Головуючий суду 1 інстанції - Заботін
Доповідач - Околот Г.М.
Справа № 416/2097/13-ц
Провадження № 22ц/782/83/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого судді - Околота
Г. М.,

суддів: Гаврилюка В.К.,
Коротенка Є.В.,

при секретарі - Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» на рішення
Лутугинського районного суду
Луганської області від 06 грудня 2013 року
за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ
«Просто-страхування» , ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди , спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з вищевказаним
позовом , який у подальшому уточнив
уході судового засідання, та в
обґрунтування своїх вимог вказав , що 24
грудня 2012 року приблизно о 15.00 годині, в
районі 597 км. автодороги М-04 зі сторони
м. Краснодон в сторону м. Луганська
сталося зіткнення автомобіля «Ниссан»
державний номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_3 який належить на
праві власності ОСОБА_4, та автомобіля
«Сузуки Гранд Вітара , державний
номерний знак НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_6 який належав на праві власності
ОСОБА_7 . В результаті зіткнення
транспортних засобів автомобілю
«Сузуки Гранд Вітара» було завдано
технічні пошкодження. Вказана
дорожньо-транспортна пригода ( далі
ДТП) сталася з вини водія ОСОБА_3 , який
керуючи автомобілем порушив вимоги п.
12.1, 13.3. Правил дорожнього руху України,
а саме не обрав безпечну швидкість
руху, не врахував погодні умови , виїхав
на смугу зустрічного руху , внаслідок
чого допустив зіткнення з автомобілем
«Сузуки Гранд Вітара». Позивач вважає,
що неправомірними діями водія ОСОБА_3, а
також ЗАТ « Просто страхування»,
оскільки власник транспортного засобу
у цій компанії застрахував
цивільну-правову відповідальність ,
йому як власнику транспортного засобу,
завдано матеріальну шкоду, оскільки
через технічні пошкодження автомобіля
він не мав змоги використовувати його
за призначенням тривалий час, після
ДТП він звернувся до страхової
компаній та отримав страхове
відшкодування у розмірі 25560 грн., однак
цієї суми йому не хватило для повного
відшкодування шкоди, тому що згідно
висновку експертизи розмір заподіяної
йому шкоди складає 46242,20 грн.
Посилаючись на вказані обставини
позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути на
його користь з ЗАТ
«Просто-страхування» у відшкодування
спричиненої йому матеріальної шкоди 20
682,20 грн. , як різницю між виплаченою
сумою відшкодування та реальними
збитками , а також стягнути витрати
пов'язані з проведенням експертизи у
розмірі 800 грн. , витрати за правову
допомогу у розмірі 3000 грн. та понесені
ним судові витрати по сплаті судового
збору. ( а.с. 2-3, 138)

Рішенням Лутугинського районного суду
Луганської області від 06 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені
частково. Стягнуто з ЗАТ
«Просто-страхування» в особі
Луганської філії на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди
спричиненої внаслідок ДТП 20 682,20 грн.. 800
грн. у відшкодування збитків за
проведення авто товарознавчої
експертизи та 229,40 грн. витрат
пов'язаних зі сплатою судового збору. У
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 було відмовлено за
необґрунтованістю. ( а.с.157-160)

Не погодившись з рішенням суду
відповідач ПрАТ «Просто-страхування»
подало апеляційну скаргу, у якій
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а також порушення та неправильне
застосуванням судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити.

Представник ПрАТ « Просто-страхування
у судове засідання не з'явився , про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином , тому
зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України
така неявка сторін не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
позивача та його представника, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню , з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції у повні мірі не
відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
доведеності позивачем своїх вимог,
щодо стягнення матеріальної шкоди з
відповідача та недоведеності вимог
про стягнення витрат на правову
допомогу.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Пленум Верховного Суду України у п.11
постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№14 роз'яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог
закону не дотримався і ухвалив судове
рішення, яке не в повній мірі
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Судом встановлено, що 24 грудня 2012 року
приблизно о 15.00 годині, в районі 597 км.
автодороги М-04 , відповідач ОСОБА_3 ,
керуючи автомобілем «Ниссан Ноте»,
державний номерний знак НОМЕР_1 з
дозволу власника ОСОБА_4, не обрав
безпечну швидкість руху, не врахував
погодні умови , виїхав на смугу
зустрічного руху, внаслідок чого
допустив зіткнення з автомобілем
«Сузуки Гранд Вітара» державний
номерний знак НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_6 який належав на праві власності
ОСОБА_7 ., чим порушив вимоги п. 12.1, 13.3
Правил дорожнього руху України та
спричинив пошкодження автомобіля.

Постановою судді Лисичанського
міського суду Луганської області від 31
січня 2013 року ОСОБА_3 за порушення
вимог п 12.1., 13.3. Правил дорожнього руху
України на підставі ст. 124 КУпАП був
притягнутий до адміністративної
відповідальності та на нього
накладено стягнення у вигляді штрафу у
розмірі 340грн. ( а.с. 4). Вказана
постанова судді набрала законної сили
та не оскаржена сторонами у
встановленому законом порядку.

Внаслідок ДТП автомобіль «Сузуки Гранд
Вітара» державний номерний знак НОМЕР_2
був пошкоджений, що підтверджується
актом огляду транспортного засобу. (
а.с. 75)

Цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_3 застрахована, що
підтверджується Страховим полісом №
АВ/ 6557727, виданим страховою компанією -
ПрАТ «Просто страхування » і ДТП
страховою компанією визнана страховим
випадком. ( а.с. 57,92,93)

22.02.2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ
«Просто-страхування» з заявою про
виплату страхового відшкодування у
розмірі 25000 грн. ( а.с. 89,90)

18 березня 2013 року ПрАТ «Просто
страхування» , відповідно до звіту про
оцінку транспортного засобу № 6135/7422
від 03.01.2013 року , калькуляції, склала
страховий акт і розрахунок суми
страхового відшкодування до нього та
виплатила позивачу ОСОБА_2 страхове
відшкодування у розмірі 25000 грн. ( а.с. 91,
93,94)

Колегія суддів вважає, що висновок суду
про наявність підстав для стягнення з
відповідача ПрАТ «Просто страхування»
на користь позивача матеріальної шкоди
в розмірі 20 682,20 грн. є неправильним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, яка
передбачає обов'язки доказування і
подання доказів, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, за змістом закону обов'язок
довести факт спричинення матеріальної
шкоди лежить на позивачеві.

Як на підставу для відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 20 682,20 грн.
позивач послався на висновок
експертного автотоварознавчого
дослідження який був зроблений
експертним бюро «Гривна-плюс» 14.10.2013
року , відповідно до якого вартість
матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2
складає 46242,20 грн. ( а.с.111-125)

Суд першої інстанції не врахував, що
відповідно до ст.29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
При стягненні на користь потерпілого
вартості пошкодженого майна
враховується зношеність пошкодженого
майна. Розрахунок зношеності
проводиться відповідно до Методики
оцінки транспортних засобів.

Колегія суддів вважає, що висновок
експертного дослідження який був
зроблений «Експертно-юридичним бюро
«Гривна Плюс» від 14.10.2013 року, замість
призначеної судом автотоварознавчої
експертизи ( а.с. 108-109), не може бути
належним доказом в розумінні ст.57 ЦПК
України, оскільки дослідження
експертом проводилось лише по
матеріалам цивільної справи і
безпосередньо технічний огляд
транспортного засобу « Сузуки Гранд
Вітара» експертом не проводився, про що
зазначено експертом у висновку, тобто
висновок не був проведений згідно
вимог чинного законодавства та без
визначення матеріального збитку з
урахування зносу транспортного засобу.

Таким чином, на думку колегії суддів
висновок експертного дослідження,
який був зроблений
«Експертно-юридичним бюро «Гривна
Плюс» від 14.10.2013 року, не спростовує
висновок оцінки транспортного засобу
зробленого 03.01.2013 року суб'єктом
оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 на
замовлення ПрАТ «Просто- страхування»,
щодо розміру спричиненої ОСОБА_2
матеріальної шкоди внаслідок ДТП. , яка
була з позивачем погоджена. ( а.с. 76-87, 90,
91)

Апеляційним судом встановлено і ці
обставини підтверджені позивачем у
засіданні суду апеляційної інстанції і
ним не спростовані, що на час розгляду
справи у суді першої інстанції
автомобіль «Сузуки Гранд Вітара» був
відремонтований позивачем за власний
рахунок.

Однак доказів на підтвердження дійсної
вартості зробленого відновлювального
ремонту автомобіля, позивачем суду
надано не було.

Таким чином, оскільки вартість
матеріального збитку, що являє собою
вартість відновлювального ремонту
була погоджена між сторонами і складає
25000 грн., що підтверджено звітом з
оцінки транспортного засобу,
проведеного на замовлення ПрАТ
«Просто-Страхування» і яка була
сплачена позивачеві ОСОБА_2 страховою
компанією за його погодженням ,
колегія суддів вважає, що підстав для
стягнення різниці вартості
відновлювального ремонту з
врахуванням зносу автомобіля та сумою
виплаченою страховою компанією
відшкодування, не вбачається.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду не можна визнати законним і
обґрунтованим, оскільки суд першої
інстанції неповно встановив всі
обставини по справі, неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що, відповідно до
п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою
для касування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову, а тому доводи
апеляційної скарги у цій частині
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що ОСОБА_2 є неналежним
позивачем, оскільки не являється
власником транспортного засобу, є
безпідставними , оскільки як
вбачається з свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу «Сузуки Гранд
Вітара» , ОСОБА_2 з 05.06.2013 року є
власником автомобіля і на момент
подачі позову 26.06.2013 року мав право на
звернення до суду за захистом своїх
прав як власник автомобіля.

Оскільки апеляційний суд відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, то
відповідно до ст. 88 ЦПК України , судові
витрати понесені позивачем - сплачений
ним судовий збір та витрати на правову
допомогу , стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів ,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування»- задовольнити
частково.

Рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 06 грудня 2013
року- скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ЗАТ
«Просто-страхування» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: