У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану представником - ОСОБА_3, на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 7 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 20
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про визнання договорів
недійсними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 3 березня 2010 року між ОСОБА_5, ними
та ОСОБА_8 укладено договір позики,
згідно з умовами якого ОСОБА_5 передав
позивачам грошові кошти в розмірі 52
тис. доларів США. У забезпечення
виконання зобов'язань за договором
позики 3 березня 2010 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого позивачі передали в іпотеку
ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. Також 3
березня 2010 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 укладено договір комісії, за
яким позивачі доручили, а відповідач
зобов'язався продати квартиру АДРЕСА_1.
29 липня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
укладено договір про відступлення
права вимоги (цесії). Позивачі вважають,
що договором позики неправомірно
закріплено їх обов'язок повернути суму
позики у доларах США, оскільки
зобов'язання має бути виражено у
національній валюті України. Також
вказують, що розмір неустойки,
передбачений договором, у вигляді
фіксованої суми є порушенням
цивільного законодавства. Недійсність
основного зобов'язання спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення. За таких обставин
вважають, що договір іпотеки має бути
також визнаний недійсним. Договір
комісії позивачі вважають також
недійсним з тих підстав, що положення
договору комісії не відповідають
вимогам цивільного законодавства.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 7 серпня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року, у
задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_2
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі -
ОСОБА_3, просить оскаржувані судові
рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального й
процесуального права, та ухвалити
рішення про задоволення позову
ОСОБА_4 та ОСОБА_2

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8,
про визнання договорів недійсними за
касаційною скаргою ОСОБА_2, подану
представником - ОСОБА_3, на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
7 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 20 листопада 2013 року
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник