АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - МарфінаН.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарях Меєчко Д.П., Боярській
І.І.

за участю осіб:
представника позивача Гуртового В.В.

представника відповідача ОСОБА_3

третьої
особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум» в
особі Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб до
ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки;

за апеляційною скаргою Уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на тимчасову
адміністрацію у Публічному
акціонерному товариству «Банк Форум»
Соловйової Наталії Анатоліївни

на рішення Дніпровського
районного суду м.Києва від 28 серпня 2014
року

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного
суду м.Києва від 28.08.2014 року в
задоволенні позову ПАТ «Банк Форум»
про звернення стягнення на предмет
іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб на тимчасову
адміністрацію у ПАТ «Банк Форум»
Соловйова Н.А. діючи від імені ПАТ «Банк
Форум» подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Посилається на незаконність
ухваленого судом рішення, неналежну
оцінку наявних в матеріалах справи
доказів, порушення та неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд відмовив в
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
дією мораторію стосовно звернення
стягнення на майно, яке є предметом
іпотеки, дійшовши помилкового
висновку, що предмет іпотеки повністю
відповідає вимогам Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в порушення вимог ст. ст. 212 -
214 ЦПК України не встановив фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, та
дійсних прав і обов'язків сторін, які
випливають з іпотечного договору та
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», належним чином не
визначив обсяг відповідальності
відповідача/позичальника перед
кредитором, та дійшов передчасного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Крім того, у порушення вимог ст. ст. 57, 58,
64 ЦПК України в матеріалах справи
відсутні письмові докази, на підставі
яких суд дійшов висновку про те, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ГуртовийВ.В.
підтримав подану апеляційну скаргу в
повному обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Представник
відповідача ОСОБА_3 та третя особа
ОСОБА_4 заперечували проти задоволення
поданої апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Відповідачка ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлялась
відповідно до вимог закону.

Неявка відповідачки в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
08.10.2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_4
(третя особа у справі) був укладений
кредитний договір №0524/08/01-ZNv, за
умовами якого позичальник отримав від
банку грошові кошти у сумі 50000,00 євро
для споживчих цілей строком до 08.10.2018
року, зі сплатою 13,5% річних.

08.10.2008 року у забезпечення виконання
позичальником зобов'язань, що
випливають з кредитного договору, між
АКБ «Форум» та ОСОБА_5 був укладений
договір іпотеки предметом якого стала
квартира АДРЕСА_1, що належить
відповідачу на праві приватної
власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14.12.2010 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 02.03.2011 року, стягнуто з позичальника
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум»
заборгованість за договором кредиту у
сумі 530684,48 грн.

У зв'язку з невиконанням зазначеного
рішення суду 31.01.2014 року позивач
звернувся до боржник та його майнового
поручителя з вимогами стосовно
погашення заборгованості, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями відповідних вимог та
зворотними повідомленнями про
вручення поштових відправлень і
поверненням листів за закінченням
терміну зберігання.

Ні позичальник, ні його майновий
поручитель (на теперішній час) не
сплатили банку заборгованість за
кредитним договором.

Відповідно до наявного розрахунку,
заборгованість за кредитним договором
становить 33516,63 євро та пеня у розмірі
9345,49 грн.

За змістом ст.ст. 553, 554 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 33
Закону України «Про іпотеку», майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки. У разі невиконання
або неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпогекодержагель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Але, згідно положень Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року, протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника /майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.
Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Відповідач є громадянкою
України, що підтверджується копією
паспорта відповідача.

Відповідно до умов договору
кредиту, грошові кошти були надані в
іноземній валюті в сумі 50000,00 євро на
споживчі цілі.

Квартира №24 по вул. Харківське шосе. 11 в
м. Києві є постійним місцем проживання
відповідача та її площа не перевищує
встановлено законом розміру, що
підтверджується довідкою форми 3 від
15.06.2014 року виданої ЖРЕО №414 (а.с. 122).

При цьому, згідно витягів з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
окрім наведеної вище квартири
відповідачка не має у власності іншого
нерухомого житлового майна, а третя
особа у справі взагалі немає у
власності нерухомого майна (а.с. 138-141).

За наведених обставин суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що предмет іпотеки на який
просить звернути стягнення банк,
повністю відповідає вимогам Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», що вказує на необхідність
відмови у позові в зв'язку з дією
мораторію стосовно звернення
стягнення на майно, яке є предметом
іпотеки.

Апелянт не надав суду доказів, які б
свідчили про те, що спірна квартира не
підпадає під дію мораторію.

Судом правомірно не прийнято до уваги
посилання представника позивача на те,
що у даному законі мова йде про
примусове стягнення на стадії
виконавчого провадження та вважає таке
тлумачення положень чинного
законодавства України хибним, оскільки
суд розглядає цивільний спір, який не
вирішено у добровільному досудовому
порядку, тож примус наявний вже на
стадії розгляду справи, а рішення суду
у справі є процесуальним документом
примусового звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Таким чином, даний позов банку про
звернення стягнення на предмет іпотеки
підлягав би задоволенню, якщо б не дія
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Саме через дію
даного Закону суд першої інстанції
законно та обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову банку.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, неповне та не
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неналежну оцінку
наявних в матеріалах справи доказів,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
на думку суду є необґрунтованими, а
обставини, на які він посилається -
недоведеними та не підтверджені
належними та допустимими доказами по
справі, оскільки доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на тимчасову адміністрацію у
Публічному акціонерному товариству
«Банк Форум» Соловйової Наталії
Анатоліївни відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 28 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: