У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Ковалевича С.П., Хилевича С.В.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 09 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи без самостійних
вимог відділ Державної виконавчої
служби Сарненського районного
управління юстиції, ОСОБА_1 про
визнання права власності на майно,
виключення майна з акту опису та про
знаття арешту з майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду
Рівненської області від 09 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
кухонні меблі з 12 секцій коричневого
кольору, кухонний м'який куточок
коричневого кольору, диван бежевого
кольору із шкірозамінника, два крісла
бежевого кольору із шкірозамінника,
сервант "Горка", шафу трьох дверну
коричневого кольору, шафу двох дверну
коричневого кольору, бар-стійку.

Виключено з акту опису та знято арешт з
майна: кухонних меблів з 12 секцій
коричневого кольору вартістю 1700 грн.,
кухонного м'якого куточка коричневого
кольору - 500 грн., дивана бежевого
кольору із шкірозамінника - 1000 грн.,
двох крісел бежевого кольору із
шкірозамінника - 500 грн., серванта
"Горка" - 1300 грн., шафи трьох дверної
коричневого кольору - 900 грн., шафи двох
дверної коричневого кольору - 600 грн.,
бар-стійку - 100 грн. відповідно до акту
опису й арешту майна від 20 лютого 2013
року державного виконавця відділу ДВС
Сарненського районного управління
юстиції Олешевич Ю.І..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає,
що з даним рішенням суду першої
інстанції не погоджується в зв'язку з
невідповідністю вимогам
________________________________________________________________________
____________________

Провадження № 22ц-787/231/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Болотвіна Л.О.

Доповідач : Демянчук С.В.

закону та обставинам справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи.

Вказує, що ОСОБА_3, як боржнику і стороні
у виконавчому провадженні, були
роз'яснені її права, передбачені ст. 12
ЗУ "Про виконавче провадження", в
тому числі і її обов'язок про надання
достовірної інформації щодо її майна, а
також майна, яким вона володіє спільно
з іншими особами.

Зазначає, що у цьому ж акті опису й
арешту майна відсутні будь-які заяви,
зауваження, доповнення чи клопотання
власниці майна ОСОБА_3 Це свідчить про
те, що вище перераховане майно належало
і належить їй, а не ОСОБА_2.

Крім того вказує, що позивачка просила
визнати за нею право власності та
виключити з акту опису й арешту усе
майно, що було включено до вище
названого акту, яке складається з 11
його найменувань.

Звертає увагу суду на те, що у акті
опису й арешту майна зазначено сервант
"Горка", а у накладній № 115 від 15 жовтня
2005 року, яка надана позивачем в якості
письмового доказу, який нібито
підтверджує належність цього серванту
їй, зазначено сервант "Прем'єр". Таким
чином, судом першої інстанції визнано
за ОСОБА_2 право власності та знято
арешт з серванту, який не було включено
до акту опису й арешту майна.

Тому просив скасувати рішення
Сарненського районного суду
Рівненської області від 09 грудня 2013
року і прийняти нове рішення, яким
повністю відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні її позовних вимог та
стягнути на його користь суму
сплаченого ним судового збору за
подання апеляційної скарги.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить зворотнє повідомлення про
отримання судової повістки. Подав
заяву про розгляд справи в його
відсутність, зазначивши про
підтримання апеляційної скарги
повністю, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликалися на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Представник відділу ДВС Сарненського
районного управління юстиції в судове
засідання не з,явився. Про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
представник позивача надав суду
накладні та товарні чеки, з яких
вбачається, що ОСОБА_2 в різний час
придбала у приватних підприємців
спірне майно, яке знаходилось в
житловому будинку ОСОБА_3 в
АДРЕСА_1, та є її власністю, тому
підлягає виключенню з акту опису майна.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується
апеляційний суд, оскільки такі
висновки суду ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства та здобутих у
справі доказів.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що у відділі ДВС
Сарненського районного управління
юстиції відкрите виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_3
боргу на користь ОСОБА_1. У зв'язку з цим
державним виконавцем Олешкевич Ю.І. 20
лютого 2013 року описане та арештоване
майно, яке знаходилось в житловому
будинку ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, про
що складений відповідний акт
(а.с. 10-11).

Відповідно до ст. 60 Закону України
"Про виконавче провадження", особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

З наявних в матеріалах справи
накладних та товарних чеків
вбачається, що ОСОБА_2 в різний час на
протязі 2007- 2008 років придбала у
приватних підприємців спальню,
сервант, кухонні меблі, кухонний
куточок, м'яку частину, прихожу, двох
дверну шафу та бар-стійку. Назва не всіх
описаних та арештованих речей
співпадає із вказаними в цих
документах, однак відповідачка та
представник відділу ДВС в судовому
засіданні 09 грудня 2013 року пояснили, що
називали майно зі слів відповідачки та
на розсуд державного виконавця, однак
погодилися, що описане майно вказане в
накладній та товарних чеках. Окрім того
пояснювала суду першої інстанції про
те, що майно їй не належить, а належить
ОСОБА_2 (а.с. 13-16).

З урахування наведеного, колегія
суддів апеляційного суду погоджується
з висновком суд першої інстанції про
те, що вищеперераховане майно належить
ОСОБА_2, а тому наявні правові підстави
для виключення з акту опису та знято
арешту з зазначеного майна.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст.60
ЦПК/ покладено на сторони.

Однак, будь-яких доказів, заслуговуючих
на увагу, які є належними і допустимими,
спростовують висновки суду, не надано.

Безпідставними є доводи апелянта про
те, що виключено з акту опису та знято
арешт з майна, назви якого не
відповідають накладним про придбання
меблів, оскільки судом встановлено, що
державний виконавець при описі
зазначених меблів вказував їх ,
виходячи з загальних назв та
підтвердила, що меблі, які зазначила
позивачка, як належні їй, відповідають
зазначеним в акті опису.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи апеляційної скарги про те, що
відсутні застереження в акті опису про
належність описаного майна позивачці,
оскільки вбачається, що відповідачка
ОСОБА_3 зазначала державному виконавцю,
який проводив опис майна двічі, що
описане майно є власністю ОСОБА_2, яка
проживала в будинку на протязі довгого
часу та в даний час там не проживає
близько року. Дані обставини
підтверджувала суду і державний
виконавець. Відповідачка повідомляла
державного виконавця про зазначені
застереження, однак вони не внесені до
акту опису не з вини ОСОБА_3

Таким чином, зазначені обставини в
рішенні суду знайшли своє
підтвердження у суді першої інстанції
при дослідженні документів на придбаня
речей, підтверджено показаннями
сторін, державного виконавця у
судовому засіданні, що засвідчено
звукозаписом.

Поскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду
Рівненської області від 09 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.П. Ковалевич

С.В. Хилевич