Справа № 363/2736/13-ц Головуючий у І
інстанції Купрієнко С.І.Провадження №
22-ц/780/532/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Сушко Л.П.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 28 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» про захист трудових прав та
відшкодування моральної шкоди,

встановила:

09.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
даним позовом, в якому посилалася на те,
що з 7 грудня 2010 року вона прийнята на
роботу до відповідача на посаду
заступника директора Київської
дирекції товариства, з 2 квітня 2012 року
її переведено на посаду виконуючого
обов'язки директора Київської дирекції
ТДВ "Страхова компанія "Провіта". 22
травня 2013 року вона подала заяву про
звільнення з роботи за власним
бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, в
якій просила звільнити її без
відпрацювання встановленого законом
двотижневого строку, однак у зв'язку з
тим, що з боку керівництва жодної
реакції щодо її заяви не було, то 23
травня 2013 року вона вийшла на роботу та
продовжувала виконувати свої посадові
обов'язки.

З 24 травня 2013 року по 7 червня 2013 року
включно вона перебувала на
амбулаторному лікуванні, про що
повідомила засобами телефонного
зв'язку менеджера по роботі з
персоналом ОСОБА_2 Але коли вона
вилікувалась та прийшла на ТДВ
"Страхова компанія "Провіта" щоб стати
до роботи, то її повідомили, що вона
звільнена за прогули без поважних
причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України та
надали копію наказу про звільнення №
к/к-167 від 31 травня 2013 року.

Вважає, що наказ про її звільнення є
протиправним та таким, що суперечить
вимогам ч. 3 ст. 40 КЗпП України, за
правилами якої не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період тимчасової непрацездатності.

Крім того, згідно наказу № 48-к від 30
травня 2013 року визнано для ОСОБА_1
робочі дні 13-17, 20-24 та 27-30 травня 2013 року
днями прогулів і згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП
України до неї застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з роботи по п. 4 ст. 40 КЗпП
України (за прогули без поважних
причин). Даний наказ також вважає
незаконним, оскільки з 13 травня по 24
травня 2013 року вона виконувала свої
посадові обов'язки, а її відсутність
певний час на робочому місці може бути
пов'язана лише з безпосереднім
виконанням її посадових обов'язків і
жодним чином не може кваліфікуватись
як відсутність на робочому місці без
поважних причин. З 24 травня 2013 року вона
знаходилась на лікарняному, тому в цей
період відповідач не вправі був
вирішувати питання про її звільнення
за прогули.

Вважає, що такі порушення відповідачем
її законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від неї додаткових
зусиль для організації її життя.

Просила скасувати наказ за № 48-К від
30.05.2013 року т.в.о. директора ТДВ
„Страхова компанія "Провіта" про
накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення,
скасувати наказ № К/К-167 від 31.05.2013 року
т.в.о. директора ТДВ „Страхова компанія
„Провіта" про її звільнення з посади за
прогул без поважних причин.

Визнати таким, що не відповідає чинному
законодавству звільнення ОСОБА_1 з
посади виконуючого обов"язки директора
Київської дирекції ТДВ "Страхова
компанія „Провіта" за прогул без
поважних причин.

Визнати її звільненою з посади
виконуючого обов"язки директора
Київської дирекції ТДВ „Страхова
компанія "Провіта" за її власним
бажанням на підставі ст. 38 КзпП України
з 10 червня 2013 року.

Зобов"язати виконавчий орган ТДВ
„Страхова компанія "Провіта" зробити
запис у трудовій книжці про скасування
запису № 19 від 31.05.2013 року про
звільнення ОСОБА_1 за прогул без
поважної причини за п. 4 ст. 40 КЗпП
України та зробити у трудовій книжці
запис про звільнення ОСОБА_1 за власним
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з відповідача на її користь
завдану моральну шкоду в розмірі 50000
грн.

Рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 28
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Скасовано наказ № 48-К від
30.05.2013 року про накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення, скасовано наказ № К/К-167 від
31.05.2013 року про звільнення ОСОБА_1 за
прогули без поважних причин, п.4 ст. 40
КЗпП України. Визнано ОСОБА_1
звільненою з посади виконуючого
обов"язки директора Київської дирекції
Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
"Провіта" за її власним бажанням на
підставі ст. 38 КзпП України з 10 червня
2013 року. Зобов"язано виконавчий орган
Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
"Провіта" зробити запис у трудовій
книжці про скасування запису № 19 від
31.05.2013 року про звільнення ОСОБА_1 за
прогул без поважної причини за п. 4 ст. 40
кзпП України. Зобов"язано виконавчий
орган ТДВ „Страхова компанія "Провіта"
зробити у трудовій книжці запис про
звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням
на підставі ст. 38 КзпП України. В
задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди відмовлено.

У апеляційній скарзі ТДВ „Страхова
компанія "Провіта" просить скасувати
рішення суду в частині часткового
задоволення позову і ухвалити нове
рішення про відмову в позові в цій
частині повністю, в іншій частині
рішення залишити без змін, посилаючись
на неповне з"ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов в частині
скасування наказів № 48-К від 30.05.2013 року
про застосування до ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення та № К/К-167 від 31.05.2013 року
про її звільнення з посади за прогул
без поважних причин, суд виходив з того,
що позивачка звільнена з посади з
порушенням ст. 40 КЗпП України.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпПУкраїни
підставами припинення трудового
договору є розірвання трудового
договору з ініціативи працівника
(статті 38, 39), з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має
право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Якщо працівник після закінчення строку
попередження про звільнення не залишив
роботи і не вимагає розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше
заявою, крім випадків, коли на його
місце запрошено іншого працівника,
якому відповідно до законодавства не
може бути відмовлено в укладенні
трудового договору.

Працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.

Відповідно п. 4 ч. 1 та ч. 4 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин;

Не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці. Це правило не поширюється
на випадок повної ліквідації
підприємства, установи, організації.

За правилами ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення. Законодавством,
статутами і положеннями про дисципліну
можуть бути передбачені для окремих
категорій працівників й інші
дисциплінарні стягнення.

За змістом ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України
до застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Згідно роз'яснень п. п. 12 та 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" № 9 від 06.11.1992 року з наступними
змінами та доповненнями по справах про
звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні
перевіряти доводи працівника про те, що
власник або уповноважений ним орган
примусили його подати заяву про
розірвання трудового договору. Подача
працівником заяви з метою уникнути
відповідальності за винні дії не може
розцінюватись як примус до цього і не
позбавляє власника або уповноважений
ним орган права звільнити його за винні
дії з підстав, передбачених законом, до
закінчення встановленого ст.38 КЗпП
строку, а також застосувати до нього
протягом цього строку в установленому
порядку інше дисциплінарне стягнення.

Працівник, який попередив власника або
уповноважений ним орган про розірвання
трудового договору, укладеного на
невизначений строк, вправі до
закінчення строку попередження
відкликати свою заяву і звільнення в
цьому випадку не проводиться, якщо на
його місце не запрошена особа в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації (ч.4 ст.24 КЗпП).

Якщо після закінчення строку
попередження трудовий договір не був
розірваний і працівник не наполягає на
звільненні, дія трудового договору
вважається продовженою.

Згідно роз'яснень пункту 24 даної
постанови при розгляді позовів про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити
з того, що передбаченим цією нормою
закону прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня без
поважних причин (наприклад, у зв'язку з
поміщенням до медвитверезника,
самовільне використання без
погодження з власником або
уповноваженим ним органом днів
відгулів, чергової відпустки,
залишення роботи до закінчення строку
трудового договору чи строку, який
працівник зобов'язаний пропрацювати за
призначенням після закінчення вищого
чи середнього спеціального учбового
закладу).

Встановлено, що 7 грудня 2010 року
позивачка прийнята на роботу до
відповідача на посаду заступника
директора Київської дирекції
товариства, з 2 квітня 2012 року її
переведено на посаду виконуючого
обов'язки директора Київської дирекції
ТДВ "Страхова компанія "Провіта".

Встановлено, що 22 травня 2013 року ОСОБА_1
подала заяву на ім"я тимчасово
виконуючого обов'язки ТДБ "СК "Провіта"
О.В. Юрченко, в якій просила звільнити
її за власним бажанням 23 травня 2013 року
(а. с. 20).

Встановлено, що згідно наказу № 48-к від
30 травня 2013 року визнано для ОСОБА_1
робочі дні 13-17, 20-24 та 27-30 травня 2013 року
днями прогулів і згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП
України до неї застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з роботи по п. 4 ст. 40 КЗпП
України (за прогули без поважних
причин). (а. с. 9).

Згідно наказу № К/К-167 від 31.05.2013 року
звільнено ОСОБА_1, в.о. директора
Київської дирекції компанії, 31.05.2013
року за прогули без поважних причин, п. 4
ст. 40 КЗпП України.

Встановлено, що з 24 травня 2013 року по 7
червня 2013 року включно позивачка
знаходилась на амбулаторному
лікуванні, що підтверджується копією
листка непрацездатності від 24 травня
2013 року, з якого вбачається стати до
роботи з восьмого червня 2013 року (а. с. 11)

З урахуванням наведеного, оскільки
позивачка звільнена з ініціативи
відповідача в період її тимчасової
непрацездатності, то суд дійшов
вірного висновку про те, що позивачка
звільнена в порушення вимог ч. 4 ст. 40
КЗпП України.

Скасовуючи наказ № 48-к від 30 травня 2013
року про застосування до позивачки
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з роботи по п. 4 ст. 40 КЗпП
України (за прогули без поважних
причин), суд першої інстанції в
порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦУПК
України в мотивувальній частині
рішення не зазначив встановлених судом
обставин і визначених відповідно до
них правовідносин; мотивів, з яких суд
вважав встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, брав до уваги або відхиляв
докази, застосував зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких позивачка звернулася до суду, а
якщо були, то ким; назви, статті, її
частини, абзацу, пункту, підпункту
закону, на підставі якого вирішено
справу в цій частині позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи,
позивачка надала суду письмові докази
на підтвердження того, що вона в період
13-30 травня 2013 року виконувала обов'язки
виконуючого обов'язки директора
Київської дирекції ТДВ "Страхова
компанія "Провіта", а відповідач не
надав суду належних та допустимих
доказів на спростування зазначених
обставин.

Тому наказ № 48-к від 30 травня 2013 року
про визнання для ОСОБА_1 робочі дні 13-17,
20-24 та 27-30 травня 2013 року днями прогулів
і згідно з п. 2 ст. 147 КЗпП України
застосування до неї дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення з
роботи підлягає скасуванню.

Крім того, задовольняючи позов в
частині визнання ОСОБА_1 звільненою з
посади виконуючого обов"язки директора
Київської дирекції ТДВ „Страхова
компанія "Провіта" за її власним
бажанням на підставі ст. 38 КзпП України
з 10 червня 2013 року та зобов"язуючи
виконавчий орган ТДВ „Страхова
компанія "Провіта" зробити запис у
трудовій книжці про скасування запису
№ 19 від 31.05.2013 року про звільнення
ОСОБА_1 за прогул без поважної причини
за п. 4 ст. 40 КЗпП України та зробити у
трудовій книжці запис про звільнення
ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі
ст. 38 КЗпП України, суд також в
порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦУПК
України в мотивувальній частині
рішення не зазначив встановлених судом
обставин і визначених відповідно до
них правовідносин; мотивів, з яких суд
вважав встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, брав до уваги або відхиляв
докази, застосував зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких позивачка звернулася до суду, а
якщо були, то ким; назви, статті, її
частини, абзацу, пункту, підпункту
закону, на підставі якого вирішено
справу в цій частині позовних вимог.

Як убачається з позовної заяви,
позивачка обґрунтовувала свій позов
тим, що 22 травня 2013 року вона подала
заяву, в якій просила звільнити її за
власним бажанням 23 травня 2013 року,
однак у зв'язку з тим, що з боку
керівництва жодної реакції щодо її
заяви не було, то 23 травня 2013 року вона
вийшла на роботу та продовжувала
виконувати свої посадові обов'язки, з 24
травня по 7 червня 2013 року включно вона
перебувала на амбулаторному лікуванні,
але коли вона вилікувалась та прийшла
на ТДВ "Страхова компанія "Провіта" щоб
стати до роботи, то її повідомили, що
вона звільнена за прогули без поважних
причин.

Отже, оскільки позивачка після
закінчення строку попередження про
звільнення не залишила роботи і не
вимагала розірвання трудового
договору, а 8 червня 2013 року прийшла на
ТДВ "Страхова компанія "Провіта" щоб
стати до роботи, як зазначає в позовній
заяві, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 38
КЗпП України відповідач не вправі
звільнити її за поданою раніше заявою,
тобто 22 травня 2013 року.

З урахуванням наведеного, рішення суду
в цій частині позовних вимог підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові в цій частині
позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, рішення суду в
частині задоволення позову про
визнання ОСОБА_1 звільненою з посади
виконуючого обов"язки директора
Київської дирекції ТДВ „Страхова
компанія "Провіта" за її власним
бажанням на підставі ст. 38 КзпП України
з 10 червня 2013 року та зобов"язання
відповідача зробити запис у трудовій
книжці про скасування запису № 19 від
31.05.2013 року про звільнення ОСОБА_1 за
прогул без поважної причини за п. 4 ст. 40
КЗпП України та зробити у трудовій
книжці запис про звільнення ОСОБА_1 за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення в цій частині позовних
вимог відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України.

В решті позовних вимог рішення не
оскаржується в апеляційному порядку.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» задовольнити
частково.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 28 листопада 2013
року в частині визнання ОСОБА_1
звільненою з посади виконуючого
обов'язки директора Київської дирекції
Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
«Провіта» за її власним бажанням на
підставі ст. 38 КзпП України з 10 червня
2013 року, зобов'язання виконавчого
органу Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
«Провіта» зробити запис у трудовій
книжці про скасування запису № 19 від
31.05.2013 року про звільнення ОСОБА_1 за
прогул без поважної причини за п. 4 ст. 40
КЗпП України та зобов'язання
виконавчого органу Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова компанія «Провіта» зробити
у трудовій книжці запис про звільнення
ОСОБА_1, за власним бажанням на підставі
ст. 38 КзпП України скасувати і в цій
частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» в частині визнання ОСОБА_1
звільненою з посади виконуючого
обов'язки директора Київської дирекції
Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
«Провіта» за її власним бажанням на
підставі ст. 38 КзпП України з 10 червня
2013 року, зобов'язання виконавчого
органу Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
«Провіта» зробити запис у трудовій
книжці про скасування запису № 19 від
31.05.2013 року про звільнення ОСОБА_1 за
прогул без поважної причини за п. 4 ст. 40
КЗпП України та зобов'язання
виконавчого органу Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова компанія «Провіта» зробити
у трудовій книжці запис про звільнення
ОСОБА_1, за власним бажанням на підставі
ст. 38 КзпП України відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді