Справа № 428/596/14-ц
Провадження № 2/428/412/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства, ОСОБА_3 міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона мешкає у кімнаті № 106 будинку № 3 по вул. Гоголя м. Сєвєродонецька Луганської області. 09.12.2013 року вона звернулася до ОСОБА_3 міської ради з заявою про передачу їй в порядку приватизації кімнати у гуртожитку, де вона мешкає. 30.12.2013 року на засіданні комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку м. Сєвєродонецька її звернення було розглянуто та відмовлено у приватизації. Листом № 102 від 16.01.2014 р. позивачку ОСОБА_2 відповідач повідомив про відмову у приватизації кімнати у гуртожитку з причини відсутності права на участь у приватизації. Позивачка ОСОБА_2 приймала участь у приватизації частки квартири № 38, Мікрорайон-4, будинок № 59 у м. Брянка Луганської області, але не використала повністю житловий чек, що підтверджується довідкою АТ Державний ощадний банк України Луганське обласне управління № 75/03-21/36 від 06.09.2013 р., в якій вказано, що на приватизаційному депозитному рахунку по житловому чеку є залишок коштів в сумі 1,20 грн. Оскільки позивач ОСОБА_2 використала частково чеки, а не повністю, має залишки коштів на приватизаційному депозитному рахунку, санітарна норма становить 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сімї та додатково 10 кв.м. на сімю, та приймаючи участь у попередній приватизації не перевищила санітарну норму, то вважає, що вона має право на приватизацію житлового фонду в межах вартості невикористаних житлових чеків з доплатою особистих коштів. Тому позивачка вимушена була звернутись до суду з даним позовом та в уточненій позовній заяві ОСОБА_2 просить суд визнати дії ОСОБА_3 міської ради, Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради щодо відмови у приватизації кімнати № 106 у будинку № 3 по вул. Гоголя м. Сєвєродонецька Луганської області незаконними; визнати за нею право на приватизацію кімнати № 106 у будинку № 3 по вул. Гоголя м. Сєвєродонецька Луганської області та зобовязати ОСОБА_3 міську раду видати їй дозвіл на приватизацію кімнати № 106 у будинку № 3 по вул. Гоголя м. Сєвєродонецька Луганської області.

Представником відповідача УЖКГ ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 до суду подане письмове заперечення на позовну заяву, згідно з яким Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради цивільний позов ОСОБА_2 про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними та визнання права на приватизацію не визнає в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно з п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Рішенням ОСОБА_3 міської ради № 1108 від 30.07.1997 р. «Про орган приватизації житла ОСОБА_3 міської ради народних депутатів» був визначений орган приватизації житла ОСОБА_3 міської ради народних депутатів Управління житлово-комунального господарства.

Представник ОСОБА_2 (ОСОБА_1В.) до Органу приватизації з письмовою заявою на приватизацію житлового приміщення за адресою: м. Сєвєродонецьк, вулиця Гоголя, буд. 3, кім. 106, не зверталась.

Відповідно до п. 18 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Форма зазначеної заяви на приватизації квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі затверджена вищезазначеним Наказом № 396 від 16.12.2009 р. (Додаток № 2). Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів затверджено вищезазначеним Наказом № 396 від 16.12.2009 р. (Додаток № 3).

Слід зазначити, що позивачка не зверталась із заявою (встановленої форми) про оформлення передачі в приватну власність квартири, жилого приміщення в гуртожитку, це вказує на те, що фактично немає суті спору між позивачем та ОСОБА_3 міською радою.

30.12.2013 року на засіданні комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька було розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо приватизації займаного житлового приміщення та прийнято рішення, яким не дозволено приватизацію кімнати в гуртожитку за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, будинок 3, кімната 106, згідно діючого законодавства України та надано розяснення.

Приватизація квартир, будинків та житлових приміщень у гуртожитках відбувається на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», та рішення сесії ОСОБА_3 міської ради пятого скликання «Про дозвіл на приватизацію житла у гуртожитках, які є власністю територіальної громади м. Сєвєродонецька» від 21 травня 2009 року № 3163.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина на приватизацію його жилих та нежилих приміщень.

Згідно довідки № 62 від 29.04.2010 року, виданої КП «БТІ» м. Брянка, за ОСОБА_2 зареєстрована на праві приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 26.06.1995 року, посвідченого Брянківською нотаріальною конторою за № 2-2313. Зазначене фактично підтверджує наявність на підставі приватної власності у гр. ОСОБА_2 обєкту нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Даний факт вказує на те, що на ОСОБА_2 не розповсюджується дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Тому при розгляді звернення ОСОБА_2 щодо приватизації кімнати в гуртожитку, яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, будинок 3, кімната 106, Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради діяла в межах та у порядку передбачених чинним законодавством України.

У звязку з викладеним, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що листом ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_2 було повідомлено про відмову у приватизації кімнати у гуртожитку з причини відсутності права на участь у приватизації. З даною відмовою вони не погоджуються, бо вважають, що приймаючи участь у попередній приватизації в неї залишилися залишки, які можна ще один раз використати з доплатою особистих коштів. В момент звернення до комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків ними буда надана довідка, в якій значилось, що за позивачкою зареєстроване право власності і вона приймала участь у приватизації за попереднім місцем мешкання. Доказів, що ОСОБА_2 на той момент вже продала квартиру за адресою: АДРЕСА_3, в них не було, документи вони отримали після звернення з заявою. З цих підстав представник позивача ОСОБА_1 просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог заперечував.

Представник відповідача УЖКГ ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала доводи, викладені у письмовому запереченні та додатково пояснила, що санітарною нормою встановлено 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сімї та додатково 10 кв.м. на сімю. Розмір кімнати, яку хоче приватизувати позивачка, становить 19,8 кв.м. За попереднім місцем мешкання за адресою: м. Брянка, Мікрорайон-4АДРЕСА_4, ОСОБА_2 брала участь у приватизації житла. Залишок на її житловому чеку складає 1,20 грн., що дає право на приватизацію 6,7 кв.м. загальної площі квартири. Виходячи з цього, Відділ приватизації розглядає заяви на приватизацію кімнат лише на залишок чеку, тому вони не мають права перевищувати 1,20 грн. Цей факт позбавляє позивачку права брати участь у приватизації кімнати у гуртожитку, тому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобовязання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача субєкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладені керівні розяснення, суд вважає обгрунтованим звернення позивачки ОСОБА_2 з даним позовом до субєктів владних повноважень в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

З рішення ОСОБА_3 міської ради народних депутатів № 1108 від 30.07.1997 року «Про орган приватизації житла ОСОБА_3 міської ради народних депутатів» вбачається, що органом приватизації житла ОСОБА_3 міської ради народних депутатів є Управління житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» спори, повязані з порушенням житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, за згодою таких громадян можуть попередньо розглядатися комісіями із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків.

Зазначені комісії створюють відповідні місцеві ради з числа депутатів місцевої ради, представників місцевої державної адміністрації, відповідних фахівців (з питань житлово-комунального господарства, будівництва та містобудування, права, захисту прав людини) із залученням до її роботи власників гуртожитків (уповноважених ними осіб), управителів гуртожитків, власників або користувачів земельних ділянок, а також представників мешканців гуртожитків, обєднань співвласників жилих та нежилих приміщень гуртожитків і представників громадськості.

З рішення ОСОБА_3 міської ради № 2899 від 19.02.2009 року «Про створення комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та затвердження Положення про таку комісію» вбачається, що у м. Сєвєродонецьку створено комісію із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та затверджено її Положення.

Згідно з Витягом із протоколу засідання комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька № 5 від 30.12.2013 року, на засіданні було розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо приватизації кімнати у гуртожитку. В своєму зверненні ОСОБА_2 посилається на те, що вона мешкає у гуртожитку за адресою: вул. Гоголя, буд. 3, кімната 106, з 21.11.2007 року, житлова площа складає 9,00 кв.м. Склад її сімї одна людини. Заборгованості по житлово-комунальних послугах немає. За попереднім місцем мешкання за адресою: м. Брянка, Мікрорайон-4АДРЕСА_5, брала участь у приватизації житла. Залишок житлового чеку складає 1,20 грн. Згідно з довідкою КП «БТІ» м. Брянка за ОСОБА_2 Дмитрієвною на праві приватної власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 26.06.1995 року та м. Брянка, Мікрорайон-4АДРЕСА_5. ОСОБА_2 просила комісію розглянути можливість приватизації житлової кімнати в гуртожитку на залишок житлового чеку.

Рішенням комісії не дозволено приватизацію житлової кімнати в гуртожитку за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, будинок 3, кімната 106, згідно з діючим законодавством України та надано розяснення.

Згідно з копією листа № 102 від 16.01.2014 р. ОСОБА_2 було повідомлено, що 30.12.2013 року на засіданні комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька було розглянуто її звернення щодо приватизації займаного житлового приміщення та було прийнято рішення, яким не дозволено приватизацію кімнати в гуртожитку за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, будинок 3, кімната 106. Відмова мотивована тим, що за попереднім місцем мешкання за адресою: м. Брянка, Мікрорайон-4АДРЕСА_4, вона брала участь у приватизації житла. Залишок житлового чеку складає 1,20 грн., що дає право на приватизацію 6,7 кв.м. загальної площі квартири (будинку). Згідно з довідкою КП «БТІ» м. Брянка за нею на праві приватної власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 26.06.1995 року. З урахуванням діючого законодавства України у позивача відсутнє право на приватизацію житлового приміщення за адресою: вул. Гоголя, будинок 3, кімната 106.

Вирішуючи спір про правомірність відмови у приватизації кімнати у гуртожитку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до cт. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією довідки № 62 від 29.04.2013 року, виданої КП «БТІ» м. Брянка, ОСОБА_2 приймала участь у приватизації 1/3 частки квартири, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 11.01.1997 р. за адресою: м. Брянка, Мікрорайон-4АДРЕСА_4, а також за нею зареєстрована на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 26.06.1995 року, посвідченого Брянківською нотаріальною конторою за № 2-2313 (а.с. 7).

Згідно з копією довідки № 75/03-21/36 від 06.09.2013 р., виданої Луганським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10012/066, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, використала житловий чек на суму 3,00 грн. за адресою: Україна, Луганська обл., м. Брянка, Мікрорайон-4АДРЕСА_4 (а.с. 12).

Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2013 року ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою: м. Брянка Луганської області, вул. Павлова, буд. 10 (десять), квартира 1 (один), що також підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 11586379 від 25.10.2013 року (а.с. 15, 45, 100).

З пояснень учасників процесу, наданих в судовому засіданні, які не оспорювали даний факт, встановлено, що позивач, звертаючись до комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька 09.12.2013 року, з заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку, надала на розгляд комісії тільки довідку з КП «БТІ» м. Брянка, згідно з якою вона має у приватній власності житло і, знаючи про те, що вказане житло на момент звернення до комісії вже не перебуває у її власності, комісію про факт його відчуження не повідомила.

Посилання ж представника позивача ОСОБА_1 на те, що представник відповідача ОСОБА_4 перед проведенням засідання комісії мала сама зясувати та отримати інформацію про наявність або відсутність житла у заявника, суд не приймає до уваги та вважає їх такими, що не відповідають дійсності, оскільки згідно з Положенням про комісію з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та Посадовою інструкцією начальника відділу приватизації та обміну житла управління житлово-комунального господарства ОСОБА_4, представник відповідача не зобовязана здійснювати збір додаткової інформації про заявника, а зобовязана організувати та контролювати своєчасний та якісний розгляд звернень громадян.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_2 на день звернення до комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків 09.12.2013 року, з заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку, не повідомила комісію про відчуження 25.10.2013 року обєкту нерухомості, який знаходився у її приватній власності, тобто свідомо надала комісії не повну інформацію про своє майнове становище, що й стало підставою відмови у наданні дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку.

Наявність у позивача власного житла виключає її зі складу субєктів, на яких поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки його дія розповсюджується тільки на громадян, які не мають власного житла. Враховуючи такі обставини, на думку суду, дії відповідачів щодо відмови позивачу у наданні дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку відповідали вимогам Закону та були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 328, 345 ЦК України, ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 1, 25, 26 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними залишити без задоволення у звязку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти з днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ