АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №676/6633/13-ц
Провадження №22-ц/792/349/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області в складі:

головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів:
Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю: прокурора - Козирського Ю.В.,

представника Адміністрації Державної
прикордонної служби України та
Національної академії Державної
прикордонної служби України -
Мазуркевича Р.Б.,

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 грудня 2013 року в справі за
позовом заступника Хмельницького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі Адміністрації
Державної прикордонної служби України
до ОСОБА_2, третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Національна
академія Державної прикордонної
служби України ім. Б.Хмельницького про
відшкодування витрат, пов'язаних з
навчанням,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2013 року заступник
Хмельницького прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі
Адміністрації Державної прикордонної
служби України (далі - Адміністрація)
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення 45 771 грн. 37 коп. витрат,
понесених за рахунок Державного
бюджету України, які пов'язані з
навчанням відповідача у Національній
академії Державної прикордонної
служби України ім. Б.Хмельницького
(далі - академія).

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2
після закінчення навчання в академії
був направлений для проходження
військової служби у Державній
прикордонній службі України. Однак у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту відповідач був
звільнений з військової служби, не
відслуживши встановлений законом
п'ятирічний строк, а тому з нього
підлягають стягненню

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Вдовичинський А.В.
Справа № 676/6633/13

Провадження № 22-ц/792/349/14

Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 57

витрати, пов'язаній з його навчанням.

Рішенням Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 грудня 2013 року позов
задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Адміністрації Державної
прикордонної служби України 45 771 грн. 37
коп. витрат, пов'язаних з утриманням
відповідача у Національній академії
Державної прикордонної служи України
ім. Б.Хмельницького а також в дохід
держави 457,71 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначив, що суд
помилково застосував до спірних
правовідносин норми Закону України
„Про військовий обов'язок і військову
службу", не враховувавши, що спірні
правовідносини виникли на підставі
контракту від 04.09.2007 року, які
регулюються нормами ЦК України,
відповідно до умов якого відшкодування
витрат, пов'язаних з утриманням у
вищому навчальному закладі може мати
місце лише у разі дострокового
розірвання контракту, через небажання
продовжувати навчання або через
недисциплінованість, а також у разі
відмови від подальшого проходження
військової служби на посадах осіб
офіцерського складу Державної
прикордонної служи України після
закінчення академії, що повністю
відповідає вимогам п. 10 ст. 25 Закону
України „Про військовий обов'язок і
військову службу", в редакції на дату
укладення контракту. Оскільки
застосування чинної редакції цієї
норми Закону погіршує його становище,
тому необхідно застосовувати редакцію,
яка була чинна станом на 04.09.2007 року.
Виникає сумнів також розрахунок
витрат, які позивач просить стягнути з
відповідача.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної
скарги.

Прокурор та представник
Адміністрації Державної прикордонної
служби України і Національної академії
Державної прикордонної служби України
в суді заперечили проти апеляційної
скарги та пояснили, що рішення суду є
законним та обґрунтованим.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в
період з 27.07.2006 року по 25.06.2010 року
проходив навчання в Національній
академії Державної прикордонної
служби ім. Б.Хмельницького. 04.07.2007 року
між ним як солдатом та ректором
академії було укладено контракт про
проходження військової служби
(навчання) у державній прикордонній
службі України курсантами (слухачами)
вищого військового навчального
закладу.

Після закінчення навчання
позивач проходив військову службу на
офіцерських посадах в органах
(частинах) Державної прикордонної
служби.

03.12.2012 року ОСОБА_2 був звільнений
з військової служби у відповідності до
п. „и" ч. 6 ст. 26 Закону України „Про
військовий обов'язок і військову
службу", у зв'язку з систематичним
невиконанням умов контракту
військовослужбовцем.

Задовольняючи позов суд виходив з
того, що протягом усього періоду
навчання у академії ОСОБА_2 перебував
на повному державному утриманні за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Витрати по його утриманню
складають 45 771,37 грн., в т.ч. 9285 грн. -
грошове забезпечення; 20703,04 грн. -
продовольче забезпечення; 5529,91 грн. -
забезпечення речовим майном; 279,92 грн. -
медичне забезпечення; 9858,49 грн. -
забезпечення енергоносіями та
комунальними послугами та 115,01 грн. -
перевезення до місця проведення
основної та канікулярної відпусток.
Приймаючи до уваги підстави та дату
звільнення відповідача з військової
служби з врахуванням дати закінчення
академії, ОСОБА_2 зобов'язаний
відшкодувати понесенні на його
утримання витрати в повному об'ємі.

Такий висновок суду відповідає
вимогам закону та фактичним обставинам
справи.

Відповідно до п. 10 ст. 25 Закону
України „Про військову службу і
військовий обов'язок", чинної на момент
звільнення ОСОБА_2 з військової служби,
особи офіцерського складу, які
звільняються з військової служби
протягом п'яти років після закінчення
вищого військового навчального
закладу або військового навчального
підрозділу вищого навчального закладу
відповідно до п. „е", „є", „ж", „и" ч. 6 ст.
26 цього Закону, відшкодовують
Міністерству оборони України та іншим
центральним органам виконавчої влади,
яким підпорядковані ці навчальні
заклади, витрати, пов'язані з їх
утриманням у вищому навчальному
закладі, відповідно до порядку і умов,
встановлених КМУ. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється у
судовому порядку.

Статтею 58 Конституції України
визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

В абзаці 2 п. 2 рішення
Конституційного Суду України у
справі за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) №1-7/99 від 09.02.1999 року роз'яснено,
що до події, факту застосовується той
закон або інший нормативно-правовий
акт, під час дії якого вони настали або
мали місце.

В даному випадку спірні
правовідносини виникли в момент
звільнення ОСОБА_2 з військової служби
у зв'язку з систематичним невиконанням
умов контракту, а не в момент
підписання контракту про проходження
військової служби на офіцерських
посадах в Державній прикордонній
службі України або вступу на навчання в
Національну академію Державної
прикордонної служби України ім.
Б.Хмельницького.

Таким чином доводи апеляційної
скарги про те, що до спірних
правовідносин необхідно застосовувати
положення ч. 10 ст. 25 Закону України „Про
військовий обов'язок та військову
службу", яка діяла на час укладання
контракту є необґрунтованими.

Безпідставним є також посилання
апелянта на те, що до спірних
правовідносин за період з 27.07.2006 року по
16.07.2007 року не слід застосовувати
постанову КМУ №964 від 12.07.2006 року „Про
затвердження Порядку відшкодування
курсантами та особами офіцерського
складу витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних
закладах" та „Порядок розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
курсантів у вищих навчальних закладах",
затверджений спільним наказом МО
України, МФ України, МВС України,
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України,
Управлінням державної охорони України,
Служби безпеки України від 16.07.2007 року
№419/831/240/605/537/219/534, так як вони вступили в
дію після укладення контракту,
оскільки ці нормативні документи були
прийняті на реалізацію положень ст. 25
Закону України „Про військову службу
та військовий обов'язок".

Заперечуючи правильність
проведення розрахунку суми позову
ОСОБА_2 в той же час не навів
аргументованих доводів, які б
спростували наявні в справі докази, які
вказують на правомірність проведення
розрахунку.

При цьому судом першої інстанції
було правильно відмічено про те, що з
наявних матеріалів справи порушень
методики нарахувань витрат по
утриманню позивача, встановленої
вищевказаними нормативними
документами не виявлено.

Судові витрати між сторонами були
розподілені судом з дотриманням вимог
ст. 88 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук