АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

за участю:

представника позивача Здоренко Г.І.

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційні скарги Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Лісова пісня» та ОСОБА_4 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2014 року в справі за
позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Лісова
пісня» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСББ «Лісова
пісня» звернулося до суду з вказаним
позовом, в якому просило стягнути з
відповідача заборгованість за
житлово-комунальні послуги у сумі 3 720,66
грн., судовий збір у розмірі 243,60 грн. та
витрати на правову допомогу у розмірі 1
000,00 грн.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Києва від 28.10.2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСББ «Лісова пісня»
заборгованість за житлово-комунальні
послуги в розмірі 3 720,66 грн. та судові
витрати в розмірі 243,60 грн. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСББ
«Лісова пісня» просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
у повному обсязі. Апелянт посилається
на те, що рішення є незаконним та
необґрунтованим в частині відмови в
стягненні витрат на правову допомогу, у
зв'язку з неповним встановленням
обставин та дослідження доказів. В
обґрунтування своїх доводів вказує, що
було надано суду всі докази, що
підтверджують здійснення витрат на
правову допомогу.

Справа № 754/11494/14 № апеляційного
провадження:22-ц/796/14699/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Панченко
О.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В. В
апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. Апелянт посилається на
порушення судом матеріального та
процесуального права, у зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин справи. В
обґрунтування своїх доводів вказує, що
позивач не має права затверджувати
тарифи на житлово-комунальні послуги
на своїх зборах та те, що відповідача
було виключено зі складу членів ОСББ
«Лісова пісня».

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача суми
заборгованості за комунальні послуги
суд першої інстанції виходив з того, що
факт останньої підтверджується
доказами по справі.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів.

Відмовляючи позивачу в стягненні з
відповідача витрат на правову
допомогу, суд першої інстанції виходив
з недоведеності вказаних вимог.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів повністю
погодитись не може.

При апеляційному розгляді справи в
суді встановлено, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1 а в м. Києві.
Вказана квартира знаходиться на 11
поверсі 16-поверхового будинку, та має
житлову площу 39,2 кв.м. Будинок, в якому
розташована квартира відповідача,
знаходиться на балансі ОСББ «Лісова
пісня», але він не є членом вказаного
товариства (а. с. 26-28). Відповідно до
Статуту ОСББ «Лісова пісня» від 27.04.2014
року п. 1.1 ОСББ «Лісова пісня» створено
власниками жилих та нежилих приміщень
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, п.
1.5 для забезпечення і захисту прав його
членів з належного використання та
утримання вказаного багатоквартирного
будинку. Протоколом Рішення загальних
зборів ОСББ «Лісова пісня» від 15.09.2011
року було затверджено тарифи на сплату
комунальних послуг, виходячи з суми 3,96
грн. за кв.м. загальної площі квартири
та вартість оплати послуг консьєржок,
які працюють у вказаному будинку у
розмірі 40 грн. з однієї квартири. Судом
встановлено, що з вересня 2013 по квітень
2014 року відповідач фактично
користувався житлово-комунальними
послугами, але не сплачує позивачу
витрати пов'язані з обслуговуванням
його квартири, внаслідок чого виникла
заборгованість в сумі 3720 грн. 66 коп. (а.
с. 24), яку позивач і просив стягнути з
відповідача на свою користь.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за комунальні послуги.

Відповідно до ст.1 Закону України від
24.06.2004 року №1875-ІV "Про
житлово-комунальні послуги" комунальні
послуги - це результат господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреби фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням.
Споживачем за цим Законом є фізична чи
юридична особа, яка отримує або має
намір отримати житлово-комунальну
послугу.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій
(прибирання внутрішньо будинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо будинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо) відносяться до
житлово-комунальних послуг за
функціональним призначенням.

Статтями 20, 21 вказаного закону
визначені права та обов'язки споживача
й виконавця житлово-комунальних
послуг. Зокрема, правом споживача є
одержання вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом. Обов'язком виконавця
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладення із споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотриманням умов його виконання згідно
з типовим договором.

З матеріалів справи вбачається, що
будинок, в якому проживає відповідач,
обслуговується ОСББ «Лісова пісня».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
ОСББ» власники квартир, приміщень, що
не обладнані приладами обліку,
зобов'язані укласти договір про
обслуговування та оплату комунальних
послуг з управителем незалежно від
членства в об'єднанні. Відмова від
укладення договору, від оплати
рахунків або несплата рахунків не
допускається. Такі дії є порушенням
прав інших членів об'єднання і
підставою для звернення до суду про
стягнення заборгованості і сплати по
відповідних рахунках у примусовому
порядку. Власники несуть
відповідальність за своєчасність
здійснення платежів на рахунок
управителя незалежно від використання
приміщень особисто чи надання належним
їм приміщень в оренду.

Аналіз зазначених норм права дає
можливість зробити висновок про те, що
відповідач, який отримував вказані
житлово-комунальні послуги, повинен
був їх сплачувати незалежно від
членства у вказаному об'єднанні.

Враховуючи, що в суді першої інстанції
було встановлено, що ОСББ «Лісова
пісня» свої обов'язки щодо утримання
спірного будинку виконала, а
відповідач за надані послуги не
розрахувався, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції щодо
задоволення даної частини позовних
вимог є правильними.

Посилання апелянта на те, що тарифи на
сплату житлово-комунальних послуг не
відповідають вимогам діючого
законодавства, а тому не підлягають
сплаті, колегія суддів вважає
безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» до
виключної компетенції загальних
зборів членів об'єднання відноситься,
зокрема, затвердження кошторису і
балансу об'єднання, а також визначення
розмірів внесків та платежів членами
об'єднання.

З матеріалів справи вбачається, що
вказана заборгованість утворилася, в
зв'язку з несплатою відповідачем
коштів на опалення, оплату роботи
консьєржки та комунальних платежів (а.
с. 24).

В судовому засіданні представник
відповідача пояснив, що усі
вищезгадані послуги відповідач
отримував, більш того, практично
погоджується з сумами заборгованості
по оплаті роботи консьєржа (240 грн.) та
опаленню (1145,02грн.), але не сплачує
останні у зв'язку з незгодою
встановленим позивачем розміру тарифу
по сплаті комунальних послуг.

Згідно з Статутом вищезгаданого ОСББ,
об'єднання має право встановлювати
розміри платежів і внесків членів,
здійснювати контроль за своєчасною
сплатою внесків та платежів та
вимагати своєчасної та у повному
обсязі сплати всіх встановлених
законом та Статутом платежів, зборів і
внесків від власників приміщень.

З матеріалів справи вбачається, що
вищезгадані тарифи були затверджені на
загальних зборах ОСББ «Лісова пісня»
02.03.2014 року. Це рішення не визнано
недійсним у судовому порядку, умови
його виконуються, відповідні послуги
позивачем з утримання даного будинку
та прибудинкової території надавались,
оплачувались більшістю мешканців
будинку, а тому вважати вказані тарифи
незаконними правових підстав у суду
немає.

Також, на думку колегії суддів,
необґрунтованим є посилання апелянта
на те, що він не повинен сплачувати
позивачу комунальні послуги виходячи з
того, що він не є членом ОСББ «Лісова
пісня», оскільки останні ґрунтуються
на невірному розумінні законодавства,
що регулює спірні правовідносини.

При цьому колегія суддів звертає увагу
апелянта, що у разі незгоди з розміром
вищезгаданих тарифів, він має право
оскаржити рішення, на підставі якого
вони були встановлені, не зважаючи на
відсутність у нього членства ОСББ
«Лісова пісня», оскільки останнім
зачіпляються його права, як споживача
таких послуг.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови у повному
обсязі в задоволенні позовних вимог в
частині стягнення з відповідача витрат
по правовій допомозі.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
не може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.01.2014 року (а. с. 17), позивач уклав з
Адвокатським об'єднанням «Український
адвокат» Договір про надання юридичних
послуг №02/14. Також, в матеріалах справи
є Акт приймання-передачі наданих
послуг до вказаного Договору (а. с. 50), в
якому зазначено , що позивачу
надавалися послуги, а саме 2 години
юридичної консультації, складання
позовної заяви -3 години, судовий
супровід 2 години. Вартість наданих
послуг становить 1 000 грн. Позивач
оплатив надані послуги, про що свідчить
платіжне доручення №304 від 06.06.2014 року (
а. с. 18).

Разом з тим, вчинення процесуальних дій
поза судовим засіданням ( надання
юридичної консультації та складання
позовної заяви ) перевірити неможливо,
оскільки у наданій адвокатом
калькуляції визначена лише загальна
тривалість часу на складання позовної
заяви та інші дії з підготовки до
справи. Більш того, вказані дії не були
передбачені ні відповідним Договором,
ні додатком до нього.

Враховуючи наведені обставини,
висновки суду першої інстанції щодо
відмови у компенсації позивачу витрат
по отриманню ним юридичної
консультації та складанню позовної
заяви колегія суддів вважає
правильними.

Разом з тим, з журналів судових
засідань вбачається, що представник
позивача приймав участь при розгляді
вказаної справи 1 годину 20 хвилин, яка і
підлягає відшкодуванню, а тому підстав
для відмови у цієї частині вимог
позивача в повному обсязі у суду не
було. В зв'язку з наведеними
обставинами, рішення в цій частині не
можна визнати законним і
обґрунтованим.

Па підставі викладеного, рішення суду
першої інстанції в даній частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення позову
на суму 594 грн.38 коп. (1 218 грн. х 40 /100 = 487
грн.20 коп. х 1,22 = 594, 38 грн.)

Враховуючи наведені обставини
та вимоги ч.1 ст. 309 ЦПК України, рішення
суду в частині відмови у стягненні
витрат на правову допомогу підлягає
скасуванню і в цій частині слід
ухвалити нове рішення - про часткове
задоволення позову.

Керуючись Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», ст.ст.
84,303,304,ч.1 ст.309,313,314,315,325 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Лісова пісня» задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2014 року в частині
вирішення судових витрат (відмови у
стягненні витрат на правову допомогу) -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Лісова
пісня» до ОСОБА_4 про стягнення з
відповідача витрат на правову допомогу
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Лісова
пісня» витрати на правову допомогу у
розмірі 594 (п'ятсот дев'яносто
чотири ) грн. 38 (тридцять вісім) коп.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

А.А. Пікуль