АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/647/14 Справа №
інстанції - Літвінова Л.Ф.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Межівської територіальної громади в
особі Межівської селищної ради
Межівського району Дніпропетровської
області про надання іншого житлового
приміщення після капітального ремонту
займаного раніше житлового приміщення
та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

на ухвалу Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року закрито провадження
у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Межівського територіальної
громади в особі Межівської селищної
ради Межівського району
Дніпропетровської області про надання
іншого житлового приміщення після
капітального ремонту займаного раніше
житлового приміщення та стягнення
моральної шкоди, на підставі п.1 ч.1 ст.205
ЦПК України (а.с.77-78).

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, просить скасувати ухвалу й
направити справу для продовження
розгляду до суду 1 інстанції (а.с.80-81).

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду скасуванню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи
провадження у справі на підставі п.1 ч.1
ст.205 ЦПК України, послався на те, що
оскільки Межівська селищна рада є
суб'єктом владних повноважень, позивач
повинен звернутися до суду з позовом в
порядку адміністративного
судочинства, визначеному нормами КАС
України.

Проте з таким висновком суду в повній
мірі погодитися не можна, оскільки він
не відповідає нормам процесуального
права.

Так, судом 1 інстанції правильно
встановлено, що позивачі звернулися до
суду з позовом до Межівського
територіальної громади в особі
Межівської селищної ради Межівського
району Дніпропетровської області про
надання іншого житлового приміщення
після капітального ремонту займаного
раніше житлового приміщення та
стягнення моральної шкоди і відповідач
є суб'єктом владних повноважень.

Обґрунтовуючи позов, позивачі
посилалися на фактичне порушення їх
житлових прав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, установленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України в
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може
скористатися певним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень
відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу
є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних осіб чи юридичних осіб з
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування, їхньою
посадовою або службовою особою,
предметом яких є перевірка законності
рішень, дій чи бездіяльності цих
органів (осіб), відповідно до прийнятих
або вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктивний склад
учасників процесу та характер спірних
правовідносин.

Спір у справі, що розглядається,
стосується захисту житлових прав,
свобод і інтересів позивачів, а отже не
є публічно-правовим і відноситься до
цивільної юрисдикції, а тому його слід
розглядати судом в порядку цивільного
судочинства.

Крім того, як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 24 постанови "Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" № 3 від 01 березня 2013, статтею 25
Закону України від 04 вересня 2008 року №
500 - VI «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»
тощо, передбачено, що у порядку
цивільного судочинства розглядаються
спори щодо права особи на житло
(приватизація житла, взяття на облік
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, або зняття із такого
обліку, надання житла, користування
жилим приміщенням у будинку державного
чи приватного жилого фонду,
житлово-будівельних кооперативів, у
гуртожитках, встановлення автономного
опалення у приміщенні державного
житлового фонду, зняття з
реєстраційного обліку місця
проживання за наявності спору,
зобов'язання органу влади чи органу
місцевого самоврядування здійснити
необхідні дії щодо утримання у
належному стані житлового будинку,
виселення, а також спори щодо
забезпечення житлових прав мешканців
гуртожитків. Такі спори є житловими
(цивільними) спорами, незалежно від
участі у справі як відповідача суб'єкта
владних повноважень.

Враховуючи, що суд першої інстанції
допустив порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів вважає, що слід
скасувати ухвалу суду та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи по суті, що
відповідає вимогам ст.. 311 ЦПК України.

Керуючись ст. 311 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року - скасувати і
направити справу для продовження
розгляду до суду 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Судді: