Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/642/14
Головуючий у 1 інстанції: Кравцов
Суддя-доповідач: Ломейко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
особі представника ОСОБА_5,

Громадської організації «Незалежна
Правозахисна Громадська Організація
«Право на захист» в інтересах своїх
членів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

на рішення Веселівського районного
суду Запорізької області від 19
листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права
користування житловим приміщенням та
усунення перешкод у користуванні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про визнання права користування
житловим приміщенням та усунення
перешкод у користуванні.

В позові уточненому в ході судового
розгляду зазначала, що, з 01.06.2002 року по
06.11.2009 року вона перебувала у шлюбі з
ОСОБА_9, який є сином відповідачів по
справі. На весілля його батьки
подарували їм квартиру АДРЕСА_1, де і
проживали деякий час. ІНФОРМАЦІЯ_3
народилася донька ОСОБА_7. За проханням
відповідачів та за їх згодою вони
продали квартиру, а на отриманні гроші
відповідачі купили собі квартиру
АДРЕСА_3, де проживають по цей час,
пообіцявши їм (подружжю) віддати
квартиру розташовану в АДРЕСА_2, яка
належить їм на праві приватної
власності.

В січні 2005 року вона з чоловіком та
донькою переїхали жити в зазначену
квартиру по вул. К.Маркса і проживали
деякий час всі разом поки робився
ремонт у квартирі відповідачів по
вул.Пушкіна смт.Веселе.

Починаючи з того часу вона та її
чоловік почали самостійно сплачувати
за всі комунальні послуги. Відповідачі
обіцяли оформити квартиру на них,
враховуючи те, що вони віддали батькам
всі гроші за подаровану квартиру та в
якості подарунків.

06.01.2007 року її чоловік невідомо куди
зник, що змусило її подати заяву про
розшук до міліції, як з'ясувалося
чоловік перейшов жити до іншої жінки,
залишивши її вагітну у скрутний час
наодинці з донькою. ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_8. Вона залишилась
проживати в спірній квартирі одна з
двома дітьми.

В кінці 2010 року ОСОБА_4 спочатку стала
просити, а після вимагати, щоб
позивачка з дітьми залишила квартиру,
стали психологічно тиснути, створювати
різні перепони та перешкоди для
нормального проживання з дітьми.

17.06.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися
до Веселівського району електромереж з
заявою про відключення світла в
квартирі АДРЕСА_2, що було негайно
зроблено, хоча будь-якої
заборгованості крім не сплати за
поточний місяць не було, блокували
вхідні двері, а пізніше ввійшли в
квартиру, закрили одну із кімнат з
речами позивачки, поставили замки на
двері, чим чинили перешкоду в
користуванні речами.

Посилаючись на діюче законодавство,
конституцію України, норми Житлового
кодексу України, Закон України "Про
охорону дитинства" ст.18, просила суд
задовольнити позовні вимоги, визнавши
за нею та малолітніми дітьми право на
користування житлом, квартирою АДРЕСА_2
та зобов'язати відповідачів усунути
існуючі перешкоди в користуванні
квартирою НОМЕР_1; щоб ВАТ
«Запоріжжяобленерго» не чинили
перешкод в підключенні електричної
енергії в зазначеній квартирі.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 19 листопада 2013
року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 та її малолітніми
дітьми ОСОБА_7 і ОСОБА_8 право
користування квартирою НОМЕР_1 в
будинку АДРЕСА_2.

Зобов'язано співвідповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 усунути існуючі перешкоди в
користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7
квартирою АДРЕСА_2, а саме в наданні
електроенергії, водопостачання і
пічного опалення; заборонено
співвідповідачам в подальшому
перешкоджати їм в користуванні цими
послугами;

ВАТ «Запоріжжяобленерго» смт.Веселе не
чинити перешкод ОСОБА_6 в підключенні
та користуванні електроенергією за
зазначеною адресою.

Стягнуто на користь ОСОБА_6 солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 судові витрати в
розмірі 114,70 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_5 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду організація «Незалежна
Правозахисна Громадська Організація
«Право на захист» в інтересах своїх
членів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду, та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційних скарг і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, «Незалежна
Правозахисна Громадська Організація
«Право на захист» підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції
квартира АДРЕСА_2, на спільної сумісної
власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
підставі ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду» з 01
березня 1994року(а/с 66).

За згодою власників, як член сім*ї
будучи дружиною сина власників
ОСОБА_9(а/с 5) позивачка ОСОБА_6, в січні
2005року вселилась в спірну квартиру, а з
28.11.2006року в ній зареєстрована та
проживає з неповнолітніми дітьми
донькою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 4, 8-9).

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК
України громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Статтею 156 ЖК України визначено, що
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Частиною другою статті 64 ЖК України
визначено, що до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Наведеними нормами права визначено
підстави набуття і збереження за
особою права на проживання в житловому
приміщенні приватного житлового фонду,
до якого відноситься спірна квартира.

Позивачка, за згодою власників спірної
квартири, тобто на законних підставах
вселилась, в цій квартирі
зареєстрована та проживає.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі, спочатку стали просити, а
після вимагати, щоб позивачка з дітьми
залишила квартиру, стали психологічно
тиснути, створювати різні перепони та
перешкоди для нормального проживання з
дітьми, тобто відповідачі не визнають
право користування спірною квартирою
позивачки та її дітей, що підтвердили
їх представники в апеляційному суді.

Частиною третьою статті 64 ЖК України
визначено, що якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено
право кожної особи як на захист свого
цивільного права, так і на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Оскільки, як встановлено,
відповідачі не визнають право
позивачки та її малолітніх дітей на
користування спірною квартирою суд
першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов, в частині визнання
права позивачки та її неповнолітніх
дітей користуватися квартирою АДРЕСА_2.

Проте, покладаючи обов*язк на ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в смт.Веселе не
чинити перешкод ОСОБА_6 в підключенні
та користуванні електроенергією в
спірній квартирі суд першої інстанції
вийшов за межі позову, оскільки такі
вимоги в позові відсутні, а покладання
обов*язку на третю особу, яка не є
відповідачем у справі не відповідає
положенням процесуального закону, тому
в цій частині рішення суду підлягає
скасуванню.

Крім того, колегія суддів не може
погодитися з задоволенням судом першої
інстанції вимог позивача, стосовно
зобов'язання співвідповідачів ОСОБА_4
та ОСОБА_3 усунути існуючі перешкоди в
користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7
квартирою АДРЕСА_2, а саме в наданні
електроенергії, водопостачання і
пічного опалення; заборонення
співвідповідачам в подальшому
перешкоджати їм в користуванні цими
послугами, оскільки належні та
допустимі докази які б підтвердили ці
вимоги позивачки в матеріалах справи
відсутні.

Крім того, позивачка в апеляційному
суді визнала, що вона користується
водопостачанням, пічним опаленням та
іншими послугами на даний час.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може грунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги стосовно
відсутності позивачки в спірній
квартирі понад один рік не є
прийнятними, оскільки в матеріалах
такі докази відсутні.

Також не заслуговують на увагу
посилання апелянтів, що позивачка, їх
колишня невістка, на даний час не
перебуває в шлюбі з їх сином, а тому не є
членом їх сім*ї. Те, що чоловік покинув
дружину з неповнолітніми дітьми не
тягне за собою автоматичної втрати нею
користування спірною квартирою,
оскільки суперечить положенням ст.ст.64,
156 ЖК України.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду, в частині
покладання обов*язку на ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, усунути існуючі перешкоди в
користуванні ОСОБА_6, а саме в наданні
електроенергії, водопостачання і
пічного опалення; заборонення
співвідповідачам в подальшому
перешкоджати їм в користуванні цими
послугами, ВАТ«Запоріжжяобленерго»,
не відповідає положенням
процесуального права тому підлягає
скасуванню, а апеляційні скарги, в цій
частині задоволенню.

В іншій частині доводи апеляційних
скарг не дають підстав для скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
особі представника ОСОБА_5,
задовольнити частково.

Громадської організації «Незалежна
Правозахисна Громадська Організація
«Право на захист» в інтересах своїх
членів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Веселівського районного суду
Запорізької області від 19 листопада 2013
року у цій справі, в частині покладання
зобов*язання на ОСОБА_4 та ОСОБА_3
усунути існуючі перешкоди в
користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7
квартирою АДРЕСА_2, а саме в наданні
електроенергії, водопостачання і
пічного опалення; заборонення
співвідповідачам в подальшому
перешкоджати їм в користуванні цими
послугами; ВАТ «Запоріжжяобленерго» в
смт.Веселе не чинити перешкод ОСОБА_6 в
підключенні та користуванні
електроенергією за зазначеною адресою
- скасувати та в задоволенні в цій
частині вимог відмовити.»

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: