У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом заступника
прокурора Київського району м. Одеси в
інтересах Фонду державного майна
України до ОСОБА_4 про витребування
майна з чужого незаконного володіння
та визнання права власності за
касаційною скаргою заступника
прокурора Одеської області на рішення
апеляційного суду Одеської області від
11 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року заступник прокурора
Київського району м. Одеси звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
вилучити у

ОСОБА_4 8/10000 частин будівель санаторію
ім. Горького, що розташований по
АДРЕСА_1, передати зазначене майно
Фонду державного майна та визнати за
державою в особі Фонду державного
майна України право власності на нього.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
спірний об'єкт є державною власністю,
котрий незаконно був відчужений на
підставі договору купівлі-продажу від 8
квітня 2004 року, укладеного між дочірнім
підприємством «Клінічний санаторій ім.
Горького закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» в особі
головного лікаря Подуляка А.Т. та ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» в особі
Колесника Е.О., у простій письмовій
формі, без нотаріального посвідчення.
На його думку, зазначений правочин є
нікчемним, оскільки не посвідчений
нотаріально, а тому не породжує прав та
обов'язків.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року у
задоволенні позову заступника
прокурора Київського району

м. Одеси відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 11 червня 2014 року заочне
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позову.

Витребувано у ОСОБА_4 на користь Фонду
Державного майна України 8/10000 частин
будівель санаторію ім. Горького, що
розташований по АДРЕСА_1, який згідно
Витягу з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 16 лютого 2006 року в
цілому складається з: їдальні - літ. А,Т,
лікувального корпусу - літ. Б,З,Г,Ч,
житлового корпусу - літ. Д,З,О,П, бювету -
літ. Е, насосних - літ. Е1,Е2,Ш, клубу - літ.
Ж, житлового - літ. Х,Ц,И, аптеки - літ. К,
літнього будиночку - літ. У,Л,
адміністративного корпусу - літ. М,
грязелікарні - літ. Н, житлового корпусу
- літ. Р,С,Ф, котельні - літ. Щ,Ю, гаражу -
літ. Є,Ъ,Ь, підсобного - літ. Я, Э5, спуску
у сховище - літ. Ы, складу - літ. Ъ1,Э1,
акумуляторної - літ. Я2, туалету - літ. Я1,
складу - літ. Э2, Э3, трансформаторної -
літ. Э4,ЦЗ, житлового - літ. У1,У2,У3,У4,У5,
житлового - літ. ЦІ,Ц2 трансформатору-4,
свердловини-І, танцмайданчику-ІІ,
резервуару-ІІІ, загальною площею 14 449,0
кв.м., розташованих на земельній
ділянці площею 117 698 кв.м.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Одеської області,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати в частині
відмови в задоволенні позову щодо
визнання права власності на частину
спірного майна за державою в особі
Фонду державного майна України та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд, скасувавши заочне
рішення суду першої інстанції та
ухваливши нове рішення про часткове
задоволення позову, правильно
встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, апеляційний суд дійшов
вірного висновку про відмову у
задоволенні позову в частині визнання
права власності на спірний об'єкт,
оскільки майно, передане до статутного
фонду закритого акціонерного
товариства, є державною власністю і
додаткового підтвердження не потребує.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення апеляційного
суду не дають підстав для висновку про
те, що судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Одеської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 11 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська