АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1316/2014
Головуючий у першій інстанції - Пасинок
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В А.,

при секретарі
Денисенко К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 1 листопада
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
зобов'язання не чинити перешкод у
доступі представника БТІ для
проведення поточної інвентаризації
будинку,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в
якому просила зобов'язати відповідачів
не чинити перешкод у доступі
представника БТІ для проведення
поточної інвентаризації будинку
АДРЕСА_1 з метою виготовлення
технічного паспорту.

В обґрунтування заявлених вимог
вказувала, що їй та відповідачу ОСОБА_5
на праві спільної часткової власності
(по Ѕ частині) належить будинок АДРЕСА_1.
Маючи намір виготовити у Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1,
для чого є необхідним огляд будинку
інженером БТІ, вона повідомила про це
відповідача ОСОБА_5 Остання повідомила
про свою згоду та дала дозвіл на
проведення огляду її частини будинку,
однак, коли 31.05.2013 прийшов інженер БТІ,
відповідач ОСОБА_5 та незаконно
проживаючий в її частині будинку
відповідач ОСОБА_6, не допустили
інженера для проведення огляду, чим
порушили її права.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 01.11.2013 позов
задоволено частково - зобов'язано
ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 у
вчиненні дій, пов'язаних із проведенням
технічної інвентаризації будинку
АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини заявлених
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.
Зазначає, що висновок суду про
належність на праві власності позивачу
Ѕ частини будинку не відповідає
дійсності. Також вказує на відсутність
порушеного права позивача, оскільки
будинок побудований на дві ізольовані
квартири і вона не може чинити перешкод
в користуванні іншою квартирою, яка їй
не належить. Крім цього, звертає увагу й
на те, що позивачем не надано доказів на
підтвердження права власності
позивача на Ѕ частину будинку, а отже
остання є неналежним позивачем.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували за її
безпідставністю та необґрунтованістю
і просили рішення суду залишити без
змін, оскільки воно ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились з судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено лише
відповідачем ОСОБА_5 і лише в частині
задоволених позовних вимог. В іншій
частині рішення суду сторонами не
оскаржено.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
ненадання відповідачем доступу
інженеру БТІ для проведення
інвентаризації будинку в цілому
порушує право власності позивача, яке
підлягає судовому захисту.

З вказаним висновком суду повністю
погодитись не можливо, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору на право
забудови від 20.01.1937 житлове управління
Київської міськради виділило земельну
ділянку по АДРЕСА_1 під індивідуальне
будівництво ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Вказаний
договір зареєстровано в нотаріальному
відділі Київського обласного суду.

З пояснень позивача вбачається, що
після будівництва будинку ОСОБА_7
оформив право власності на Ѕ частину
будинку, яка була успадкована, після
смерті останнього, відповідачем ОСОБА_5

ОСОБА_8 належну йому Ѕ частину будинку
не оформив, оскільки був визнаний
зниклим безвісти з січня 1944 року.

З 1934 року ОСОБА_8 був одружений з ОСОБА_9
і від їхнього шлюбу народився син -
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1

14.11.1964 ОСОБА_9 офіційно зареєструвала
шлюб з ОСОБА_11, від якого народилась
ОСОБА_2 (позивач).

Після зникнення ОСОБА_8, ОСОБА_9
прийняла в спадщину Ѕ частину будинку
АДРЕСА_1 (ЦК УРСР 1922 року). На неї була
оформлена будинкова книга, з якої
вбачається, що остання разом з
чоловіком та донькою (позивач)
проживали в АДРЕСА_2 до 1964 року.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9,
позивачка, у відповідності до ЦК УРСР
1966 року, вступила у володіння спадковим
майном, що належало її матері, та
частково прийняла спадщину про що
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом (а.с. 16).

Оформити право власності на Ѕ частину
будинку АДРЕСА_1, після смерті матері
позивачка не змогла у зв'язку з тим, що
вказана частина будинку не була
належним чином зареєстрована за
власником.

Для належного оформлення права
власності на вказану частину будинку
необхідно виготовити технічний
паспорт на будинок в цілому, що
передбачено Інструкцією «Про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна»,
затвердженої наказом Держбуду України
№ 127 від 24.05.2001.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Частиною 2 вказаної статті
визначені способи захисту цивільних
прав та інтересів судом, при цьому
також зазначено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

З наведеного вбачається, що
перешкоджання відповідачем в допуску
працівника БТІ для проведення
інвентаризації будинку в цілому, з
метою виготовлення технічного
паспорту на нього, безумовно порушує
право позивача і створює останньому
перешкоди для оформлення спадщини, за
наявності до того законних підстав.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги в частині того, що
відповідач не може чинити перешкоди
позивачу в проведенні інвентаризації Ѕ
частини будинку, оскільки будинок
поділений на дві ізольовані квартири
та позивачем не доведено право
власності на іншу Ѕ частину будинку, є
безпідставними, а отже висновок суду
про те, що ненадання відповідачем
доступу інженеру БТІ для проведення
інвентаризації будинку в цілому
порушує право позивача, яке підлягає
судовому захисту, є законним і
обґрунтованим.

Разом з цим, заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги щодо того, що
судом в рішенні безпідставно вказано
про належність на праві власності
позивачу Ѕ частини будинку АДРЕСА_1.

Так, в мотивувальній частині рішення
судом зазначено, що Ѕ частина будинку
АДРЕСА_1 належить на праві власності
позивачу ОСОБА_2 (а.с. 16). Проте, на а.с. 16
міститься свідоцтво про право на
спадщину за законом від 06.02.2000, за яким
позивачкою після смерті матері був
успадкований будинок АДРЕСА_3.

Будь-яких доказів (правовстановлюючих
документів) належності на праві
власності позивачці Ѕ частини будинку
АДРЕСА_1, матеріали справи не містять.
При цьому, факт відсутності
правовстановлюючого документу на
частину будинку не заперечується
позивачем.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Разом з цим, ст. 309 ЦПК України
визначено, що підставами для зміни
рішення є, зокрема, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції помилково встановив та
зазначив у рішенні вищевказаний факт, а
тому рішення суду в цій частині
підлягає зміні, шляхом виключення з
мотивувальної частини рішення
посилання на те, що Ѕ частина будинку
АДРЕСА_1 належить на праві власності
позивачу ОСОБА_2 (а.с. 16).

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги і зміну рішення в вищевказаній
частині. В іншій частині рішення суду
слід залишити без змін, оскільки воно
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
є справедливим і правильним по суті.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307-309, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 1 листопада 2013 року -
змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 1 листопада 2013 року
посилання на те, що: « Ѕ частина будинку
АДРЕСА_1 належить на праві власності
позивачу ОСОБА_2 (а.с. 16)».

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді