Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Соловей Р.С.
Справа № 2-197/13
Провадження № 22ц/782/5463/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - судді Соловей
Р.С.,

суддів Медведєвої Л.П., Пащенко
Л.В.

при секретарі Арутюнян Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду міста Луганська від 25
листопада 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи:
Реєстраційна служба Луганського
міського управління юстиції, Приватний
нотаріус Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, Міське
комунальне підприємство Бюро
технічної інвентаризації, Управління
комунальним майном Луганської міської
ради, про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири, визнання
права власності на ? частку квартири,
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
визнання права власності на ? частку
квартири в порядку спадкування,
визнання права власності на ? частки
квартири, витребування квартири з
чужого незаконного володіння,
зобов'язання передати ключі від
квартири, зобов'язання звільнити
квартиру та не чинити перешкод в
користуванні та розпорядженні
квартирою, скасування державної
реєстрації права власності на квартиру
та договору купівлі-продажу квартири,
скасування арешту квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2011 року позивачі звернулись до
суду з позовом, вимоги якого в
подальшому неодноразово уточнювали та
доповнювали (а. с. 46 - 48, 106, 139 - 141, 170 - 171, 180
- 183 т. 1), та остаточно просили:

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири за адресою
АДРЕСА_1 від 09.08.2007 р., укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4, зареєстрований
приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу
Луганської області ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі за №3378;

- скасувати державну реєстрацію
договору купівлі-продажу квартири за
вказаною вище адресою, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Михайлвіною,
проведену БТІ 14.08.2007 р.;

- скасувати державну реєстрацію
права власності на квартиру,
розташовану за адресою, проведену у
відповідності з виконавчим листом
Свердловського міського суду
Луганської області від 07.08.2007 р.,
виданим на підставі рішення
Третейського суду для вирішення
конкретного спору від 23.07.2007 р. у справі
№01-2007;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частку вказаної квартири;

- визнати пропущеним ОСОБА_2 з
поважних причин строк для подання
заяви про прийняття ним спадщини після
смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
р.;

- визначити ОСОБА_2 додатковий
строк у один рік з дня набрання
законної сили рішенням у цій справі для
подання ним заяви про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку

зазначеної квартири у порядку
спадкування за законом після смерті
баби ОСОБА_8 та смерті батька ОСОБА_7;

- визнати право власності на ? частки
квартири за вказаною вище адресою за

ОСОБА_2;

- витребувати вказану квартиру від
ОСОБА_4, зобов'язавши

останню звільнити квартиру та
передати ключі від запірних пристроїв
квартири

позивачам, а також не чинити їм
перешкод у користуванні та
розпорядженні

квартирою;

- скасувати, арешт на квартиру,
накладений постановою слідчого
Ленінського РВ

ЛМУ УМВС України від 07.07.2008 р.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позовних вимог позивачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі за
необґрунтованістю.

Позивачі, не погодившись із вказаним
рішенням суду першої інстанції, подали
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати це рішення, як ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити їхні
позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянтів, відповідачки
та її представника, дослідивши
письмові докази у справі, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду має бути законним та
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно з законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом у справі правильно встановлено
наступні фактичні обставини.

Свідоцтвом про право власності на
житло від 30.07.1993 р. було встановлено
право власності на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 за
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду» (а. с. 14).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р., ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., що
підтверджується актовими записами про
смерть Ленінського відділу реєстрації
актів цивільного стану Луганського
міського управління юстиції за № 243 та
№ 245 від 02.03.2006 р. (а. с. 15 - 15 зворот т. 1).

Рішенням Третейського суду для
вирішення конкретного спору в м.
Свердловську від 23.07.2007 р. у справі
№01-2007 було затверджено мирову угоду,
укладену 06.07.2007 р. між ОСОБА_6, з однієї
сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з іншої
сторони; визнано дійсним договір
купівлі-продажу квартири, укладений
07.01.2006 р. між ОСОБА_6, з одного боку, і
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яка діяла від свого
імені та від імені ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з
іншого боку; визнано за ОСОБА_6 право
власності на об'єкт нерухомого майна -
квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 143 - 145 т. 1).

Ухвалою Свердловського міського суду
Луганської області від 07.08.2007 р. було
задоволено заяву ОСОБА_6 та видано
виконавчий лист на рішення
Третейського суду від 23.07.2007 р. ( копія
ухвали на а. с. 50 т. 1)

За договором купівлі-продажу від 09.08.2007
р., посвідченим приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, спірна квартира була
передана продавцем ОСОБА_6 у власність
покупця ОСОБА_4 (на цей час ОСОБА_4 - а. с.
94 - 97), яка прийняла у власність
квартиру та сплатила обговорену
грошову суму (а. с. 52, том 1).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р., що
підтверджено копією свідоцтва про
смерть, виданого Кам'янобрідським
відділом РАЦС Луганського МУЮ (а. с. 24 т.
1).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 02.11.2010 р. у справі №2-116 за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу спірної квартири та
повернення її з чужого незаконного
володіння у задоволенні позову було
відмовлено (а. с. 100 - 103, том 1).

Відмовляючи позивачам у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції у
оскаржуваному рішенні вважав
необґрунтованими посилання позивачів
на незаконність рішення третейського
суду від 23.07.2007 р., за яким спірна
квартира вибула з власності позивачів
на користь ОСОБА_6, після чого була в
подальшому відчужена ним на користь
ОСОБА_4, оскільки вказане рішення не
переглянуто та не скасовано в
передбаченому законом порядку. Суд
виходив з того, що ОСОБА_6, укладаючи
договір купівлі-продажу квартири від
09.08.2007 р. та відчужуючи її на користь
ОСОБА_4, діяв в межах своєї цивільної
дієздатності як повноважний власник
квартири, та, відповідно, з відсутності
підстав для визнання зазначеного
договору недійсним. Крім того, суд
зауважив, що за умов чинності рішення
третейського суду від 23.07.2007 р., за яким
спірна квартира вибула з власності
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
відсутніми є підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в
частині визнання права власності на
зазначені ними частки в спірній
квартирі. Суд не знайшов підстав для
задоволення позову в частині
визначення ОСОБА_2 додаткового строку
для подання заяви про прийняття у
спадщину частини спірної квартири,
посилаючись на те, що частки спірної
квартири спадкодавцям на день їх
смерті вже не належали, тобто не могли
входити до спадкового майна.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції у
оскаржуваному рішенні, оскільки вони
відповідають встановленим фактичним
обставинам та нормам матеріального
права.

Доводи апелянта щодо нечинності
рішення Третейського суду від 23.07.2007 р.,
як скасованого ухвалою Третейського
суду від 19.08.2008 р., є необґрунтованими з
наступних підстав.

Дійсно, ухвалою третейського суду від
19.08.2008 р. наведене вище рішення
Третейського суду від 23.07.2007 р. було
скасовано за нововиявленими
обставинами (а. с. 142).

Однак, згідно з висновками зазначеного
вище рішення Ленінського районного
суду міста Луганська від 02.11.2010 р.,
компетентним судом, який міг скасувати
рішення Третейського суду від 23.07.2007 р.,
є Свердловський міський суд Луганської
області, та рішень цього компетентного
суду із вказаного питання позивачами
надано не було, тому суд виходив з того,
що рішення Третейського суду від 23.07.2007
р. не було переглянуто в передбаченому
законом порядку (а. с. 100 - 103 т. 1).

Вказане судове рішення від 02.11.2010 р.
набрало чинності, оскільки воно
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Луганської області від 22.03.2011 р.
Копія резолютивної частини цієї ухвали
на аркуші справи 104 т. 1 є неповною та
незавіреною, та в судовому засіданні
колегією суддів було оглянуто завірену
належним чином копію резолютивної
частини ухвали. Крім того, представник
апелянтів також підтвердив, що рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 02.11.2010 р. набрало чинності
у зв'язку із залишенням його без змін
апеляційним судом.

Вказана обставина щодо чинності
рішення Третейського суду від 23.07.2007 р.
не підлягає доказуванню відповідачкою
у цій справі у відповідності до
положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки
є встановленою судовим рішенням у
цивільній, справі, у якій брали участь
ті самі особи, що і в цій справі.

Апелянт зазначає, що мирову угоду між
ОСОБА_6, з одного боку, та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, з іншого боку, щодо визнання
права власності на спірну квартиру за
ОСОБА_6, яка була затверджена рішенням
Третейського суду від 23.07.2007 р., було
сфальсифіковано, посилаючись при цьому
на копії документів із кримінальної
справи (а. с. 14 - 85 т. 2). Проте з пояснень
представників апелянтів та
відповідачки встановлено, що
кримінальна справа перебуває на
розгляді Ленінського районного суду
міста Луганська, і остаточне рішення у
ній на цей час не прийнято. Отже, доводи
про фальсифікацію документу, на
підставі якого було ухвалено рішення
Третейського суду, відповідним судовим
рішенням не підтверджено.

Натомість чинність рішення
Третейського суду від 23.07.2007 р.
підтверджена вказаним вище рішенням
Ленінського районного суду м.
Луганська від 02.11.2010 р.

Відповідачкою та іншими особами у
справі не заперечується те, що ОСОБА_2 є
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті батька ОСОБА_7. Натомість
частка квартири, на яку претендує
позивач ОСОБА_2 як на спадкове майно,
вибула з власності ОСОБА_7 за життя, що
встановлено на підставі висновків у
рішенні Третейського суду від 23.07.2007 р.
Отже, правильними є висновки суду у
оскаржуваному рішенні про відсутність
підстав для визначення ОСОБА_2
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини у виді частки
спірної квартири.

Довід апелянтів щодо законної сили
свідоцтва про право власності на
спірну квартиру ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9
та ОСОБА_2 не заслуговує на увагу,
оскільки на підставі вказаних вище
доказів встановлено, що квартира
вибула із власності вказаних осіб.

У цій справі позивачі звернулись знову
з позовною вимогою про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
спірної квартири, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4, однак з посиланням на
додаткові підстави, а саме на рішення
Ленінського районного суду міста
Луганська від 06.10.2011 р., яким йому було
визначено додатковий строк для подання
заяви про прийняття спадщини (а. с. 124),
та на подання ОСОБА_2 27.06.2012 р. нотаріусу
заяви про прийняття спадщини після
смерті батька ОСОБА_7 (а. с. 105).

Натомість ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 05.02.2013 р. було
задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4,
рішення Ленінського районного суду
міста Луганська від 06.10.2011 р. скасовано
та у задоволенні позову ОСОБА_2 про
визначення йому додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
відмовлено (а. с. 184 - 185 т. 1).

Решта позовних вимог: витребування
квартири з чужого незаконного
володіння, зобов'язання передати ключі
від квартири, зобов'язання звільнити
квартиру та не чинити перешкод в
користуванні та розпорядженні
квартирою, скасування державної
реєстрації права власності на квартиру
та договору купівлі-продажу квартири, є
похідними від вказаних вище вимог, і
оскільки правильними є висновки суду
першої інстанції щодо відмови у
задоволенні зазначених вище вимог,
відповідно, відсутні підстави для
задоволення і решти похідних вимог.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла висновку, що доводами апелянтів
висновки суду першої інстанції не
спростовуються. Судом у оскаржуваному
рішенні правильно встановлено правові
відносини, що склалися між сторонами у
справі, встановлено норми
матеріального права, якими вони
регулюються, повно та всебічно
встановлено та досліджено фактичні
обставини, дано об'єктивну оцінку
наданим сторонами доказам та зроблено
правильні та обґрунтовані висновки про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду
відповідає вимогам закону, порушень
процесуального законодавства при
розгляді справи та ухваленні рішення
не встановлено, підстав для скасування
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
міста Луганська від 25 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом 20 днів безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: