У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової
Г.І.,Мартинюка В.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29 березня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 01 жовтня
2013 року,-

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра» (далі по
тексту - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до
суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 22 лютого 2008 року
між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 був
укладений договір про комплексне
банківське обслуговування фізичних
осіб, шляхом підписання анкети на
оформлення кредитної картки на її ім`я
з лімітом кредитування - 6 600,00 грн.

Станом на 29 грудня 2011 року за ОСОБА_6
наявна заборгованість за картковим
рахунком в сумі 13 474,83 грн з урахуванням
штрафу та відсотків за користування
кредитом.

Оскільки боржник належним чином не
виконував свої зобов'язання по оплаті
передбачених кредитним договором
платежів, позивач звернувся до суду з
вказаним позовом.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29 березня 2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Кіровоградської області від 01
жовтня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«Надра» заборгованість за договором
про комплексне банківське
обслуговування фізичних осіб від 05
жовтня 2010 року в розмірі 13 503,32 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати вказані вище рішення суду
першої та апеляційної інстанцій та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, правильно
виходив із того, що в зв'язку з
невиконанням зобов'язань належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору про
комплексне банківське обслуговування
фізичних осіб від 22 лютого 2008
року, заборгованість має бути стягнута
з ОСОБА_6, як того вимагають ст.ст. 526, 527,
530, 625 ЦК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають цим
вимогам.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Уразі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання, сплата неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) ( ст. 610 ЦК
України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати повернення дострокового
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до ст. 1048
цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК
України).

Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року
між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 був
укладений договір про комплексне
банківське обслуговування фізичних
осіб (далі - Договір), шляхом підписання
анкети на оформлення кредитної картки
на її ім`я з лімітом кредитування -
6 600,00 грн.

Згідно п. 1.71 Договору, строк дії
кредитної картки «45 днів кредиту без
відсотків» 2 роки з автоматичним
перевипуском та встановленням на новий
термін кредиту.

Відповідно до пунктів 5.2.4, 5.2.5 Договору
відповідач зобов'язався здійснювати
оплату послуг банка згідно тарифів та у
строки, передбачені умовами даного
Договору, здійснювати погашення
обов'язкових мінімальних платежів з
першого дня наступного розрахункового
періоду до 15 числа наступного місяця
включно.

Згідно п.п. 11.4, 11.6 Договору, відсотки за
користування кредитом нараховуються
банком щомісячно в білінговий день на
суму фактичної кредитної
заборгованості з дати фактичного
списання коштів з карткового рахунку
до дати погашення кредиту. При
розрахунку відсотків приймається 360
днів на рік, у місяці - календарна
кількість днів.

Пунктом 11.10 Договору та згідно умов
тарифного пакету у випадку несплати
відповідачем у строк до 15 числа
наступного місяця обов'язкового
мінімально платежу, банк нараховує:
штраф за несвоєчасне погашення
мінімального платежу в розмірі
зазначеному в тарифному пакеті, за
кожен випадок; додаткову відсоткову
ставку за перевищення ліміту
кредитування та прострочення сплати
мінімального платежу в розмірі,
зазначеному в тарифному пакеті, за
кожний день прострочення.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 своїх
зобов'язань за договором не виконала: з
29 травня 2009 року припинила погашення
кредиту, а з 29 квітня 2009 року -
сплату процентів за користування
кредитом, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за кредитом у розмірі 13
503,32 грн.

Термін дії кредитної картки, яка видана
ОСОБА_6 22 лютого 2008 року визначений в
два роки, тобто строк виконання
зобов'язання визначений терміном дії
картки, який закінчився - 22 лютого 2010
року.

ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з
вимогами про стягнення кредитної
заборгованості 26 листопада 2012 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Крім того, оскільки умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

За таких обставин, позовні вимоги банку
про стягнення заборгованості
підлягають задоволенню в межах
трирічного строку, тобто починаючи з
26 листопада 2009 року.

Дана правова позиція узгоджується з
висновками, які викладені в постанові
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року.

Суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд, в порушення
зазначених вимог закону, не звернув
уваги на те, що банк звернувся до суду з
порушенням встановленого законом
трирічного строку звернення до суду за
захистом своїх порушених прав,
оскільки ОСОБА_6 з 29 травня 2009 року
припинила погашення кредиту, а з 29
квітня 2009 року - сплату процентів за
користування кредитом, у зв'язку з чим
прийшов до передчасного висновку про
задоволення позовних вимог про
стягнення заборгованості станом на час
звернення до суду в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи
рішення суду першої інстанції без змін,
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не
виконав, на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув,
не перевірив доводів апеляційної
скарги, не зазначив конкретних
обставин та фактів, що спростовують
такі доводи.

За таких обставин, ухвалені судові
рішення в цій частині підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ст.
338 ЦПК України, з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29 березня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 01
жовтня 2013 року, скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук