РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

з участю - представника позивача
Шаталінською Ю.В.

представника відповідача
ОСОБА_2

представника третьої особи
Аліпової І.А.

розглянувши в судовому засіданні в
м.Бердянську цивільну справу за
позовом Бердянської міської ради до
ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_5, треті
особи - КП «Житлосервіс-2а», орган опіки
та піклування виконавчого комітету
Бердянської міської ради про визнання
осіб такими, що втратили право
користування приміщенням гуртожитку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом,
який надалі уточнив та в якому вказує,
що гуртожиток по АДРЕСА_1 є власністю
територіальної громади м.Бердянська в
особі Бердянської міської ради. В
кімнаті НОМЕР_1 вказаного гуртожитку
зареєстроване місце постійного
проживання відповідача ОСОБА_4 та його
доньки ОСОБА_5 19.06.2012р. та 29.05.2013р. було
проведено обстеження вказаної кімнати
та встановлено зі слів сусідів, що
відповідачі у цій кімнаті не
проживають. Тому позивач звернувся до
суду, в своєму позові, посилаючись на
ст.ст.71,72 ЖК України, просить визнати
ОСОБА_4 та його неповнолітню доньку
ОСОБА_5 такими, що втратили право
користування вказаною кімнатою.

В судовому засіданні представник
позивача Шаталінська Ю.В. позовні
вимоги підтримала, дала пояснення,
аналогічні викладеним в позовній
заяві, а також стверджувала, що
відповідачі взагалі ніколи у вказаній
кімнаті не проживали з моменту її
отримання, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав та пояснив, що ОСОБА_4 не має
можливості постійно проживати у
вказаній кімнаті гуртожитку тому, що в
результаті реконструкції, зробленою
його сусідом Стерліковим він не має
елементарних умов для проживання. Але в
той же час, ОСОБА_4 періодично буває у
своїй кімнаті, зробив там ремонт,
постійно та регулярно оплачує
комунальні послуги. Просив в
задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник
третьої особи - органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Бердянської міської ради - Аліпова І.А.
заперечувала проти позовних вимог та
пояснила, що неповнолітній дитині
потрібно мати місце для постійного
проживання.

Третя особа - КП «Житлосервіс-2а» до
судового засідання свого представника
тричі не направила, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 показали, що в складі комісії
проводили обстеження кімнати НОМЕР_1
гуртожитку по АДРЕСА_1 та зі слів сусіда
Стерлікова з'ясували, що у вказаній
кімнаті ніхто не проживає на протязі
більше 6 місяців, самі вони до кімнати
не підходили, у вхідні двері не стукали,
інших сусідів не опитували.

Заслухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про необхідність відмови
взадоволенні позову на підставі
наступного.

Згідно свідоцтва про право власності з
реєстраційним написом БТІ, гуртожиток
по АДРЕСА_1 належить на праві власності
територіальній громаді м.Бердянська в
особі Бердянської міської ради.

Згідно довідки КП «Житлосервіс-2а», у
кімнаті НОМЕР_1 вказаного гуртожитку
зареєстровано місце постійного
проживання відповідача ОСОБА_4 та його
неповнолітньої доньки ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

До суду не надано жодного
переконливого доказу того, що
відповідачі не проживають у зазначеній
кімнаті гуртожитку на протязі більш,
ніж 6 місяців. Акти обстеження
житлового приміщення від 19.06.2012р. та від
29.05.2013р. можуть свідчити лише про
відсутність відповідачів у вказаній
кімнаті у конкретні дні та в конкретний
час, але не можуть бути доказом
постійного не проживання певних осіб
на протязі певного часу. Тим більше, що
за свідченнями осіб, які проводили
обстеження 29.05.2013р., допитаних в якості
свідків, вони навіть не робили спроби
перевірити, чи є хто у вказаній кімнаті,
а просто повірили словам єдиного
сусіда, який від підпису у відповідному
акті відмовився.

Крім того, під час судового розгляду
справи залишилось не з'ясованим, чи є
належні умови для проживання
відповідачів у вказаній кімнаті
гуртожитку, тобто туалет, душ, кухня
тощо.

За таких обставин твердження
представника відповідача про
відсутність належних умов для
постійного проживання та періодичне
користування відповідачем спірною
кімнатою гуртожитку залишились не
спростованими. Тому підстави для
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування кімнатою
гуртожитку, відсутні, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, ст.ст.212-218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Бердянської
міської ради до ОСОБА_4 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, треті особи - КП
«Житлосервіс-2а», орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Бердянської міської ради про визнання
осіб такими, що втратили право
користування приміщенням гуртожитку -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С. І. Ревуцький