№ 2/645/43/14
№ 645/2142/13ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бондаревої І.В., при
секретарі - Гудзенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної
сумісної власності подружжя, визнання
права власності, треті особи: ПАТ КБ
«Надра», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про визнання права власності,
треті особи: ПАТ КБ «Надра», Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача про поділ
спільної сумісної власності подружжя,
визнання права власності, вказуючи, що
03.03.2007 р. вони одружились і 14.03.2007 р.,
перебуваючи у шлюбі, купили квартиру
АДРЕСА_2. Вказана квартира була
оформлена на його ім'я, вартість
квартири склала 41000 дол.США. Для купівлі
квартири позивачем були використані
його власні кошти у розмірі 13000 дол.США,
кошти, які йому позичила мати, ОСОБА_5, у
розмірі 13000 дол.США, та банківський
кредит у розмірі 15000 дол.США. Кредит був
отриманий позивачем у ПАТ КБ «Надра»
14.03.2007 р., того ж дня був укладений
іпотечний договір. Відповідач не
працює, грошей йому не дає, тому увесь
тягар по сплаті кредиту ліг на його
плечі, у зв'язку з чим він змушений
звернутись до суду з позовом про поділ
майна подружжя. На його думку, частка
відповідача складає 2/100 частин
квартири, виходячи з розміру сплачених
під час шлюбу коштів у розмірі 1398,86
дол.США.

Просить визнати за ним право власності
на 98/100 частин спірної квартири та
провести поділ рухомого майна,
придбаного подружжям під час шлюбу, на
загальну суму 7000 грн., поклавши на нього
судові витрати.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись
до суду із самостійними позовними
вимогами на предмет спору, вказуючи, що
14.03.2007 р. ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 уклали договір дарування
грошової суми у розмірі 151500 грн. і за ці
кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали спірну
квартиру. Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 17.02.2009 р.
вказаний договір дарування визнаний
недійсним. На виконання цього рішення
(від 17.02.2009 р. ) рішенням Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 27.05.2010 р. з
ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4 151500 грн., але дотепер це рішення
(від 27.05.2010 р.) не виконано.

Вважає, що спірна квартира була
придбана на ім'я ОСОБА_1 за рахунок
коштів у розмірі 151500 грн., отриманих
відповідачкою ОСОБА_2 від продажу 14.03.2007
р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належної їм
квартири АДРЕСА_1, та отриманого ОСОБА_1
кредиту, для задоволення житлових
потреб кожного члена сім'ї, на підставі
домовленості про створення спільної
власності.

Оскільки внесені ними у купівлю
спірної квартири кошти у розмірі 151 500
грн. складають 73/100 частину її вартості
(151500/207050), просять суд визнати за кожним
з них право власності на 73/200 частин
спірної квартири, визнавши квартиру
спільною частковою власністю ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1- ОСОБА_6, представник ОСОБА_2-
ОСОБА_7, представник Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради - Майба Д.І. первісний
позов підтримали, проти позову третіх
осіб - заперечували.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала, позов
ОСОБА_1 - не визнала.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, представник ПАТ КБ
«Надра» в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені, просили про
розгляд справи у їх відсутність, що суд
вважає за можливе.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, дослідивши
надані суду письмові докази, суд дійшов
висновку про наступне.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.03.2007 р. зареєстрували
шлюб, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб НОМЕР_1.

14.03.2007 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 був
укладений договір купівлі-продажу,
відповідно до якого ОСОБА_1, за згоди
ОСОБА_2, набув право власності на
квартиру АДРЕСА_2 .

30.03.2007 р. право власності на спірну
квартиру зареєстровано в КП «ХМБТІ» на
ім'я ОСОБА_1 (т.1 а.с. 5, 6, 7, 65).

За повідомленням КП «Жилкомсервіс», за
адресою: АДРЕСА_2, проживають: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, неповнолітня ОСОБА_11,
неповнолітня ОСОБА_12, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(т.1 а.с.21).

ОСОБА_2 з позовом про визнання квартири
спільним сумісним майном подружжя до
суду не зверталась, вимог про визнання
за нею права власності на частину
квартири - не заявляла.

За таких обставин суд вважає, що,
звертаючись до суду з вимогою про
визнання за ним права власності на 98/100
частин вказаної квартири, ОСОБА_1 не
довів суду, що його право оспорюється
чи не визнається другим з подружжя -
відповідачкою ОСОБА_2, у зв'язку з чим
відмовляє у задоволенні позову в цій
частині вимог .

В разі, якщо ці вимоги заявлені
позивачем в інтересах ОСОБА_2, то такий
спосіб захисту її прав є невірним.

Разом з тим, враховуючи, що
відповідачем визнана та обставина, що в
період шлюбу подружжям було придбане
рухоме майно, зазначене у позові,
загальною вартістю 7000 грн. та не
оспорює запропонований позивачем
порядок його поділу, в рівних частках,
суд вважає можливим визнати за
позивачем право власності на меблевий
гарнітур (сервант, кутова шафа, пенал,
кутові полиці), пральну машину «Midea»,
комп'ютерний стіл, диван-книжку, на
загальну суму 3500 грн, що відповідає
його частці у спільному майні подружжя.

Таким чином, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Підставою для заявлення своїх вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4 є посилання на ст..368 ЦК
України, а саме придбання спірної
квартири за спільні кошти членів сім'ї,
зокрема, за подаровані ними ОСОБА_2 151500
грн., згідно договору дарування від
14.03.2007 р.

Враховуючи наявність рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 17.02.2009 р., яким вказаний договір
дарування визнаний недійсним, та
рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 27.05.2010 р., яким з ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4
подарованих ними 151500 грн., суд вважає
вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 безпідставними,
оскільки з цих судових рішень
випливає, що грошові кошти у розмірі
151500 грн. не є грошовим вкладом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 у купівлю спірної квартири,
оскільки мають бути їм повернуті.

Також суду не було надано доказів тощо,
що станом на 14.03.2007 р. подружжя ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та подружжя ОСОБА_2, ОСОБА_1 були
членами однієї сім'ї, мали спільний
бюджет, вели спільне господарство.

Договір купівлі-продажу спірної
квартири від 14.03.2007 р. ані ОСОБА_3, ані
ОСОБА_4 не оскаржили.

Крім того, заявляючи вимогу про
визнання за ними права власності,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 фактично ставлять
питання про встановлення порядку
виконання рішення Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 27.05.2010 р. за
рахунок 73/100 частин спірної квартири, що
ОСОБА_3 не оспорює, у той час, як це
питання регулюється не нормами ЦК
України, а законом України «Про
виконавче провадження», яким
передбачений спеціальний порядок
відчудження нерухомого майна.

За таких обставин, розглянувши справу в
межах заявлених вимог, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3, ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст.60, 70 СК України, ст.ст.368, 369
ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В
:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільної сумісної власності
подружжя, визнання права власності -
задовільнити частково.

Провести поділ майна подружжя та
визнати за ОСОБА_1 право власності на
меблевий гарнітур (сервант, кутова
шафа, пенал, кутові полиці), пральну
машину «Midea», комп'ютерний стіл,
диван-книжку, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання
права власності - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили
скасувати арешт на 73/200 частин квартири
АДРЕСА_2, яка зареєстрована на ім'я
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд
м.Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя -