У Х В А Л А

16 жовтня 2014 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись з скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_3.

Однак, при подачі скарги до суду заявник не виконав вимоги ст.ст. 119-121, 383 ЦПК України, а саме в скарзі обєднані вимоги, які не підлягають розгляду в порядку визначеному ст. 383 ЦПК України, не зазначено всіх учасників виконавчого провадження, а саме боржника.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб ДВС предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

Як вбачається в прохальної частини скарги, заявник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобовязати останнього здійснити у виконавчому провадженні виконавчі дії у повному обсязі, виконати приписи п. 2 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» та притягнути Міністерство культури України до відповідальності відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавчого провадження».

Проте, суд не має права зобовязувати зазначену особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Окрім того, заявником не зазначено всіх учасників виконавчого провадження, а саме боржника.

Згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Таким чином заявник повинен вказати боржника за виконавчим провадженням, зазначити його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч. 1 ст. 385 ЦПК). Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 3 ст. 385 ЦПК).

В прохальні частині скарги представник заявника просить строк подання скарги поновити.

Із поданої скарги вбачається пропущення строку для подачі зазначеної скарги. Зважаючи на те, що заявником фактично оскаржується бездіяльність державного виконавця, яка може бути оскаржена в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що зумовлює подання до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення з даною скаргою до суду разом з доказами, які мають підтвердити поважні причини пропущення заявником строку для подання скарги на дії державного виконавця.

Як розяснено в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

За таких обставин, дану скаргу слід залишити без руху та надати заявнику та його представнику строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119-121, 384 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_3 залишити без руху.

Повідомити заявника та його представника про необхідність усунення недоліків скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4