АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/115/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Тептюк Є.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. УХВАЛА
16 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Сіренко Ю. В. суддів
Магда Л. Ф. , Трюхан Г. М. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
13 листопада 2013 року у справі за позовом
Садівничого товариства «Дніпро» до
Червонослобідської сільської ради
Черкаського району Черкаської області,
ОСОБА_6, треті особи: Управління
Держземагенства у Черкаському районі,
відділ Державної реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції Черкаської області про
визнання рішення Червонослобідської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області № 19-25 від 12.01.2012 року
частково незаконним та скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯК № 438369 від
10.02.2012 року, заслухавши учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
в с т а н о в и л а :
У вересні 2013 року СТ «Дніпро» в особі
голови Потапенко В.М. звернулось до
суду із позовом до Червонослобідської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області, ОСОБА_6, треті
особи: Управління Держземагенства у
Черкаському районі, відділ Державної
реєстраційної служби Черкаського
районного управління юстиції
Черкаської області про визнання
рішення Червонослобідської сільської
ради Черкаського району Черкаської
області № 19-25 від 12.01.2012 року частково
незаконним та скасування державного
акту на право власності на земельну
ділянку серія ЯК № 438369 від 10.02.2012 року,
мотивуючи свої вимоги тим, що в 1982 році
СТ «Дніпро» виконавчим комітетом
Черкаської районної Ради було передано
у безстрокове, безоплатне користування
земельну ділянку площею 43,33га, що
підтверджується державним актом на
право користування землею.

Рішенням виконкому Червонослобідської
сільської ради №41 від 25.06.1998 року
затверджено проект відводу земельної
ділянки в постійне користування СТ
«Дніпро» загальною площею 31,35 га.

Рішенням Червонослобідської сільської
ради № 11-10 від 15.07.2011 року на земельну
ділянку загальною площею 31,35га, що до
якої 25.06.1998 року було затверджено
проект відводу земельної ділянки в
постійне користування СТ «Дніпро», 83
громадянам було надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою.

Рішення Червонослобідської сільської
ради № 11-10 від 15.07.2011 було оскаржено до
суду позивачем та окремими членами СТ
«Дніпро».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.07.2012 року
у справі №2а-3/12 було визнано
протиправними дії Червонослобідської
сільської ради, щодо надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою та скасовано п.4 рішення
Червонослобідської сільської ради №
11-10 від 15.07.2011 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.02.2013 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.07.2012 року
у справі №2а-3/12 залишено без змін.

25.06.2013 року СТ «Дніпро» стало відомо, що
незважаючи на рішення судів
Червонослобідська сільська рада своїм
рішення № 19-25 від 12.01.2012 року затвердила
технічну документацію виготовлену на
підставі скасованого рішення
Червонослобідської сільської ради та
безкоштовно передала у приватну
власність земельні ділянки 63 громадян,
в тому числі громадянці ОСОБА_6, яка в
свою чергу 10.02.2012 року отримала
державний акт серії ЯК №438369 на право
власності на земельну ділянку площею
0,0695га.

Крім того, позивач вказує, що земельна
ділянка площею 31,35га, що була надана СТ
«Дніпро» (частина якої надана у
приватну власність ОСОБА_6) має цільове
призначення як зелені насадження
загального користування, тобто вказану
територію, віднесено до категорії
земель рекреаційного призначення.

Проте, незважаючи на це,
Червонослобідська сільська рада
надала у приватну власність ОСОБА_6
земельну ділянку для ведення
садівництва та на підставі п. ІІІ
рішення від 12.01.2012 №19-25, визначила її
цільове призначення як землі
сільськогосподарського призначення
без розроблення проекту відводу
земельної ділянки.

Позивач просив суд визнати недійсним
рішення Червонослобідської сільської
ради № 19-25 від 12.01.2012 року в частині
затвердження технічної документації
та безкоштовної передачі у приватну
власність земельної ділянки
громадянці ОСОБА_6, визнати незаконним
та скасувати отриманий ОСОБА_6
державний акт серії ЯК №438369 на право
власності на земельну ділянку площею
0,0695га та направити рішення суду до
відділу Державної реєстраційної
служби Черкаського районного
управління юстиції Черкаської області
для внесення відповідних змін до
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 13 листопада 2013
року позов СТ «Дніпро» задоволено
частково.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Червонослобідської сільської
ради Черкаського району Черкаської
області №19-25 від 12.01.2012 року в частині
затвердження документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельні
ділянки громадян щодо ОСОБА_6 та
передачі ОСОБА_6, у власність земельної
ділянки для ведення садівництва площею
0,0695 га.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №438369 від 10.02.2012, виданий
ОСОБА_6.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6
оскаржила його в апеляційному порядку,
посилаючись на його невідповідність
нормам матеріального та
процесуального права. Просила суд
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши учасників судового
розгляду, вивчивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Встановлено, що в 1982 році виконавчим
комітетом Черкаської районної Ради
депутатів трудящих видано Державний
акт на право користування землею,
відповідно до якого землекористувачем
є СТ «Дніпро» і останньому передається
у безстрокове та безоплатне
користування 43, 33 га в межах згідно з
планом користування.(а.с. 10-12).

25.06.1998 року виконкомом
Червонослобідської сільської ради,
враховуючи згоду землекористувачів та
відповідних районних служб на
виконання рішення сесії
Червонослобідської сільської ради від
19.06.1998 року № 2-8, винесено рішення № 41,
згідно якого затверджено проект
відводу земельної ділянки в постійне
користування СТ «Дніпро» площею 31,35 га.
(а.с. 13)

Зазначені обставини також встановлені
і в рішенні господарського суду
Черкаської області від 6 листопада 2012
року у справі № 07/5026/1478/2012 за позовом
Червонослобідської сільської ради
Черкаського району до садівничого
товариства «Дніпро» про зобов'язання
виготовити документацію та скасування
державного акта.

Згідно довідки міськрайонного
управління держкомзему у м. Черкаси та
Черкаському районі Черкаської області
№ 950/0109 від 31.10.2011 року станом на 1 січня
2011 року за садівничим товариством
«Дніпро» обліковується земельна
ділянка загальною площею 74, 65 га в
адміністративних межах
Червонослобідської сільської ради в
межах населеного пункту АДРЕСА_1. (а.с. 14)

В подальшому, щодо вищевказаної
земельної ділянки сільською радою
прийнято рішення 15.07.2011 року, яким
земельна ділянка площею 31, 35 га
вилучена у СТ «Дніпро» та віднесена до
земель запасу Червонослобідської
сільської ради не наданих у власність
чи користування та надано дозвіл 83
громадянам на розробку технічної
документації із землеустрою в межах
АДРЕСА_1 для передачі у приватну
власність.

Вказане рішення було предметом
розгляду в адміністративних судах.

Так, постановою Київського
Апеляційного Адміністративного суду
від 26 липня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Вищого Адміністративного суду
України від 26 лютого 2013 року, визнано
протиправними дії Червонослобідської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області, щодо надання
дозволу 83 особам на розробку технічної
документації із землеустрою земельних
ділянок в межах населеного пункту -
АДРЕСА_1. Скасовано п. 4 рішення Червоно
слобідської сільської ради
Черкаського району Черкаської області
11-ї сесії 6 скликання №11-10 від 15 липня 2011
року.

Зокрема, встановлено, що рішення
сільської ради № 41 від 25 червня 1998 року
прийнято в порядку ст. 19 Земельного
Кодексу України від 18 грудня 1990 року №
561-XII, відповідно до частини 16 якої
проект відведення земельної ділянки
погоджується з власником землі або
землекористувачем та подається до
сільської , селищної , міської Ради
народних депутатів, яка розглядає його
у місячний строк і в межах своєї
компетенції приймає рішення про
надання земель.

Відповідно до п. 1 Перехідних положень
ЗК України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ
рішення про надання в користування
земельних ділянок, а також про
вилучення (викуп) земель, прийняті
відповідними органами, але не виконані
на момент введення у дію цього Кодексу,
підлягають виконанню відповідно до
вимог цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, суд визнав
необґрунтованим посилання на те, що
рішення Червонослобідської сільської
ради № 41 від № 41 від 25 червня 1998 року
втратило чинність, оскільки не було
реалізоване, а СТ «Дніпро» на даний час
згідно діючого земельного
законодавства втратив право набуття у
постійне користування земельної
ділянки, а відтак земельна ділянка є
вільною, так як такі твердження не
узгоджуються з рішенням
Конституційного Суду України від 22
вересня 2005 року у справі № 1-17/2005.

Оскільки земельним законодавством не
передбачено втрату чинності рішення
про затвердження проекту відводу
земельної ділянки в постійне
користування, тоді як рішення
сільської ради № 41 від 25 червня 1998 року
у встановленому законом порядку не
скасовано.

Колегія суддів вважає неспроможним й
рішення Червонослобідської ради № 34-16
від 27.06.2013 року відповідно до якого
Червонослобідська сільська рада
вважає таким, що втратило чинність
рішення сільської ради від 25.06.1998 року
за № 41 у зв'язку з невідповідністю
вимогам п. 2 ст. 92, ст. 125, 126 ЗК України,
оскільки воно не узгоджується з
Рішенням Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року N 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» при
вирішенні в судовому порядку питання
про недійсність документів, виданих на
підставі переглянутого рішення органу
виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про скасування свого
рішення, за яким земельна ділянка була
неправомірно одержана у власність чи
користування, слід враховувати Рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 р. N 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування), відповідно до пункту 5
мотивувальної частини якого органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Таким чином, прийнятим рішенням № 41 від
25.06.1998 року виконком
Червонослобідської сільської ради
затвердив документацію із землеустрою
щодо передачі у постійне користування
земельної ділянки загальною площею 31.35
га, розташованої в адміністративних
межах Червонослобідської сільської
ради.

Прийняте Червонослобідською сільською
радою рішення від 12.01.2012 року № 19-25, яким
було затверджено технічну
документацію та передано у власність
відповідачці ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 0,0695 га, порушує права СТ
«Дніпро», яке на даний час фактично
користується зазначеною земельною
ділянкою.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду про те, що під час
прийняття рішення Червонослобідською
сільською радою рішення від 12.01.2012 №19-25,
яким було затверджено технічну
документацію та передано у власність
відповідачці ОСОБА_6, земельну ділянку
площею 0,0695 га. Червонослобідською
сільською радою були порушені умови
передбачені ч.2 ст.20, 52, 118 Земельного
кодексу України і таке рішення має бути
визнане незаконним.

Крім того, суд вірно виходив з того, що
частинами першою та другою статті 116 ЗК
України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено,
що у разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення , на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки. Визнання недійсними
державних актів на право власності
вважається законним, належним та
окремим способом поновлення порушених
прав у судовому порядку.

Отже, враховуючи, що державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №438369 від 10.02.2012, виданий ОСОБА_6
з порушенням вимог чинного
законодавства, такий акт повинен бути
визнаний недійсним. Такого способу
захисту порушеного права на землю як
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку закон не
встановлює. Скасуванню підлягає запис
про його державну реєстрацію. З огляду
на вказане суд вірно відмовив в
задоволенні позовних вимог в частині
скасування державного акту.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
вважає безпідставними доводи апелянта,
викладені в апеляційній скарзі про те,
що рішення суду не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
були предметом дослідження в суді
першої інстанції, правильності
висновків суду не спростовують та на
законність рішення суду не впливають.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги, що суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів апеляційну скаргу
відхиляє, а рішення суду першої
інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а
рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 13 листопада 2013
року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :