011 року, надана представником
позивача, в якій зазначено, що
заборгованість за кредитними
операціями була списана у збиток і
станом на 29.02.2012 року за цими операціями
враховані нульові дебет і кредит.

Суд заслухав пояснення сторін,
дослідив матеріали справи.

Судом встановлено, що 28 листопада 2007
року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання споживчого кредиту № 0 у
сумі 264000,00 гривень під 15 % річних.
Позичальник ОСОБА_2 зобов'язався
повернути кредит до 27 листопада 2018 року
(а.с. № 10-14). Також, до договору був
доданий додаток № 1, саме графік
погашення кредиту (а.с. № 15-17). АКБ
«УкрСиббанком» та ОСОБА_2 було укладено
додаткову угоду № 3 від 27 квітня 2009
року, якою внесено зміни до графіка
погашення кредиту. (а.с. № 18-22).

Згідно копії договору іпотеки №
0/3 від 28 листопада 2007 року(а.с.23-25),
який був укладений між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1, іпотекодавець
ОСОБА_1 передала в іпотеку
іпотекодержателю «УкрСиббанк»
нежитлову будівлю (кінопроекційну), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 У
пункті 4 договору іпотеки сторонами був
визначений порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.1 договору іпотеки
передбачено, іпотекодержатель ( АКБ
« Уксиббанк» має право звернення
стягнення на предмет іпотеки у таких
випадках: у разі порушення
іпотекодавцем будь-якого зобов'язання
за цим договором або будь-якого
зобов'язання, що забезпечене іпотекою
за цим договором ( п.п. 4.1.1); у разі
виникнення загрози знищення,
пошкодження чи втрати предмета іпотеки
( п.п.4.1.2); в інших випадках відповідно до
діючого законодавства ( п.п. 4.1.3.).

Згідно п. 4.2 договору іпотеки -
звернення стягнення здійснюється на
підставі: рішення суду (п.п. 4.2.1);
виконавчого напису нотаріуса (п.п. 4.2.2);
позасудового врегулювання у
відповідності до умов цього договору
та Закону України «Про іпотеку»( п.п
4.2.3); з інших передбачених
законодавством України підстав (п. 4.2.4.)

Пунктом 4.3 договору іпотеки
передбачено, що право визначення
підстави та способу звернення
стягнення належить іпотекодержателю. В
пункті 4.4 договору іпотеки
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки за рішенням суду та/або
виконавчим написом нотаріуса
здійснюється відповідно до чинного
законодавства України. В пункті 4.5
договору іпотеки зазначено, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
з застосуванням позасудового
врегулювання здійснюється відповідно
до розділу 5 цього договору та
відповідно до Закону України «Про
іпотеку»

Згідно копії витягу про реєстрацію у
державному реєстрі іпотек № 15700351 від
28.11.2007 року, на нежитлову будівлю
(кінопроекційну), яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, накладено обтяження
приватним нотаріусом ОСОБА_4,
реєстраційний номер обтяження 6113779
траційний 15700351 від 26м нотаріусом
ОСОБА_4. сть, м. (а.с. № 42).
Іпотекодержателем зазначений АКІБ
«УкрСиббанк», а іпотекодавцем ОСОБА_1
Інших відомостей щодо зміни
іпотекодержателя суду позивачем не
надано.

08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк»
(продавець), ПАТ «Дельта Банк» покупець)
був укладений договір купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами. Згідно з
умовами цього договору ПАТ
«Укрсиббанк» погодився продати
(відступити) права вимоги за кредитами
та передати їх покупцеві (ПАТ « Дельта
Банк»), а покупець погодився придбати
права вимоги за кредитами та прийняти
їх, сплатити ціну купівлі ( п.2.1 (а)), (а.с.
№ 58-61).

Згідно п. 4.6 (а)(і) договору купівлі -
продажу прав вимоги від 08.12.2011 року ПАТ
«Дельта Банк» зобов'язався протягом 30
календарних днів з дати закриття,
надіслати кожному позичальнику
повідомлення про передачу, підписане
сторонами, що стосується кредитного
договору, стороною якого є такий
позичальник рекомендованим листом з
повідомленням про отримання (а.с. №
158-163).

Згідно акту прийому-передачі
документації за договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року, який був
складений і підписаний 02.03.2012 року - від
ПАТ « Укрсиббанк» ПАТ « Дельта Банк»
були передані документи щодо боржника
ОСОБА_2 за кредитним договором № 0,
в тому числі: оригінал кредитного
договору; оригінал відповідного
договору іпотеки; договори поруки;
виписка про рух коштів; додатковий
договір до кредитного договору; копія
сторінок паспорта боржника; копія ІПН
боржника; згода подружжя ( а.с.55).

Таким чином, суд вважає встановленим,
що між АКІБ «УкрСиббанк» ( в подальшому
ПАТ « Укрсиббанк» і ОСОБА_2 виникли
кредитні зобов'язання, в забезпечення
виконання яких відповідачкою ОСОБА_1
було надано нерухоме майно. Права та
обов'язки іпотекодержателя за
договором іпотеки від 28.11.2007 року, на
нежитлову будівлю (кінопроекційну), яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, набув
ПАТ « Укрсиббанк».

Крім того, судом встановлено, що 08.12.2011
року між первісним кредитором ПАТ «
Укрсиббанк» та новим кредитором ПАТ «
Дельта Банк» був укладений договір
відступлення права вимоги за кредитами
про що прямо зазначено в найменуванні
договору нотаріально посвідчений
витяг із якого був наданий позивачем до
матеріалів справи (а.с. № 58-61).

Правовідносини щодо відступлення
права вимоги врегульовані Главою 47 ЦК
України, в тому числі статтями 512, 513 ЦК
України.

Частиною 1 ст.512 ЦК України передбачено,
що кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином ( відступлення права
вимоги).

Однак, суд враховує положення ч.2 ст.513
ЦК України, відповідно до якої правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні,
яке виникло на підставі правочину, що
підлягає державній реєстрації має бути
зареєстрований в порядку,
встановленому для реєстрації цього
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Статтею 19 Закону України « Про іпотеку»
передбачений порядок внесення змін і
доповнень до іпотечного договору.
Згідно з ч.1 ст.19 - зміни і доповнення
до іпотечного договору підлягають
нотаріальному посвідченню.
Відповідні відомості про зміну умов
обтяження нерухомого майна
іпотекою підлягають державній
реєстрації у встановленому законом
порядку.

Іпотекодержателем за договором
іпотеки на нежитлову будівлю
(кінопроекційну), яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 від 28.11.2007 року
зазначений АКІБ « УкрСиббанк», а
іпотекодавцем ОСОБА_1, що
підтверджується витягом про
реєстрацію у державному реєстрі іпотек
№ 15700351 від 28.11.2007 року, який був
зроблений приватним нотаріусом ОСОБА_4,
реєстраційний номер обтяження 6113779
траційний 15700351 від 26м нотаріусом
ОСОБА_4. сть, м. (а.с. № 42 т.1).

При вирішенні позову пред'явленого ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності за позивачем
суд враховує положення ст.. 10,11,58,59,60 ЦПК
України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України - сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 ст.11 ЦПК
України: суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, частиною 3 статті 60 ЦПК
України встановлено, що доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Суд неодноразово роз'яснював сторонам
положення статей 10,11 ЦПК України, а
також їх процесуальні права, які
передбачені ст.27,31 ЦПК України.

Суд приходить до висновку, що позивач
ПАТ «Дельта Банк» не набув права та
обов'язки іпотекодержателя за
договором іпотеки на нежитлову будівлю
(кінопроекційну), яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 від 28.11.2007 року.

Зазначений висновок суду
обґрунтований тим, що відповідні зміни
до договору іпотеки від 28.11.2007 року
внесені не були; також, не відбулося
нотаріальне посвідчення цих змін до
договору іпотеки; відповідна
реєстрація змін до договору іпотеки в
державному реєстрі іпотек, також не
відбулася; відповідні докази на
підтвердження свого права на іпотеку
позивачем суду не надані.

Крім того, суд приймає до уваги те, що
позивач ПАТ « Дельта Банк» просив
захистити його порушене право шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
у спосіб визначений законом, тобто
визнавши право власності на предмет
іпотеки за позивачем та здійснити
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно за ПАТ « Дельта Банк».

Згідно зі ст. 16 ЦК України - кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу у
спосіб, встановлений законом.

Суд дослідив договір іпотеки на
нежитлову будівлю (кінопроекційну), яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 і
вважає, що позивачем, з урахуванням
вимог Закону України « Про іпотеку» та
договору іпотеки від 27.11.2007 року -
обраний неналежний спосіб захисту.

Так, розділом 5 договору іпотеки
передбачена передача іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання п.п.5.2.1.(а.с.24 т.1). Однак,
такий спосіб задоволення вимог
кредитора визначений сторонами в
пункті 5.2. договору іпотеки, яким
передбачений позасудовий порядок
врегулювання спору (а.с.24 т.1). Крім того,
такий спосіб задоволення вимог
кредитора можливий за умови укладення
сторонами договору іпотеки окремого
договору про задоволення вимог іпотеко
держателя у порядку, встановленому
Законом України « Про іпотеку».

Частиною 1 статті 37 Закону України «
Про іпотеку» передбачено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою

вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Однак, суд приймає до уваги те, що між
позивачем ПАТ « Дельта Банк» та
відповідачем ОСОБА_1 не був укладений
договір про задоволення вимог
кредитора шляхом визнання права
власності на предмет іпотеки;
відповідачка ОСОБА_1 заперечувала
проти задоволення позовних вимог в
такий спосіб.

Згідно з ч.3 ст.33 Закону України « Про
іпотеку» - звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Системний аналіз норм Закону України
«Про іпотеку», а саме ст.ст.36,37,39
дозволяє зробити висновок про те, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання права власності за
іпотекодержателем можливо тільки за
згодою іпотекодавця, оскільки
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі рішення суду здійснюється
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону
(тобто шляхом надання іпотекодержателю
права на продаж предмету іпотеки) ( ч.5
ст.39 ЦК України).

З урахуванням наведених норм
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про іпотеку», встановлених
судом в ході судового розгляду
обставин справи та письмових доказів
наданих сторонами, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_1, Державної
реєстраційної служби України про
звернення стягнення на предмет іпотеки
на нежитлову будівлю (кінопроекційну),
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом визнання права власності та
здійснення за ПАТ «Дельта Банк»
реєстрації права власності на нерухоме
майно - не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Оскільки судом відмовлено в задоволені
позову з урахуванням заявленого
позивачем способу захисту за
визначеними ним за власним розсудом
правовими підставами - заперечення
відповідачки ОСОБА_1 та третьої особи
ОСОБА_2 судом не оцінюються .

Зазначені обставини не позбавляють
позивача звернутися до суду з іншими
позовними вимогами і можуть бути
предметом доказування в іншому спорі
між ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2
щодо виконання умов договору про
надання споживчого кредиту №0 у
сумі 264000,00 гривень.

Заява відповідачки ОСОБА_1 про
застосування строку позовної давності,
також не підлягає задоволенню,
оскільки своєчасність, повнота та
сумлінність виконання боржником
ОСОБА_2 зобов'язань за договором
кредиту не була предметом доказування
у цій справі і судом відмовлено в
задоволенні позову з інших правових
підстав.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі суд,
відповідно до ст..88 ЦПК України,
відмовляє в стягненні з відповідача на
користь позивача судових витрат у сумі
3441 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст..10,11, 58,59,60, 88 ЦПК України , ст.ст.512,513 ЦК
України, ст.ст.33, 36, 37,39 Закону України «
Про іпотеку»

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
Публічного Акціонерного Товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, Державної
реєстраційної служби України, третя
особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом передачі
предмету іпотеки у власність та
визнання права власності на предмет
іпотеки за ПАТ «Дельта Банк»;
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України здійснити державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно за Публічним Акціонерним
Товариством «Дельта Банк»; стягнення
на користь ПАТ «Дельта Банк» витрат по
сплаті судового збору у розмірі 3441 (три
тисячі чотириста сорок одну) гривні -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення
- протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Г. В. Бондаренко