УХВАЛА

іменем україни

12 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського
міського суду Київської області від 10
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 19 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько,
ОСОБА_5, який постійно проживав за
адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті
відкрилась спадщина - 1/4 вказаного
житлового будинку. Зазначав, що він є
єдиним спадкоємцем після смерті батька
та дізнався про його смерть лише
10 липня 2013 року. 8 серпня 2013 року
він звернувся до Ірпінської міської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, проте
йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про прийняття спадщини у
зв'язку із пропуском шестимісячного
строку для її прийняття. Також він
дізнався, що спадщину після смерті
батька прийняла його рідна сестра,
ОСОБА_4 Посилаючись на ч. 3 ст. 1272 ЦК
України позивач просив визначити йому
додатковий строк для подачі заяви про
прийняття спадщини, яка відкрилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті його
батька, ОСОБА_5

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 10 вересня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 19 листопада 2013 року, позовну заяву
ОСОБА_3 повернуто позивачу та
роз'яснено його право звернення до
належного суду за підсудністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись порушення судами норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та відкрити
провадження у справі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Повертаючи заяву ОСОБА_3, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивачем подано
позов з порушенням правил підсудності,
оскільки згідно ст. 109 ЦПК України позов
належить розглядати за місцем
знаходження відповідачки, яка
зареєстрована та проживає у м. Києві.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна, оскільки таких
висновків суди дійшли із порушенням
норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
спірні правовідносини виникли з
приводу спадкового майна, а саме
квартири. Тобто, спір виник з приводу
нерухомого майна.

Суди на вказане уваги не звернули та
прийшли до передчасного висновку, що
даний позов слід пред'являти за місцем
проживання відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

У п. 42 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» роз'яснено, що
виключну підсудність встановлено для
позовів, що виникають з приводу
нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. 81 ЦК
України до нерухомого майна належать:
земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на них, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення. Наприклад, це позови
про право власності на таке майно; про
право володіння і користування ним (ст.
358 ЦК України); про поділ нерухомого
майна, що є у спільній частковій
власності та виділ частки із цього
майна (ст. ст. 364, 367 ЦК
України); про поділ нерухомого майна,
що у спільній сумісній власності та
виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372
ЦК України); про право користування
нерухомим майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що
спадкове майно знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, тобто позов пред'явлено за
місцезнаходженням спірного майна.

Перевіряючи в апеляційному порядку
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, апеляційний суд
у порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України
доводів апеляційної скарги належним
чином не перевірив і безпідставно
залишив ухвалу суду першої інстанції
без змін.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що постановлені
ухвали судів підлягають скасуванню з
передачею справи до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 10 вересня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 19 листопада 2013 року
скасувати, справу передати до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко