АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/690/2014
Головуючий у 1 інстанції - Великохацька
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 20 листопада 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» до ОСОБА_3 про
відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 20 листопада 2013 року у
задоволенні позову ПАТ «АКБ «Київ» до
ОСОБА_3 про відшкодування збитків
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач ПАТ «АКБ «Київ»
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
ПАТ «АКБ «Київ» задовольнити в повному
обсязі.

При цьому посилається на те, що при
ухваленні рішення судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, були порушені вимоги ч.4 ст.338
ЦПК України та не виконані вказівки
ухвали суду касаційної інстанції, не
правильно з'ясовані спірні
правовідносини, в зв'язку з чим суд
першої інстанції помилково дійшов
висновків про те, що у даному спорі
мають місце не правовідносини про
відшкодування шкоди, а мова йде про
зміну способу виконання рішення суду,
термін якого у справі закінчився.

Крім того, судом першої інстанції
неправильно застосовані норми ч.4 ст.267
ЦК України.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача підтримала
доводи апеляційної скарги та просила
її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином, а
тому колегія суддів вважає можливим
розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
8 листопада 2006 року по проспекту
Героїв Сталінграда, 16-б, в м. Києві, з
вини водія ОСОБА_4, який керував
належним ПАТ «АКБ «Київ» транспортним
засобом - автомобілем марки «Опель
Астра», номерний знак НОМЕР_1, сталась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої належний ОСОБА_3
автомобіль марки «Субару Форестер»,
номерний знак НОМЕР_2, зазнав
механічних пошкоджень.

За звітом № АА8188ВХ-18.12 складеним
спеціалістом дослідно-розрахункового
центру ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» від 18
грудня 2007 року визначено ринкову
вартість пошкодженого автомобіля у
розмірі 64 907,73 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 липня 2008 року позов
ОСОБА_3 до АТ «АКБ «Київ», треті особи:
ОСОБА_4, НАСК «Оранта» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задоволено та стягнуто
з АТ «АКБ «Київ» на користь ОСОБА_3 144 854
грн. на відшкодування матеріальної
шкоди, 10 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди та судові витрати в
розмірі 1478 грн., всього 156332 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
16 грудня 2008 року вищевказане рішення
суду першої інстанції змінено,
зобов'язано ОСОБА_3 після отримання
коштів передати АТ «АКБ «Київ»
автомобіль «Субару Форестер», номерний
знак НОМЕР_2. В решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Судом встановлено, що позивач повністю
виконав судове рішення, перерахувавши
відповідачу грошові кошти у розмірі 156
332 грн., що підтверджується видатковим
касовим ордером № 02/17/11 від 17 листопада
2009 року.

17 листопада 2009 року ОСОБА_3 отримав
зазначені кошти на виконання рішення
суду. Пошкоджений автомобіль
відповідачем не було повернуто
позивачу.

Крім виплачених ПАТ «АКБ «Київ» коштів,
страховиком - HACK «Оранта» також було
виплачено відповідачу страхове
відшкодування у відповідності до
лімітів відповідальності страховика у
розмірі 24 990,00 грн., про що свідчить
страховий акт, розрахунок страхового
відшкодування від 05 лютого 2008 року,
витяг з відомості № 168 від 11 лютого 2008
року та платіжне доручення № 1960 від 11
лютого 2008 року.

На час дорожньо-транспортної пригоди
позивач мав поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Під час розгляду
вищезазначеної справи в суді про це не
повідомлялося і тому матеріальні
збитки стягнуто без урахування ліміту
відповідальності визначеного полісом.

Автомобіль «Субару Форестер», номерний
знак НОМЕР_2 зберігався відповідачем на
автостоянці ТОВ «Міжнародний
Автомобільний Сервіс ЛТД», за що ним
було сплачено згідно рахунку фактури
від 10 грудня 2009 року суму в розмірі 10 680
грн.

08 травня 2010 року відповідач продав
автомобіль третій особі на підставі
біржової угоди.

ПАТ «АКБ «Київ» звернувся до суду із
заявою від 05 листопада 2012 року про
видачу виконавчого листа щодо
зобов'язання ОСОБА_3 передати спірний
автомобіль банку.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ
«АКБ «Київ» отримав виконавчий лист 12
листопада 2012 року, який набрав чинності
16 грудня 2008 року зі строком пре'явлення
до виконання - 16 грудня 2011 року.

Відповідно до ухвали Шевченківського
районного суду м. Києва від 18 січня 2013
року у задоволенні заяви ПАТ «АКБ
«Київ» про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого листа щодо
зобов'язання ОСОБА_3 передати спірний
автомобіль банку, виданого 12 листопада
2012 року, відмовлено у зв'язку з
пропуском строку пред'явлення його до
виконання без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що у
стягненні з відповідача вартості
залишків пошкодженого автомобіля
мають місце не правовідносини про
відшкодування шкоди, а мова йде про
зміну способу виконання рішення суду,
термін якого закінчився у справі щодо
зобов'язання передати спірний
автомобіль позивачу, та дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні даної вимоги.

Також вірним є висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
вимоги ПАТ «АКБ «Київ» про стягнення з
відповідача ОСОБА_3 суми виплаченого
НАСК «Оранта» страхового
відшкодування в розмірі 27 990 грн. з
огляду на наступне.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час ухвалення Шевченківським районним
судом м. Києва рішення від 24 липня 2008
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до АКБ «Київ», треті особи:
ОСОБА_4, НАСК «Оранта» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди страховиком НАСК
«Оранта» 11 лютого 2008 року вже було
виплачено ОСОБА_3 страхове
відшкодування в розмірі 24 990 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в
судовому засіданні при розгляді
справи за позовом ОСОБА_3 до АКБ «Київ»,
треті особи: ОСОБА_4, НАСК «Оранта»
приймали участь: представник АКБ
«Київ» та треті особа: ОСОБА_4 та НАСК
«Оранта».

Крім того, саме АКБ «Київ» укладав
договір страхування зі страховиком і
зобов'язаний був надати суду
відповідні докази про наявність полісу
обов'язкового страхування цивільно-
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що позивач пропустив строк
позовної давності для звернення до
суду з даною вимогою та вірно
застосував положення ст.267 ЦК України,
оскільки сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не враховано те,
що 10 грудня 2009 року автомобіль був у
придатному для використанні стані та
08 травня 2010 року він був проданий
ОСОБА_3 третій особі, а тому за
відсутності індивідуально
визначеного майна, присудженого
позивачу, зміна способу виконання
рішення шляхом звернення на кошти
неможлива, оскільки захист порушеного
права власника майна здійснюється
шляхом подання позову про стягнення
збитків, колегія суддів відхиляє з
огляду на те, що ПАТ «АКБ «Київ»
виконав рішення суду 17 листопада 2009
року, проте останній до 16 грудня 2011
року не звернувся до суду із заявою про
видачу виконавчого листа та в межах
строку пред'явлення виконавчого
документу до виконання із заявою про
зміну способу та порядку виконання
рішення суду не звертався.

Інші доводи апеляційної скарги не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
не впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Підстав для його скасування не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: