РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя

у складі : головуючого судді
Голубкової М.А.,

при секретареві
Ходирєвій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Територіальна громада в особі
Запорізької міської ради про визнання
права забудовника,

В С Т А Н
О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезгаданим позовом.

В позові зазначено, що батькові
позивача ОСОБА_3 на підставі договору
про права забудови та безстрокового
використання земельної ділянки,
завіреної Першою державною
нотаріальною конторою 14.09.1954 р. та
зареєстрованого в ЗМБТІ 22.05.1973 року
згідно рішення № 22 Сталінського
райвиконкому м. Запоріжжя була
виділена земельна ділянка площею 326 кв.
м.

Зі згоди батька ОСОБА_3 на вищевказаній
земельній ділянці на протязі 1979-1980 р.
(окрім житлового будинку літ. А,
збудованого батьком в 1956 р.) до будинку
батьків за свої особисті кошти, при
безоплатній допомозі батьків та
родичів була збудована житлова
прибудова літ А-1, площею 31,9 кв.м.,
службова прибудова а-3, котра узаконена
позивачем в 2012 році згідно наказу
міністерства регіонального розвитку
будівництва ЖКГ України № 404 від 09.08.2012
року.

Спірна житлова прибудова літ. А-1,
службова прибудова а-3 були побудовані
за особисті кошти позивача, для
мешкання там позивача та його дружини
ОСОБА_4

В жовтні 2012 року позивач звернувся з
заявою в ЗМБТІ про узаконення
збудованих ним будівель, згідно наказу
міністерства регіонального розвитку
житлово- комунального господарства
України від 09.08.2011 року за № 404. «Про
внесення змін про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна».

Збудовані позивачем службова
прибудова під літ а-3, площею 2.65 х 2.78, душ
були узаконені, не оформленою
залишилась лише житлова прибудова під
літ. А-1, що підтверджується копією
технічного паспорту на домоволодіння,
виданого йому ЗМБТІ 22.10.2012 року.

Відповідач мешкає в житловому будинку
літера А, з відокремленим входом, в
самовільній прибудові мешкають:
позивач, дружина позивача ОСОБА_4,
донька ОСОБА_5 та внуки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2,
зять ОСОБА_8

Фактично житловий будинок під літ. А. (
збудований батьком позивача в 1956 р.) та
самовільна прибудова літ. А-1 складають
дві відокремлені квартири, котрими
сім'я позивача та його матір
користуються окремо, що
підтверджується технічною
документацією.

Після смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач з матір'ю ОСОБА_2
прийняли спадкове майно у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1, 5/16 ч. в якому
належать позивачеві, 11/16 ч. належить
матері ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право власності на спадкове майно.

Між позивачем та його матір'ю склався
порядок використання спадкового майна
та самовільною прибудовою.

На протязі всього часу існування
прибудови, ні за життя батька, ні після
його смерті, до 2010 року відповідачем не
ставилося питання про оформлення
самовільних прибудов на своє ім'я.

З 1979 року по теперішній час позивач
зі своєю сім'єю мешкає в спадковій
частині будинку та самовільно
збудованій ним житловій прибудові,
власними силами сім'я позивача
проводять поточний ремонт, сплачують
комунальні послуги.

Позивач просить суд:

Визнати за ним, ОСОБА_1 право
забудовника самовільної житлової
прибудови літ.А-1 площею 6, 16 х 7,0 кв.м., що
розташована на земельній ділянці,
площею 332 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача наполягає на позовних
вимогах.

Представник відповідача надала суду
заперечення в якому просила суд
розглядати справу у її відсутності та в
запереченні вказує, що ОСОБА_2, є
власником 11/16 часток будинку
АДРЕСА_1, на підставі: свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя, виданого П'ятою
Запорізькою державною нотаріальною
конторою 04.11.2009 року за № 5-204 - на 1/2
частину; свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого П'ятою
Запорізькою державною нотаріальною
конторою 04.11.2009 року за № 5-208 - на 1/8
частину; свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого П'ятою
Запорізькою державною нотаріальною
конторою 04.11.2009 року за р№ 5-205 - на 1/16
частину.

Співвласником житлового будинку є син
відповідача, ОСОБА_1, якому належить 5/16
часток будинку АДРЕСА_1, на підставі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Земельна ділянка загальною площею у
розмірі 326 м по АДРЕСА_1 була виділена
для житлової забудови, на підставі
Рішенням № 22 Виконкому Сталінської
райради від 27.07.1954 року ОСОБА_3.

Також, як зазначено в свідоцтвах про
право на спадщину за законом № 5-205; 5-208
від 04.11.2009 р., виданих державним
нотаріусом П'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори,
вищевказана земельна ділянка належала
спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі
Договору на право забудови та
безстрокового користування земельною
ділянкою АДРЕСА_1, посвідченого
Приватним нотаріусом Першої
Запорізької державної нотаріальної
контори 14.09.1954 року за реєстром №1/12302,
зареєстрованого в Запорізькому
міжміському нічної інвентаризації
22.05.1973 року в реєстровій книзі №160 за
реєстровим № 26170, право власності на
дану земельну ділянку не
зареєстровано.

Згідно даних технічного паспорту на
вказаній земельній ділянці за адресою:
АДРЕСА_1, розташовані: житловий будинок
літ. А, інші господарські будівлі та
споруди та самочинна прибудова.

Житловий будинок не розмежений, в ньому
спільні комунікації. Питання
володіння та користування житловим
будинком, господарськими спорудами,
будівлями та земельною ділянкою між
позивачем і відповідачем не
вирішено, постійно виникають
суперечки, добровільно поділити
домоволодіння позивач не бажає, чим
порушує права відповідача.

Позивач ОСОБА_1 самочинно й без згоди
відповідача ОСОБА_2 вирішив питання
користування житловим будинком, а тому
в технічному паспорті відображене, що
житловий будинок має 2 квартири, з яких
квартирою № 1 користується ОСОБА_2, а
квартирою № 2 - ОСОБА_1, при цьому
кімнати 2-2, 2-3, 2-4, 2-6, позначені у
технічному паспорті розташовані у
самочинно збудованій житловій
прибудові літ. А-1., відносно якої між
сторонами у справі був судовий спір.

Представник третьої особи, належним
чином повідомленої про час та місце
судового розгляду, до суду не з'явився,
причин неявки суду не повідомив.

За згаданих обставин суд вважає за
можливе вирішення спору без участі
представника третьої особи у
відповідності до ст. 36 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є
сусідкою позивача та відповідача.
Свідку відомо, що після весілля
позивача батьки віддали йому одну
кімнату в будинку. Після цього позивач
з дружиною почали будувати прибудову
до будинку. Позивач купував будівельні
матеріали за власні кошти. В
будівництві допомагали батьки дружини
позивача ОСОБА_4 та батьки позивача.
Гроші на будівлю прибудови батьки
позивачеві не давали та на дану
прибудову не претендували. Після
смерті батька сестра позивача вийшла
заміж та її чоловік почав претендувати
на дану прибудову.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що є давнім
знайомим позивача. В 1979-1980 роках
працював разом з ОСОБА_1. Будівельні
матеріали, бетон, цемент для
будівництва прибудови позивач купував
через касу. В будівництві приймав
участь батько позивача та батьки
дружини позивача. Прибудову будували
для сім'ї позивача. Батьки позивача на
дану прибудову не претендували. ОСОБА_1
завжди проживав у будинку батьків. В
прибудові є газ та вода.

Свідок ОСОБА_11 вказує, що після
одруження батько позивача віддав
своєму синові ОСОБА_1 кімнату в своєму
будинку. До даної кімнати позивач в 1979
-1980р. почав будувати прибудову. Батько
дружини позивача купив барак під
будову, вони його розібрали та
перевезли для будівництва прибудови.
Прибудову будували своїми руками.
Батьки позивача на дану прибудову не
претендували.

Свідок ОСОБА_12 вказав, що йому
відомо, що спірну прибудову побудував
позивач. Сам свідок допомагав йому в 1980
році будувати дану прибудову. Свідку
відомо, що прибудову будували для сім'ї
ОСОБА_1 Батьки позивача мешкали в
будинку, а своєму синові ОСОБА_1 віддали
одну кімнату, де вони з дружиною
проживали, а потім до неї прибудував
спірну прибудову. Батьки позивача
допомагали будувати прибудову, однак
коштів на закупівлю будівельних
матеріалів не виділяли. Барак для
будматеріалів купували батьки дружини
позивача.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
позивача, взявши до уваги заперечення
відповідача, пояснення свідків, суд
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Батькові позивача ОСОБА_3 на підставі
договору про права забудови та
безстрокового використання земельної
ділянки, завіреної Першою державною
нотаріальною конторою 14.09.1954 р. та
зареєстрованого в ЗМБТІ 22.05.1973 року
згідно рішення № 22 Сталінського
райвиконкому м. Запоріжжя була
виділена земельна ділянка площею 326 кв.
м. На даній земельній ділянці ОСОБА_3
було побудовано житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Після одруження сина ОСОБА_1 до даного
житлового будинку було прибудовано
самочинну прибудову.

Судом встановлено, що дану прибудову
було побудовано для сім'ї ОСОБА_1.
Прибудова будувалася за власні кошти
позивача, що підтверджується
показаннями свідків та матеріалами
справи (накладною та квитанціями про
купівлю будматеріалів на ім'я ОСОБА_1)

Також судом встановлено, що ділянка
землі на який збудовано самочинну
прибудову не є приватизованою.

Після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач з матір'ю ОСОБА_2
прийняли спадкове майно у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1. На даний час
право власності на будинок АДРЕСА_1
зареєстроване на 11/16 частин за ОСОБА_2
на підставі свідоцтв про право на
спадщину № 5-208, № 5-205 від 04.11.2009 року та
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя № 5-204
від 04.09.2009 року, на 5/16 часток за ОСОБА_1
на підставі свідоцтв про право на
спадщину № 5-210, № 5-212 від 04.11.2009 року.

З 1979 року по теперішній час позивач
зі своєю сім'єю мешкає в спадковій
частині будинку та самовільно
збудованій ним житловій прибудові,
власними силами проводять поточний
ремонт, сплачують комунальні послуги.

За ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Статтею 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» визначено, що
будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному Законом України "Про
регулювання містобудівної
діяльності».

В силу ст. 105 ЦК України, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
громадянин, який збудував або будує
жилий будинок, здійснив або здійснює
його перебудову чи прибудову без
встановленого дозволу, або без
належного затвердженого проекту, або з
істотними відхиленнями від проекту,
або з грубим порушенням основних
будівельних норм і правил, не вправі
розпоряджатися цим будинком чи
частиною його (продавати, дарувати,
здавати в найм, тощо).

Таким чином, позивач в 1980 році,
разом зі своєю дружиною ОСОБА_4
самовільно, без належного дозволу та
без відповідного проекту, з дозволу
власника будинку АДРЕСА_1 здійснили
прибудову до вищевказаного будинку.

Враховуючи наведене, беручи до уваги
те, що прибудова до будинку збудована
ще в 1980 році силами і за кошти позивача
та її дружини, збудована з дозволу
власника спірного будинку і
землекористувача, позивач
користується даною прибудовою більше
30-х років, наявність даної прибудови
ніяким чином не впливає на право
власності відповідача, на житловий
будинок, позивач вартість комунальних
послуг та спожитої електроенергії в
прибудові сплачує, суд вважає позов
обґрунтованим та підлягаючим
задоволенню.

При прийнятті рішення про визнання
за ОСОБА_1 права забудовника
самовільної житлової прибудови літ. А-1
пл. 6,16х7,0 кв.м., що розташована на
земельній ділянці 332 кв.м. за адресою
АДРЕСА_1, суд прийняв до уваги той факт,
що відповідач ОСОБА_2 зверталась до
суду з позовною заявою про визнання за
нею права забудовника на вказану
самочинну прибудову літ. А-1 та з
позовом про визнання за нею права
власності на дану прибудову, але
рішенням суду від 15 серпня 2011 року у
позові про право забудовника ОСОБА_2
було відмовлено в повному обсязі,
вказане рішення ухвалою апеляційного
суду залишено без змін.

Таким чином суд вважає, що визнання
за ОСОБА_1 права забудовника ніяким
чином не порушує права відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача суд також керується п. 14
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України № 6 від
30.03.2012 року який роз'яснює, що на
підставі частини третьої статті 376 ЦК
суд може задовольнити позов про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно на земельній
ділянці, що не надавалася у власність
чи користування особі, яка збудувала
його, якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, а також у разі, якщо ці
обставини були предметом розгляду
компетентного державного органу
(частина третя статті 375 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи,
батько позивача при житті надав своєму
синові ОСОБА_1 частину свого житлового
будинку для мешкання та будівництва
самочинної прибудови. Будівництво
прибудови велося позивачем з
додержанням архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил згідно із
законодавством, що підтверджується
технічним висновком по результатам
обстеження будівельних конструкцій
приватного житлового будинку АДРЕСА_1
після реконструкції з прибудовами та
господарськими спорудами № 111/11:
обстеження не виявило деформацій та
пошкоджень, що знижують несучу
здатність та експлуатаційну
придатність основних несучих та
огороджуючих конструкцій. При
візуальному огляді житлового будинку
порушення виробництва будівельних
робіт по діючим, на той час, технічним
нормативам не виявлено. Житловий
будинок з господарськими будівлями та
прибудовами придатні для експлуатації
та забезпечують безпечні умови для
життя. На підставі результатів
технічного обстеження будівлі
житлового будинку літери А з
прибудовами та господарськими
спорудами знаходяться в задовільному
стані та придатні для експлуатації за
призначенням.

Керуючись 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України,
п. 14 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України № 6 від
30.03.2012 року, ст. 376 ЦК України, суд

В И Р
І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право
забудовника самовільної житлової
прибудови літ.А-1 площею 6, 16 х 7,0 кв.м., що
розташована на земельній ділянці,
площею 332 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з
правом здачі в експлуатацію та
отримання на своє ім'я документів, що
посвідчують право власності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
Голубкова М.А.