АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И[1]

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування»

на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року

у цивільній справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування» до ОСОБА_1, третя
особа: Публічне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Країна», про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Приватне акціонерне товариство
«ПРОСТО-Страхування» (далі - ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування», Товариство)
звернулось до Подільського районного
суду м. Києва з вищезазначеним
позовом, посилаючись на право вимоги в
порядку регресу від відповідача, як
винної у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди особи,
компенсації шкоди, завданої власнику
застрахованого автомобіля.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, Чередніченко Г.О. в інтересах ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» подала
апеляційну скаргу, в якій зазначила, що
рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Посилаючись на те, що судом невірно
визначено початок перебігу строку
позовної давності, просила рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 24 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги частково
та стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства витрати по виплаті
страхового відшкодування в сумі 182 558
грн. 11 коп.

Представник ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» - Бузінський А.В. в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримав з підстав наведених в ній та
просив задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував та
просив залишити рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 01.12.2007 року між
ОСОБА_5 та АТ «ПРОСТО-Страхуванняя»,
було укладено Договір добровільного
страхування транспортних засобів №
129958 серії АТК, згідно умов якого було
застраховано транспортний засіб «MERSEDES
- BENZ GL 320», реєстраційний номер НОМЕР_1.

23.08.2008 року у місті Києві, на перехресті
пр. Палладіна та вул. Стеценка, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля засіб «MERSEDES - BENZ GL 320»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «ВАЗ
2104», реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 05.09.2008 року ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні вище
зазначеної дорожньо-транспортної
пригоди.

Позивачем визнано страховим випадком
подію, що трапилась 23.08.2008 року та 23.10.2008
року складено страховий акт і
виплачено страхове відшкодування.

При цьому судом першої інстанції вірно
встановлено, що зобов'язання з
відшкодування шкоди, яке виникло у
ОСОБА_1 перед ОСОБА_5, збереглося, однак
у ньому змінилася сторона (кредитор) і
ці правовідносини мають регулюватися
ст. 993 ЦК України.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що
правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються ст. 993 ЦК України,
відповідно перебіг строку позовної
давності починається з моменту
настання страхового випадку - 23 серпня
2008 року, а до суду позивач звернувся 28
жовтня 2011 року, тобто строк позовної
давності ним пропущений.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, колегія суддів
вважає, що такий висновок суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи та положенням матеріального
закону.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування», до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Оскільки, в даному випадку пошкоджений
автомобіль «MERSEDES - BENZ GL 320»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, є
предметом договору добровільного
страхування на випадок пошкодження,
знищення, незаконного заволодіння цим
транспортним засобом, тобто зазначений
договір є договором майнового
страхування, перебіг строку позовної
давності починається з моменту
виникнення страхового випадку, тобто
заподіяння шкоди застрахованому
транспортному засобу - 23 серпня 2008 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду з позовом 28
жовтня 2011 року (а.с. 2 на звороті).

Як зазначено в рішенні суду першої
інстанції ОСОБА_1 просив відмовити в
задоволенні позову з підстав пропуску
позивачем строків позовної давності
звернення до суду з даним позовом.

Як встановлено судом позивачем не
доводилося поважності причини
пропуску строку звернення до суду з
позовом.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову в
задоволенні позову з підстав
пропущення позивачем строку позовної
давності.

Відтак, судова колегія відхиляє доводи
апеляційної скарги про те, що судом не
вірно визначено початок перебігу
строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування» - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2607/5045/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3427/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Неганова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.