Справа №577/5102/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Галян С. В.Номер провадження
22-ц/788/157/14 Суддя-доповідач - Кононенко О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 09 грудня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 09 грудня 2013
року позов ПАТ АБ «Укргазбанк»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк» заборгованість по
кредитному договору № 86/2008 від 07 травня
2008 року в сумі 101043 грн. 57 коп., штраф в
сумі 12078 грн. 40 коп. за неналежне
виконання умов договору застави № 86/2008
від 07 травня 2008 року, а також судові
витрати в розмірі 1131 грн. 22 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову банку.

При цьому зазначає, що надані
банком виписки відображають лише рух
коштів, без детального розрахунку сум
пені та штрафів, нарахування відсотків
за користування кредитом. Крім цього,
виписки є внутрішнім документом банку
та не мають юридичної сили.

Вказує, що про зміну відсоткової
ставки по кредиту жодного повідомлення
з банку з 2008 року по 2013 рік він не
отримував, а тому зміна відсоткової
ставки є недійсною. На його думку
розрахунки повинні проводитись без
зміни розміру відсотків за
користування кредитом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача ПАТ АБ
«Укргазбанк» Глуховцової Я.В., яка
заперечувала проти доводів скарги,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 07
травня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір № 86/2008 (з наступними
змінами та доповненнями), за умовами
якого позивач відкрив відповідачу
мультивалютну не відновлювальну
відкличну кредитну лінію в сумі 28071
доларів США на строк з 07 травня 2008 року
по 24 жовтня 2012 року зі сплатою 12,5 %
річних. У разі неповернення кредитних
коштів в терміни, передбачені цим
договором (прострочена заборгованість)
процентна ставка встановлюється
виходячи із 13,5 % річних (а.с. 7-11). Цього ж
дня з метою забезпечення виконання
зобов'язань за цим кредитним договором,
між сторонами укладений договір
застави № 86/2008, предметом якого є
транспортний засіб марки NISSAN, моделі
QASHQAI, 2008 року випуску, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, сірого кольору,
тип універсал легковий, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований РВ ДДАІ
МВС України 24 квітня 2008 року. Предмет
застави оцінено сторонами в 161045 грн.
(а.с. 21-28).

22 березня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою, в якій
просив провести реструктуризацію
боргу по кредитному договору № 86/2008 від
07 травня 2008 року, а саме: повернути
прострочену заборгованість на рахунок
строкової заборгованості, перевести
валюту кредиту з іноземної в
національну, зменшити розмір пені,
нарахованої на прострочену
заборгованість, зобов'язався погасити
прострочені відсотки до моменту
підписання додаткових угод. У заяві
також зазначено, що договір
страхування станом на 22.032012 року не
поновлений в зв'язку з неможливістю
виплатити страховку однією сумою. У
зв'язку з цим ОСОБА_3 просив банк надати
можливість виплачувати страховку з
розбивкою платежів.

23 жовтня 2012 року між позивачем та
відповідачем укладена Додаткова угода
№ 3, що є невід'ємною частиною
кредитного договору № 86/2008 від 07 травня
2008 року, якою були змінені основні
умови зазначеного кредитного договору.
Зокрема, було конвертовано кредитні
кошти з доларів США у гривневий
еквівалент, збільшено процентну ставку
до 15 % річних, в разі порушення строків
повернення кредних коштів встановлено
збільшення процентної ставки до 20%.
(а.с. 13-20). В цей же день між сторонами
укладений додатковий договір № 1 про
внесення змін та доповнень до договору
застави, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_5 (а.с. 29-34).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх
договірних зобов'язань перед
кредитором утворилась заборгованість
у розмірі 101043 грн. 57 коп., яка
складається з: 83913 грн. 50 коп. -
заборгованості по кредиту строкової,
13426 грн. 04 коп. - заборгованості по
кредиту простроченої, 1375 грн. 55 коп. -
заборгованості по процентах поточної,
2328 грн. 48 коп. - заборгованості по
процентах простроченої (а.с. 64). Сума
штрафу за порушення обов'язку щодо
страхування предмету застави
становить 12078 грн. 40 коп.

Вирішуючи даний спір, місцевий суд
вірно виходив з положень ст. ст. 526, 527, 1050
ЦК України та дійшов обґрунтованого
висновку про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
на користь позивача, відповідно до
наданого банком розрахунку.

Доводи апелянта про те, що розрахунок
банку є неповним, а надані останнім
виписки є внутрішніми документами
банку і не мають юридичної сили, є
помилковими. Зокрема, в матеріалах
справи містяться не спростований
відповідачем розрахунок
заборгованості за кредитним
договором, завірений підписом
заступника Голови Правління ПАТ АБ
«Укргазбанк» та печаткою банку, та
виписки по рахунках позичальника, в
яких зазначені суми коштів, якими
відбувалось погашення за кредитним
договором та як здійснювалось
нарахування процентів. Зазначені
документи є належними доказами по
справі у відповідності зі ст. 58 ЦПК
України, які містять повну інформацію
щодо предмета доказування (а.с. 60-64).

Зі змісту кредитного договору
вбачається, що банк надав ОСОБА_3 у
повному обсязі інформацію про умови
кредитування, відповідно до вимог ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», а тому посилання у його
апеляційній скарзі на ненадання банком
інформації щодо умов споживчого
кредиту, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги з приводу
одностороннього, без повідомлення
позичальника, підвищення відсотків по
кредитному договору, не грунтуються на
доказах, оскільки, уклавши додаткову
угоду №3 (а.с. 13-20), яку ОСОБА_3 у даній
справі не оспорює, у п. п. 1.1.3 сторонами
погоджено підвищення процентної
ставки з 15% до 20% річних за користування
кредитними коштами, що не повернуті у
терміни, передбачені кредитним
договором (прострочена
заборгованість).

Твердження заявника апеляційної
скарги щодо неналежної оцінки вартості
заставного майна, не врахування стану
автомобіля, його реальної вартості,
амортизації, не заслуговують на увагу,
оскільки за змістом ч. 2 ст. 582 ЦК України
оцінка предмета застави здійснюється
заставодавцем разом із
заставодержателем відповідно до
звичайних цін, що склалися на момент
виникнення права застави, якщо інший
порядок оцінки предмета застави не
встановлений договором або законом.

Доводи апелянта щодо нав'язування
банком йому нових умов кредитного
договору є надуманими, оскільки як
вбачається із його заяви від 22 березня
2012 року, ініціатива реструктуризації
боргу за кредитним договором належала
саме йому (а.с. 131).

Інші доводи скарги також не дають
підстав для висновку про порушення або
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального або
процесуального права, які можуть бути
підставою для скасування ухваленого у
справі рішення.

Враховуючи викладене, рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -