Апеляційний суд міста Києва
інстанції - Підпалий В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 22 серпня 2014
року

в справі за заявою ОСОБА_2 про
забезпечення позову в справі за
позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, третя особа: ОСОБА_4 про
зняття арешту з майна.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 22 серпня 2014 року відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову в справі за
позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового
виконання рішень ДВСУ, третя особа:
ОСОБА_4 про зняття арешту з майна.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду,
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити заяву. Посилається на
порушення норм процесуального права.
Зазначає, що судом неправомірно
відмовлено у задоволенні заяви,
позивач є співвласником квартири
АДРЕСА_1, а у Відділі примусового
виконання рішень ДВСУ відкрито
виконавче провадження, в рамках якого
проводяться заходи, спрямовані на
реалізацію даної квартири, яка є
предметом іпотеки, і в разі реалізації
квартири будуть порушені права
позивача.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи, що були направлені
для розгляду до суду апеляційної
інстанції, вбачається, що позивач
ОСОБА_2 у серпні 2014 року звернулась до
суду з позовом до Відділу примусового
виконання рішень ДВСУ, третя особа:
ОСОБА_4 про зняття арешту з майна. Дана
позовна заява прийнята судом до
розгляду.

ОСОБА_2 21 серпня 2014 року була подана
заява про забезпечення позову шляхом
заборони головному державному
виконавцю Відділу примусового
виконання рішень ДВСУ Рагімовій А.Н.
вчиняти будь-які дії, спрямовані на
реалізацію арештованого майна, а саме:
на квартиру АДРЕСА_1, а також просила
зупинити звернення стягнення на
вказану квартиру. Посилалась на те, що
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від від 6 березня 2014 року, яке
набрало законної сили 29 квітня 2014 року,
квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною
сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4

У зв'язку з тим, що на виконанні у
Відділі примусового виконання рішень
ДВСУ перебуває виконавче провадження
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_4, в рахунок погашення
заборгованості перед ПАТ «Дочірній
Банк Сбербанку Росії», що виникла
внаслідок не виконання умов кредитного
договору № 70-В/07, існує реальна загроза
відчуження квартири на прилюдних
торгах, що може порушити право
власності ОСОБА_2 на дану квартиру.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову ухвалою від 22
серпня 2014 року, суд першої інстанції
виходив з того, що на час розгляду заяви
відсутні підстави вважати, що невжиття
заходів забезпечення позову у спосіб,
який просить позивач, може утруднити
або зробити неможливим виконання
рішення суду.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає матеріалам справи та
положенням процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ухвала постановлена з порушенням вимог
процесуального закону, оскільки судом
неналежним чином досліджено матеріали
справи і не враховано всіх обставин
справи, судова колегія відхиляє,
зважаючи на те, що позивачем не надано
доказів на підтвердження необхідності
вжиття заходів забезпечення позову
шляхом зупинення продажу арештованого
майна.

З матеріалів справи та пояснень сторін
вбачається, що реалізація арештованого
майна не призначалась, наявна лише
постанова державного виконавця про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, отже у суду
були відсутні підстави вважати, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду

Керуючись ст.. ст.. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 22 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала не підлягає оскарженню в
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: