Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва в
складі:

Головуючого судді
ЛАСТОВКИ Н.Д.

при секретарі
Фузік Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом про
визначення йому додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, мотивуючи свої вимоги тим,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його тітка -
ОСОБА_5, після чого відкрилась спадщина
на все належне їй майно. 28.11.2013 року він
звернувся до Першої Київської
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, але нотаріальною
конторою було відмовлено та роз'яснено,
що поновити строк для прийняття
спадщини він може лише у судовому
порядку. Про смерть тітки він дізнався
від її сусіда, на початку листопада 2013
року, після закінчення шестимісячного
строку звернення до органів нотаріату
із заявою про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
просив задовольнити позовні вимоги з
підстав викладених у позові, додатково
пояснив, що після смерті його тітки -
ОСОБА_5, він та відповідач ОСОБА_4, який
являється його дядьком, є фактично
рівними по черзі спадкоємцями,
оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його
батько - ОСОБА_6, який є рідним братом
померлої тітки ОСОБА_5 та відповідача
ОСОБА_4, а він в свою чергу отримав
черговість після смерті свого батька, а
тому вважає, що має право на отримання
частки спадщин за законом, однак у
зв'язку з тим, що не знав про смерть
своєї тітки, оскільки його мати
постійно хворіла, він був зайнятий її
здоров'ям, а пропустив строк для
прийняття спадщини із-за необізнаності
про смерть тітки.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував,
з підстав викладених у запереченні на
позов (а.с. 20- 23), в подальшому в судове
засідання не з'явився.

Уповноважені представники відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому
засіданні просили відмовити у
задоволенні позову з підстав
викладених у запереченні на позов (а.с.
20- 23), додатково пояснили, що на 1/5 частку
приватного будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_5
розпорядилась заповісти відповідачу -
ОСОБА_4, позивач у свою чергу, звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини поза строком для
прийняття спадщини, при цьому не надав
жодного доказу про поважність пропуску
строку для звернення до нотаріальної
контори, вважають, що позивач знав про
смерть тітки, адже його мати знала, тому
допускають, що і позивач, який постійно
спілкується з матір'ю, міг знати про
смерть ОСОБА_5

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_4 та його
представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
врахувавши покази свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
відносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про народження, позивач
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
батьками якого є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7. (а.с.
8)

Відповідно до свідоцтва про
народження, відповідач ОСОБА_4
народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, батьками
якого є: ОСОБА_8 та ОСОБА_9. (а.с. 27)

Як убачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами по справі,
позивач ОСОБА_1 є племінником
відповідача ОСОБА_4, який у свою чергу є
рідним братом ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
батько позивача - ОСОБА_6, помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. (а.с. 7)

Відповідно до свідоцтва про смерть,
тітка позивача та рідна сестра
відповідача - ОСОБА_5, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (а.с. 6)

Згідно заповіту від 31.01.1980 року ОСОБА_5
розпорядилась заповісти 1/5 частину
житлового будинку по АДРЕСА_1
відповідачу по справі ОСОБА_4 (а.с. 69)

Згідно даних довідки ПАТ «Державний
ощадний банк України» встановлено, що
на ім'я ОСОБА_5 наявні вклади грошових
коштів в установах АТ «Ощадбанк» в м.
Києві. (а.с. 70)

Відповідно до частини першої та другої
статті 1269 Цивільного кодексу України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

12.04.2013 року відповідач ОСОБА_4 звернувся
до Першої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлої
сестри ОСОБА_5 (а.с. 24)

28.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
Першої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлої
тітки ОСОБА_5, на що нотаріальною
конторою повідомлено про неможливість
видати свідоцтва про право на спадщину
за законом у зв'язку з пропуском
шестимісячного строку для прийняття
спадщини. (а.с. 9)

Згідно положення частини 3 ст. 1266
Цивільного кодексу України, племінники
спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові (сестрі, братові
спадкодавця), якби вони були живими на
час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного
кодексу України, для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пле
нуму Верховного Суду України №7 від 30
травня 2008 року «Про практику розгляду
судами справ про спад кування» часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця.

У статті 67 Закону України «Про
нотаріат» встановлено, що Свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
встановленому цивільним
законодавством, на ім'я всіх
спадкоємців або за їх бажанням
кожному з них окремо.

Згідно частини третьої ст.1272
Цивільного кодексу України, за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Як роз'яснено в пункті 24 вказаної
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно
виходити з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Узагальнення судової практики
розгляду судами справ про надання
спадкоємцеві додаткового строку для
прийняття спадщини свідчить про те, що
поважними причинами пропуску строку
визнаються, зокрема: тривала хвороба
спадкоємців; велика відстань між
місцем постійного проживання
спадкоємців і місцем знаходження
спадкового майна; складні умови праці,
які, зокрема, пов'язані з тривалими
відрядженнями, в тому числі
закордонними; перебування спадкоємців
на строковій службі у складі Збройних
Сил України; необізнаність спадкоємців
про наявність заповіту тощо.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визначення йому
додаткового строку для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вказуючи на
його необізнаність щодо факту смерті
ОСОБА_5, оскільки позивача не сповіщали
про смерть тітки, він не був присутнім
на похоронах, про що не заперечує сам
відповідач по справі ОСОБА_4, що стало
причиною пропуску встановленого
законом шестимісячного троку для
прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Як визначено в статті 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 Цивільного
процесуального кодексу України)

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущення.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_7, яка являється матір'ю
позивача показала, що вона знала про
смерть ОСОБА_5, однак позивачу не
говорила про смерть тітки, оскільки
довгий час хворіла, та не було нагоди.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_10, показав, що
являється сусідом покійної ОСОБА_5,
вказав, що знайомий з її братами:
відповідачем ОСОБА_4 та покійним
ОСОБА_6, з позивачем познайомився на
початку листопада 2013 року, при цьому
протягом десяти років його не бачив.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_11, який являється
братом позивача показав, що проживає в
Російській Федерації, про смерть тітки
ОСОБА_5 дізнався від брата в листопаді
2013 року, права на спадщину ним не
заявлялися.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_12, показав, що
являється знайомим покійної ОСОБА_5 та
відповідача ОСОБА_4, позивача ОСОБА_1 у
тітки ніколи не бачив, чоловічу роботу
по господарстві виконував відповідач.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_13, показав, що
являється сусідом покійної ОСОБА_5,
вказав, що позивача у тітки ніколи не
бачив, на похоронах його також не було.

Суд, надавши оцінку показам свідків,
враховує ту обставину, що свідок ОСОБА_7
та ОСОБА_11 вказали, що позивачу не було
відомо про смерть тітки - ОСОБА_5, а
свідки ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13
особисто не обізнані щодо часу
повідомлення позивача про день смерті
спадкодавця та щодо причини пропуску
позивачем строку для прийняття
спадщини, вони лише вказують що ніколи
не бачили позивача за адресою
проживання ОСОБА_5 та особисто з ним не
знайомі.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх
сукупності, приймаючи до уваги
пояснення позивача, заперечення
сторони відповідача, керуючись
положеннями діючого законодавства
України, суд визнає поважними причини
пропуску позивачем строку для
прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, оскільки, як
вказує позивач та підтверджується
показами свідків, позивач рідко
відвідував тітку, на її похоронах
присутнім не був. Крім того, суд
критично оцінює твердження сторони
відповідача, що про смерть ОСОБА_5 знала
матір позивача - ОСОБА_7, яка
спілкуючись з сином могла розповісти
про смерть тітки, оскільки в судовому
засіданні ОСОБА_7 показала, що не
говорила позивачу про смерть тітки, а
позивач підтвердив про необізнаність
цієї події. Крім того, в межах судового
розгляду справи ставиться вимога про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини, а
тому судом не досліджуються відносини
які склалися між позивачем та
спадкодавцем та черговість на право
спадкування.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що
матеріалами справи не підтверджено, що
при зверненні відповідача до Першої
Київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після померлої сестри ОСОБА_5,
відповідачем повідомлено державного
нотаріуса про наявність інших
спадкоємців.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий
строк для подання заяви про прийняття
спадщини, суд не повинен вирішувати
питання про визнання за ним права на
спадщину. Спадкоємець після визначення
йому додаткового строку для прийняття
спадщини має право прийняти спадщину в
порядку, установленому статтею 1269
Цивільного кодексу України,
звернувшись до нотаріуса, після чого
вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України, суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що оскільки позивачем
пропущено шестимісячний строк,
встановлений законодавством для
прийняття спадщини, а причини, які
перешкоджали позивачу своєчасно
звернутись із заявою до нотаріальної
контори про прийняття спадщини є
поважними, тому позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню з
визначенням позивачу додаткового
строку для прийняття спадщини
тривалістю в три місяці.

Керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України за №7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», ст. ст. 1269, 1270,
1272 Цивільного кодексу України, ст.ст.
ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223,
294 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
додатковий строк для подання ним заяви
про прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 тривалістю в
три місяці, починаючи з часу набрання
рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я :