Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/160/14
Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

Суддів: Стрелець Л.Г., Гончар
М.С.,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 06 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунальної установи «Запорізька
обласна клінічна лікарня» Запорізької
обласної ради про визнання недійсною
окремої складової правочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до КУ «ЗОКЛ» Запорізької
обласної ради про визнання недійсною
окремої складової правочину,
посилаючись на те, що рішенням
апеляційного суду Запорізької області
на нього покладені судові витрати, до
складу яких входять також витрати на
проведення повторної комплексної
судово-медичної експертизи, вартість
якої складає 15 067, 66 грн. і визначена на
підставі акту №1 «Про надання послуг»
від 23.08.2012 року до договору №24/167 від
22.08.2012 року. Вищезазначений акт він
вважає таким, що має ознаки
недійсності, у зв'язку з тим, що згідно
змісту акту, складеного 23.08.2012 року,
було виконано певний обсяг роботи на
суму 15 067, 66 грн.

При цьому КУ «ЗОКЛ» Запорізької
обласної ради претензій відносно
терміну та якості виконаних робіт не
має, але згідно титульного аркушу
висновку експерта № 244 висновок було
складено (а відповідно виконано обсяг
робіт, про який йдеться у акті від 23.08.2012
року на зазначену суму) у період з 29.08.2012
року по 09.11.2012 року. Це, на його думку,
свідчить про те, що вищезазначений акт
не є таким, що був спрямований на
настання правових наслідків.

Отже, акт № 1 «Про надання послуг» від
23.08.2012 року є таким, що не відповідає
приписам ч. 5 ст.203 ЦК України.

Враховуючи зазначене, відповідно до
заяви про уточнення позовних вимог
позивач просив суд визнати недійсним
окрему складову правочину, що є
невід'ємним додатком до договору № 24/167
«Про надання послуг» від 22.08.2012 року, а
саме акт № 1 «Про надання послуг» від
23.08,2012 року, складений між КУ «ЗОКЛ» та
ОКЗ «Бюро судово-медичної експертизи»
в м. Дніпропетровськ».

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 06 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК
України цивільні права та обов"язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб"єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Право вибору способу захисту,
передбаченого законом, належить особі,
яка звернулася за захистом свого права.

Згідно із ч.2 ст. 31 ЦПК України
позивачеві належить й право визначення
предмета та підстав позову.

Розглядаючи спір, суд, у відповідності
до вимог ст. 212-214 ЦПК України повно та
всебічно з'ясував обставини справи на
які посилалися сторони, дослідив
надані ними докази і відповідно їх
оцінив, дав належну правову оцінку
правовідносинам, які склалися між
учасниками процесу, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 22 серпня 2012 року
між Обласним комунальним закладом
„Бюро судово-медичної експертизи" м.
Дніпропетровськ та комунальною
установою „Запорізька обласна
клінічна лікарня" Запорізької обласної
ради був укладений договір № 24/167 про
надання послуг ( а.с.10-11). Згідно розділу
1 вказаного договору Виконавець ( ОКЗ
„Бюро судово-медичної експертизи" м.
Дніпропетровськ) зобов'язався виконати
послуги за завданням Замовника ( КУ
„Запорізька обласна клінічна лікарня"
ЗОР), а саме провести комісійну
судово-медичну експертизу,
консультацію кандидатів медичних наук,
судово - гістологічне дослідження,
виготовити препарати для
гістологічного дослідження.

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.2 договір № 24/167
про надання послуг від 22.08.2012 року,
сторони договору погодили, що вартість
послуг складає 15067,66 грн. Оплата
здійснюється на підставі рахунку, акту
виконаних робіт.

Виконавець зобов'язався виконати
послуги, передбачені розділом 1
договору № 24/167 про надання послуг від
22.08.2012 року, у термін встановлений
сторонами. Термін дії договору № 24/167
про надання послуг від 22.08.2012 року:
початок 22.08.2012 року, закінчення 31.12.2012
року, що було погоджено сторонами в п.п.
3.1-3.2 зазначеного договору.

23 серпня 2012 року між замовником та
виконавцем, як сторонами договору №
24/167 про надання послуг від 22.08.2012 року
на виконання п.2.2 останнього, був
складений акт № 1 про надання послуг. З
тексту акту вбачається, що сторони
склали даний акт про те, що виконавець
виконав послуги зазначені в розділі 1
договору № 24/167 про надання послуг від
22.08.2012 року. В акті засвідчено, що
замовник претензій відносно терміну та
якості виконаних робіт не має. Акт
підписаний уповноваженими
представниками сторін, з зазначенням
того, що виконавець роботу здав, а
замовник прийняв ( а.с. 5-6)

Враховуючи наведене суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що вказаний акт не є окремою
складовою правочину, і факт підписання
акту виконаних робіт, до початку
проведення судової експертизи, не
змінює та жодним чином не впливає на
суть договірних правовідносин сторін
договору № 24/167 про надання послуг від 22
серпня 2012 року, окрім тих фактів що ним
посвідчені. Крім того, даний факт не
порушує законні права та інтереси
позивача, даний акт виконаних робіт
свідчить тільки про проведення між
сторонами договору повного розрахунку
на умовах попередньої оплати послуг,
які є предметом договору.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом вірно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судове
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування немає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 06 листопада 2013 року в
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: