СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26 вересня 2013р. по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

встановила:

у травні 2012р. позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідача 79
145 333,86 грн. заборгованості за кредитним
договором та судові витрати у сумі
3219грн.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач посилався на те, що 28 грудня
2007р. уклав з відповідачем кредитний
договір № 77.2/С3-436.07.2, відповідно до
якого позичальнику була відкрита
кредитна лінія на 1 500 000доларів США
строком до 28 грудня 2011р. зі сплатою 16,5%
річних за користування кредитом. 14
серпня 2009р. сторони уклали додаткову
угоду, відповідно до якої
заборгованість за кредитним договором
була переведена у національну валюту -
гривню.

Позивач зазначав, що виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором, надавши позичальнику 1 500 000
доларів США, однак відповідач свої
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів виконувала не у повному обсязі,
порушувала умови про щомісячну сплату
визначених платежів, у результаті чого
виникла заборгованість, яка
складається з простроченого кредиту у
сумі 9 323 882,98грн., 4 726 218,22грн.
прострочених процентів, 64 406 037,81грн.
пені, 358 768,12грн. інфляційних втрат та 330
426,74грн. трьох відсотків річних.

Рішенням суду від 26 вересня 2013р.
позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
представник відповідача просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апелянт посилається на неповно
встановлені обставини справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

Також апелянт зазначає, що банк
не мав правових підстав нараховувати
пеню та три відсотки річних у доларах
США, так як це суперечить нормам
чинного законодавства.

Апелянт стверджує, що валютний
кредит у сумі 1 199 984,94 доларів США був
погашений 14 серпня 2009р., а банком
кредитні кошти були видані не у повному
обсязі, а тальки у сумі 1 200 000доларів
США, а також, що відповідач була
позбавлена можливості заявити у
судовому засіданні про застосування
положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про
зменшення розміру пені та ст. 257 ЦК
України про застосування позовної
давності до вимог

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/1939/14Головуючий у суді першої
інстанції: Малинников О.Ф.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.про стягнення пені.

Крім того, апелянт вважає, що
банк неправомірно нарахував проценти
станом на 17

- 2 -

травня 2012р., оскільки строк кредитного
договору закінчився 28 грудня 2009р.

Під час апеляційного розгляду
представник відповідача подав заяву, в
якій зазначається про визнання
відповідачем заборгованості по тілу
кредиту у сумі 9 323 882,98грн. та
заборгованості по відсоткам у сумі 403
609,19грн. станом на грудень 2009р.

Колегія суддів, заслухавши
суддю доповідача, пояснення апелянта
та її представника, які підтримали
апеляційну скаргу з врахуванням
поданої заяви, пояснення представника
позивача, який заперечував проти
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що 28 грудня
2007р. ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є позивач,
уклав з відповідачем кредитний договір
№ 77.2/С3-436.07.2, відповідно до якого
позичальнику була відкрита кредитна
лінія на 1 500 000доларів США строком до 28
грудня 2009р. зі сплатою 14,5% річних за
користування кредитом.

З наданих суду документів
встановлено, що між сторонами
неодноразово укладалися додаткові
угоди до кредитного договору, а 14
серпня 2009р. сторони уклали договір про
внесення змін до кредитного договору,
відповідно до якого заборгованість за
кредитним договором була переведена у
національну валюту - гривню та складала
9 323 882грн. 98коп. тіла кредиту, строк
повернення кредиту визначений 28 грудня
2011р.. а процентна ставка визначена у
розмірі 20% річних.

Також позичальник зобов'язалася
в термін до 10 жовтня 2009р. сплатити
проценти в доларах США за червень,
липень та за період з 1 серпня по 13
серпня 2009р. включно та суму нарахованих
процентів у гривнях за період з 14
серпня по 31 серпня та за вересень 2009р., а
у подальшому погашати нараховані
проценти щомісячно до 10 числа кожного
місяця.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позико-давцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

З наданих суду документів
вбачається, що відповідач взятих на
себе зобов'язань у повному обсязі не
виконала, 5 листопада 2009р. внесла 3000
доларів США на погашення процентів, а у
подальшому вносити щомісячні платежі
припинила.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про неналежне виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором та наявність підстав для
примусового стягнення заборгованості.

Суду апеляційної інстанції
позивачем був наданий розрахунок
заборгованості, відповідно до якого
встановлено, що відповідачу було
видано 1 200 000 доларів США кредиту і при
укладенні договору про внесення змін
до кредитного договору від 14 серпня
2009р. сама вказана сума була предметом
договору, що спростовує твердження
відповідача про нарахування позивачем
заборгованості із суми кредиту у
розмірі 1 500 000 доларів США.

Твердження апелянта про
погашення кредиту не відповідають
наданим документам, з яких вбачається,
що відповідачем тіло кредиту до 14
серпня 2009р. не погашалося, квитанція
від 14 серпня 2009р., надана апелянтом,
підтверджує закриття валютного
кредиту, а заява відповідача про видачу
готівки від 14 серпня 2009р. підтверджує
переоформлення цього кредиту у гривню.

Також колегія суддів вважає
безпідставним твердження апелянта про
неправомірне нарахування позивачем
процентів за користування кредитом до
грудня 2011р., оскільки

- 3 -

договором від 14 серпня 2009р. сторони
погодили продовжити термін дії
кредитного договору до 28 грудня 2011р. і
саме до цієї дати позивачем були
нараховані проценти за користування
кредитом, що підтверджується наданим
апеляційному суду розрахунком.

Отже, заборгованість
відповідача за кредитним договором
складається з простроченого кредиту у
сумі 9 323 882,98грн., 4 726 218,22грн.
прострочених процентів, 64 406 037,81грн.
пені, 358 768,12грн. інфляційних втрат та 330
426,74грн. трьох відсотків річних.

Доводи апелянта про
неправомірність нарахування пені у
доларах США, колегія суддів вважає
безпідставним, так як п. 4.5. кредитного
договору сторони погодили, що за
порушення строків повернення кредиту
та/або сплати процентів за
користування кредитом, позичальник
зобов'язалася сплачувати банку пеню за
кожний день прострочки у розмірі 1,6% від
суми простроченої заборгованості.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що період нарахування пені
перевищує один рік, проте відповідачем
під час розгляду справи судом першої
інстанції не було подано заяву про
застосування позовної давності, тому
суд апеляційної інстанції відповідно
до положень ст. 303 ЦПК України не має
правових підстав для застосування
позовної давності до позовних вимог
про стягнення пені.

Разом з тим, заслуговують на увагу
доводи апелянта про те, що розмір пені
значно перевищує розмір
заборгованості за кредитними
договорами.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення пені за кредитним договором
у сумі 64 406 037,81грн. при заборгованості у
розмірі 14 050 101,20грн.

Частиною 3 статті 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

На дане положення матеріального
права не звернув уваги суд першої
інстанції і прий-няв рішення про
стягнення з відповідача пені, яка
значно перевищує розмір
заборгованості за кредитними
договорами, тому колегія суддів вважає
за необхідне зменшити розмір пені.

Твердження апелянта про те, що з
грудня 2009р. вона не зобов'язана
виплачувати проценти за користування
кредитом, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки це
суперечить умовами укладеного
сторонами кредитного договору, а
домовленість між банком та
відповідачем, записана у протоколі
зустрічі від 23 квітня 2010р., не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову, так як це не відповідає нормам
матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія
суддів відповідно до положень ст. 309 ЦПК
України змінює рішення суду в частині
стягнення з відповідача пені, в іншій
частині рішення суду відповідає
обставинам справи та ґрунтується на
нормах матеріального права, тому
підстав для скасування рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 26 вересня
2013р. змінити, зменшивши розмір пені,
який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до 14 000 000грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: