Провадження № 2/427/495/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2014 року Свердловський міський суд
Луганської області

у складі: головуючого судді
Олейніковій Г.М.

при секретарі
Поляковій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Свердловська
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась
до суду із позовом, де в обґрунтування
своїх вимог вказує, що ій на праві
власності відповідно до нотаріально
посвідченого договору дарування
житлового будинку від 15.04.2004 року
належить житловий будинок АДРЕСА_1,
який подарувала позивачці її мати.

Відповідач ОСОБА_2 - її племінник, син її
брата. Раніше він зі своїм батьком
проживав в цьому будинку і у зв'язку з
досягненням 16-річного віку і
отриманням паспорта зареєстрував своє
місце проживання в ньому 22.02.2002 року.

Батько його помер років 10 тому. В 2006
році ОСОБА_2 залишив цей будинок і з
того часу в ньому не проживав жодного
дня. У нього була своя сім'я, проживав в
цивільних шлюбах з жінками. На цей час
проживає в квартирі своєї матері на
АДРЕСА_2, так як його матір померла в 2012
році. Оформляв він спадщину після
смерті матері чи ні, їй невідомо.

Позивачка неодноразово нагадувала
йому про необхідність знятися з
реєстрації місця проживання в її
будинку, але він відмовляється, заявляв
, що йому ніде зареєструвати своє нове
місце проживання.

Відповідач оформляв кредити в банку,
але, мабуть, їх не погашав, тому
позивачці неодноразово телефонували з
банку, погрожуючи продати її будинок за
борги, хоча вона ніякого відношення до
кредитів відповідача не мала. Це все їй
набридло.

Окрім того, реєстрація місця
проживання ОСОБА_2 в її будинку є
перешкодою для розпоряджання своєю
власністю, що і змушує позивачку
звертатись в суд до відповідача з цим
позовом.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку ), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати , дарувати , заповідати ,
здавати в оренду , обмінювати ,
закладати , укладати інші не заборонені
законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власнии розсуд.

Так як реєстрація місця проживання
ОСОБА_2 в будинку, якій належить
позивачці , є перешкодою для неї в
розпоряджанні своїм будинком, ця
перешкода повинна бути усунена шляхом
визнання його таким, що втратив право
користування належним їй будинком.

Рішення суду про це позивачці
необхідно для зняття ОСОБА_2 з
реєстрації місця проживання в її
будинку. Факт непроживання в її будинку
відповідача на протязі вказаного часу
підтвердять свідки, цього не буде
заперечувати і відповідач.

Позивачка просить суд визнати ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Свердловська, Луганської області.
таким, що втратив право користування
належним їй на праві власності
житловим будинком АДРЕСА_1, як не
проживаючого в ньому більше 7 років
підряд без поважної причини, також
стягнути з нього на її користь судові
витрати по сплаті судового збору.

Позивачка в судове засідання не
з,явилася, але надала суду письмову
заяву, у якій зазначила, що позовні
вимоги підтримує у повному обсязі,
просить розглянути справу у її
відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з,явився, але надав суду письмову заяву,
в якій зазначив позов визнає в повному
обсязі, так як він вже 7 років не мешкає
у будинку позивачки, особистих його
речей в будинку позивачки немає, також
просить розглянути справу у його
відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав :

У відповідності до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та
розпоряджання своїм майном.

Із договору дарування житлового
будинку від 15.042004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Свердловського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.5)
убачається, що ОСОБА_4 подарувала
ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1

З по будинкової книги для прописки
громадян (а.с.10-11) витікає, що у
будинку АДРЕСА_1, зареєстрований
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Свердловську Луганської області

У судовому засіданні було встановлено,
що відповідач не проживає у АДРЕСА_1 з
2006 року, його особистих речей у
будинку немає, з реєстрації за даною
адресою він не знятий , у зв,язку з
чим суд вважає порушує права
власника, ОСОБА_1 на користування і
розпорядження своїм майном, тобто
належним їй на праві власності
будинком, так як статтею 41 Конституції
України та ст. 1 Першого протоколу
до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналась 17.07.1997 року
відповідно до закону №475/97-ВР від
17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та
11 до Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном, на
власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь які угоди,
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб
(ст.ст. 316,317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права
власності закон надає власнику
право вимагати усунення будь - яких
порушень його права, хоча би ці
порушення і не були поєднанні
з позбавленням права володіння.

Так як позивачка повинна сплачувати за
відповідача додаткові комунальні
послуги, то суд вважає, що це порушує її
право на користування і розпорядження
будинком на власний розсуд і тому суд
вважає, що засобом захисту права
власності позивача є визнання
відповідача ОСОБА_2,
уродженця м. Свердловську, Луганської
області таким, що втратив право
користування житловим приміщенням:
АДРЕСА_1

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд
вважає стягнути з відповідача на
користь позивачки , сплачений нею
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215
ЦПК України, на підставі ст.391 ЦК
України, ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та протоколів №
2, 4, 7 та 11 до Конвенції суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Свердловська Луганської області
таким, що втратив право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 229,40грн.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає
законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили
після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя :