АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І.Б., Чупікової
В. В.

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського
районного суду Чернівецької області
від 04 листопада 2014 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про стягнення аліментів.

Зазначала, що відповідач є її батьком.
Шлюб між батьками розірвано 03 вересня
2004 року, після чого вона залишилася
проживати біля матері.

На даний час вона навчається на денній
формі на 2 курсі факультету історії,
політології та міжнародних відносин
Чернівецького національного
університету ім. Ю. Федьковича.

До повноліття батько сплачував
аліменти на її утримання. Мати
самостійно не спроможна в повній мірі
оплачувати всі необхідні витрати,
пов'язанні з навчанням та проживанням.

Посилаючись на те, що відповідач є
працездатним, оформлений приватним
підприємцем, добровільно матеріальної
допомоги їй не надає, просила стягувати
з відповідача на її користь аліменти у
розмірі 1000 гривень, щомісячно, до
закінчення навчання в університеті - 30
червня 2017 року, а також додаткові
витрати з оплати за навчання у розмірі
14800 гривень.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 04 листопада
2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
аліменти у розмірі 800 гривень,
щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2014 року
і до закінчення навчання 30 червня 2017
року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 700
гривень - додаткових витрат з оплати за
навчання.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2. просить рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
аліментів скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити частково
вимоги про стягнення аліментів на
період навчання ОСОБА_1 з урахуванням
розміру прожиткового мінімуму та
розміру мінімальної заробітної плати.

Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин справи,
які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Указаним нормам рішення районного суду
не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову в частині стягнення аліментів у
розмірі 800 гривень, щомісячно, суд
першої інстанції виходив з
працездатності відповідача, роду його
занять, відсутності інших утриманців,
його майнового стану та майнового
стану позивачки.

Проте з такими висновками повністю
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов їх внаслідок неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеності обставин
справи, які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для зміни рішення.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного
кодексу України (далі - СК України) якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Частиною першою статті 182 СК України
встановлено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду
України у п. 20 постанови №3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" від 15 травня 2006
року обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Що ж до максимального розміру
аліментів, які стягуються з боржника,
то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону
України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про
виконавче провадження" він не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи (п. 17).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Заявляючи вимоги про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі у
розмірі 1000 гривень та стягнення
додаткових витрат за навчання
позивачка зазначала, що вона
навчається на другому курсі
Чернівецького національного
університету ім. Ю. Федьковича,
можливості знайти роботу не має, а
відповідач є працездатним, займається
підприємницькою діяльністю, інших
дітей та сім'ї не має, а тому
зобов'язаний та спроможний сплачувати
аліменти у зазначеному розмірі.

У запереченнях на позов відповідач
просив суд враховувати, що розмір його
доходів не дозволяє сплачувати
аліменти у розмірі, що визначила
позивачка, а також стан його здоров'я,
зокрема, що він хворіє цукровим
діабетом (а.с.16-19).

Суд першої інстанції не вжив заходів до
з'ясування обставин справи, які слід
встановити з урахуванням наведених
вище положень ст. ст. 199, 200, 182 СК України.

Розмір аліментів, визначений судом
першої інстанції, перевищує розмір
фактичного щомісячного доходу
відповідача, не враховує стан здоров'я
відповідача, який хворіє цукровим
діабетом.

Доводи позивачки як і висновок суду
першої інстанції про спроможність
відповідача сплачувати аліменти у
розмірі 800 гривень ґрунтуються на
припущеннях.

На докази майнового стану відповідача,
які би свідчили про його можливість
сплачувати аліменти у розмірі 1000-800
гривень, щомісячно, позивачка не
посилалася і такі докази у справі
відсутні.

Як вбачається зі змісту довідки №
1388/1717-044 від 31 жовтня 2014 року сума
загального річного оподатковуваного
(чистого) доходу відповідача за 2013 рік
складала 4719 гривень.

Відповідач стверджує, що у зв'язку з
хворобою впродовж 2014 року він не мав
можливості в повному обсязі займатися
підприємницькою діяльністю, що
позивачкою не спростовано.

З урахуванням матеріального становища
платника аліментів, його бажання
надавати посильну матеріальну
допомогу на утримання доньки, стану
його здоров'я, що лише частково
враховано судом першої інстанції,
можливість надання утримання матір'ю
позивачки, колегія суддів дійшла
висновку про те, що відповідач
зобов'язаний та спроможний сплачувати
аліменти у розмірі по 500 гривень,
щомісячно, а не по 800 гривень, як це
помилково визначив суд першої
інстанції.

Тому рішення суду першої інстанції в
частині розміру стягнення аліментів
підлягає зміні шляхом зменшення
розміру аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції не передаючи справи на новий
розгляд змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Оскільки позовні вимоги в частині
стягнення аліментів підлягають
задоволенню на 50 %, з відповідача на
користь держави слід стягнути судовий
збір у розмірі 121 гривні 90 коп. (243,60х50:100).

На підставі наведеного та керуючись п. 2
ч. 1 ст. 307, пп.1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 04 листопада
2014 року змінити в частині розміру
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_2, зменшивши цей розмір з 800
гривень до 500 (п'ятсот) гривень.

Розподіл судових витрат змінити,
стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 121
(сто двадцять одну) гривню 90 коп.
судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І.Б. Перепелюк

В. В. Чупікова