Справа №464/8904/14-ц
пр № 2-з/464/91/14
У Х В А Л А

12.11.2014 року Сихівський
районний суд м. Львова

у складі: головуючого – судді Дулебка
Н.І.,

секретар – Кріль Х.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову, –

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до відповідача публічного
акціонерного товариства „Комерційний
банк „Фінансова ініціатива” про
стягнення грошових коштів.

11.11.2014 р. позивач ОСОБА_1 подала до суду
заяву про забезпечення позову, згідно з
якою просить забезпечити позов шляхом
накладення арешту на грошові кошти, що
належать відповідачеві в сумі 258880,69
грн., що еквівалентна станом на 10.11.2014 р.
розміру позовних вимог – 17809,04 доларів
США. Як на підставу накладення арешту
покликається на те, що власник ПАТ „КБ
„Фінансові ініціативи” перебуває у
скрутному матеріальному становищі, на
даний час відбувається відтік коштів у
валюті з банківської системи України,
хоча разом з тим зазначає, що відтік
коштів у відповідача становив +1%, у ПАТ
„КБ „Фінансова ініціатива” може бути
введена тимчасова адміністрація та
такого може бути віднесено до
категорії неплатоспроможних.

Оглянувши матеріали заяви про
забезпечення позову та позовної заяви,
суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р.
„Про практику застосування судами
цивільного законодавства при розгляді
заяв про забезпечення позову”,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Відповідно до заяви про забезпечення
позову, позивачем запропоновано
накласти арешт на грошові кошти, що
знаходяться у відповідача, в межах
позовних вимог.

Із письмових заперечень проти позову
встановлено, що відповідач по суті не
заперечує свого обов'язку повернути
кошти, проте не виконує такого із
об'єктивних, на його думку, причин, що
пов'язані із відповідною постановою
Національного банку України.

Відповідачем у справі є комерційний
банк, тобто кредитно-фінансова
установа, яка здійснює грошові
розрахунки, акумулює грошові кошти та
інші цінності, надає кредити та
здійснює послуги за фінансовими
операціями. У відповідача на даний час
не призначена тимчасова адміністрація,
не підтверджено існування передумов до
зупинення діяльності, а відтак
відсутні підстави стверджувати, що на
даний час існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Враховуючи наведене, в задоволенні
заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 151 – 153 ЦПК України,
суд, –

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Головуючий

Дулебко Н.І.