Справа №
303/2514/14-ц, 2/303/1658/14
Номер ряд. стат. звіту -
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 грудня 2014 року

м.Мукачево

Мукачівський місьрайонний суд
Закарпатської області в складі
одноособово:

головуючого - судді
Іваницького Р.С.

при секретарі судового
засідання Чудіній В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Мукачево
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, яка
представляє свої інтереси та інтереси
своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог: Служба у справах
дітей Мукачівського міськвиконкому
про виселення, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулося до Мукачівського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_1 яка представляє свої інтереси
та інтереси своїх неповнолітніх дітей
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог: Служба у
справах дітей Мукачівського
міськвиконкому про виселення ОСОБА_1 та
її неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3,
які зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку (предмет іпотеки), за
адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але подав до суду
заяву в якій просить провести розгляд
справи без його участі, заявлені
позовні вимоги підтримує повністю та
не заперечує проти винесення заочного
рішення (а.с. 52).

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилася, по невідомій
суду причині, хоча належним чином
повідомлялася про час і місце розгляду
справи відповідно до ст. 74 ч.5 абз. 3, 4 ЦПК
України (а.с. 54, 57, 60, 63, 68, 82, 86).

Представник відповідача
ОСОБА_1-ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, але подав до суду письмове
заперечення з додатком, в якому просить
застосувати Закон України «Про
мараторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», який
набув чинності 07.06.2014 року, та відмовити
позивачу в задоволенні позову
повністю, також просить провести
розгляд даної справи за його
відсутності та за відсутністю його
довірительки (а.с.90-92).

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явилася, по невідомій
суду причині, хоча належним чином
повідомлялася про час і місце розгляду
справи відповідно до ст. 74 ч.5 абз. 3, 4 ЦПК
України.

Відповідно до заяви представника
позивача за його згодою та за ухвалою
суду проведено розгляд справи
відповідно до вимог ст.ст. 158 ч.2 ЦПК
України, на підставі наявних у справі
доказів згідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України.

Дослідженням матеріалів цивільної
справи, встановлено, що 18.12.2007 року між
позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір за №MKZ0GA00000049 згідно
якого банк зобов'язався надати
відповідачу кредиту у вигляді
кредитної лінії у розмірі 100 000 Доларів
США строком до 18.12.2027 року, а відповідач
зобов'язалася повернути кредит та
сплачувати відсотки за користування
кредитними коштами в строки та порядку,
встановлених кредитним договором в
розмірі 11.04 % річних (а.с.11-15). В
забезпечення виконання за
вищевказаним договором між позивачем
Банком та відповідачем ОСОБА_1 18.12.2007
року було укладено договір іпотеки (а.с.
16-20). Відповідач зобов'язання за
кредитним договором порушила, у
зв'язку з чим Банк звернувся до суду з
позовом відповідачки про звернення
стягнення на предмет іпотеки в
погашення заборгованості та виселення,
заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 03.12.2012 року позовні вимоги
ПАТ «ПриватБанк» задоволено частково,
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме: житловий будинок загальною
площею 85.90 кв.м, житловою площею 51.60 кв.м,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк», в частині
позовних вимог, щодо виселення у
задоволенні відмовлено (а.с.21- 24). На
підставі вище вказаного рішення 03.01.2013
року видано виконавчий лист (а.с.31).

2із3

Позивач на адресу відповідача
направляв письмову вимогу від 14.03.2014
року за вихідним номером № 30.1.0.0/2-097 про
виселення в добровільному порядку (а.с.
25-30).

Дані правовідносини врегульовуються
цивільним законодавством України,
Законом України «Про іпотеку»,
Житловим кодексом України, Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», Конституцією України.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Відповідно до пункту 1) статті 1 цього
Закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

При розгляді будь-якої цивільної
справи суд має враховувати, що
відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

При розгляді справи, суди зобов'язані
враховувати не тільки буквальне
текстове вираження норми права, але
тлумачити і застосовувати вказану
норму у контексті тих завдань та
очікувань, які стали підставою для
прийняття конкретного нормативного
акта.

Підставою для прийняття Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» стала втрата значних коштів
громадянами України внаслідок різких
курсових коливань на валютному ринку
України, знецінення національної
валюти. У пояснювальній записці до
проекту зазначеного закону
вказувалося, що через знецінення
національної валюти десятки тисяч
людей не мають можливості
обслуговувати кредитні зобов'язання за
споживчими кредитами в іноземній
валюті. Банки та інші фінансові
установи масово звертають стягнення і
примусово вилучають у таких боржників
рухоме і нерухоме майно. В тому числі,
викидаючи людей із неповнолітніми
дітьми з житла на вулицю і забираючи
засоби до існування. Це викликає гостре
незадоволення у людей і напруження у
суспільстві.

Отже, зазначений закон було прийнято з
метою підтримки громадян України, які
мають невиконані зобов'язання за
договорами споживчого кредиту в
іноземній валюті (валютних кредитів),
укладеними з фінансовими установами та
банками України шляхом встановлення
порядку і умов конвертації зобов'язань
за кредитними договорами в іноземній
валюті в національну валюту України та
пропонувалося мінімалізувати
негативні наслідки інфляції
національної валюти для громадян
України та убезпечити зазначених
громадян від виникнення скрутної
фінансової ситуації.

Основною метою прийняття Закону, як
зазначалося у пояснювальній записці, є
забезпечення конституційних прав
громадян та відновлення довіри до
банків та інших фінансових установ,
вжиття оперативних заходів та
мінімалізації можливих збитків
громадян при виконанні своїх кредитних
зобов'язань.

Проаналізувавши норми Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» можна зробити висновок, що вони
містять як норми матеріального права,
так є і процесуальними нормами, які
необхідно застосовувати судам на
будь-якій стадії розгляду справи,
враховуючи, що саме поняття
«мораторій» є відстроченням виконання
зобов'язань, що встановлюються на
певний термін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Тобто, встановивши галузь або інститут
права, що регулюють спірні
правовідносини, суд має перейти до
конкретного правозастосування -
визначити ту норму права, яка підлягає
застосуванню до цих правовідносин, з
урахуванням змісту вказаної норми,
наявність її офіційного тлумачення, а
також дію норми права у часі, просторі
та за колом осіб.

Набрання чинності Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», що суд
має застосовувати цей закон за
наявності критеріїв, викладених у ст. 1
цього Закону.

3із3

Вимога про виселення є похідною від
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки та ґрунтується на
нормах матеріального права, однак є
передчасною з огляду на дію закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», який є самостійною підставою
для відмови, а в задоволенні позову
незважаючи на його обґрунтованість -
відмовити повністю.

Як вбачається з вище викладеного,
відповідачка отримала споживчий
кредит у іноземній валюті, житловий
будинок у якому проживає відповідачка
з дітьми має загальну площу 85.90 кв. м,
житлову площу 51.60 кв. м, іншого житла у
відповідачки, немає. Також, суд звертає
увагу, що позивач звертався через
пошту до відповідача з вимогою про
добровільне звільнення будинку, але
належного доказу (розписки про
вручення) про отримання даної вимоги
відповідачем, позивачем суду не надано,
отже суд прийшов до переконання про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд на підставі ст. 88 ЦПК України не
стягує з відповідача на користь
позивача понесені судові витрати по
справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10, 11, 74, 88, 158, 169, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст. 47 Конституції України, ст. 1
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», Кредитного договору
№ №MKZ0GA00000049 від 18.12.2007 року, Договору
іпотеки від 18.12.2007 року, суд, -

р і ш и в :

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, яка
представляє свої інтереси та інтереси
своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог: Служба у справах
дітей Мукачівського міськвиконкому
про виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий

Р. Іваницький