Справа №580/1353/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Стеценко В. А.Номер
провадження 22-ц/788/197/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 46
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І., Бойка В. Б.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Лебединського районного
суду Сумської області від 03 грудня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - орган опіки та піклування
- виконавчий комітет Лебединської
міської ради про усунення перешкод у
вихованні і побаченнях з дитиною,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 03 грудня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод
ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на зустрічах з ним кожної
першої п'ятниці щомісяця з 16 год. 00 хв.
до 16 год. 00 хв. неділі шляхом передачі
дитини вихователем дошкільної
установи, де виховується дитина в першу
п'ятницю щомісяця з 16 год. 00 хв. батькові
ОСОБА_4 та передачі дитини батьком
ОСОБА_4 матері ОСОБА_3 о 16 год. 00 хв. в
неділю за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп.,
сплачений при поданні позовної заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить зазначене рішення змінити в
частині визначення способу участі
позивача у вихованні та спілкуванні з
сином ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким визначити спосіб
участі позивача ОСОБА_4 у вихованні
сина ОСОБА_5 шляхом систематичних
побачень позивача з сином кожної
першої та третьої суботи місяця з 10 год.
00 хв. до 17 год. 00 хв. з урахуванням режиму
дня дитини у присутності матері дитини
ОСОБА_3 за місцем проживання сина та
його матері за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому зазначає, що судом не було
враховано, що дитина тривалий час
взагалі не бачила батька, позивач не
відвідував сина з моменту розлучення.
Між ними не було тривалого спілкування
й після звернення позивача до суду,
спілкування обмежувалось нетривалими
побаченнями в дитячому садочку за тієї
обстановки, до якої звикла дитина.

Вказує, що під час неодноразового
розгляду питання щодо участі позивача
у вихованні сина ОСОБА_5 не було
враховано думки останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_4, який
заперечував проти доводів скарги,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що з 11
жовтня 2008 року сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4 та ОСОБА_3
народився син ОСОБА_5.

Рішенням Краснопільського районного
суду Сумської області від 21 лютого 2011
року вирішено стягувати на користь
ОСОБА_3 з ОСОБА_4 аліменти на утримання
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини з усіх видів його заробітку,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку щомісяця
до досягнення дитиною віку повноліття,
починаючи стягнення з 25 січня 2011 року
(а.с. 5).

Рішенням Краснопільського районного
суду Сумської області від 31 березня 2011
року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (а.с. 6). Малолітній син ОСОБА_5
проживає разом із матір'ю.

Рішенням виконавчого комітету
Лебединської міської ради від 24 квітня
2013 року призначено дні зустрічей
позивача із сином кожної першої та
третьої п'ятниці з 16.00 год. до неділі 16.00
год., щомісяця, шляхом передачі дитини
вихователем дошкільної установи
«Казка», де виховується дитина в
указані часи батькові ОСОБА_4 та
передачі дитини батьком матері ОСОБА_3
о 16.00 годині щомісяця в першу та третю
неділю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

23 жовтня 2013 року виконавчий комітет
Лебединської міської ради, повторно
розглянувши звернення ОСОБА_4, з
урахуванням заперечень ОСОБА_3, вирішив
призначити дні зустрічей батька із
сином кожної першої п'ятниці з 16.00 год.
до неділі 16.00 год., щомісяця, шляхом
передачі дитини вихователем
дошкільної установи, де виховується
дитина в першу п'ятницю щомісяця о 16.00
годині батькові ОСОБА_4 та передачі
дитини батьком матері ОСОБА_3 о 16.00
годині в неділю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
79).

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3
чинить перешкоди позивачу у вихованні
сина та в зустрічах з ним, не виконує
рішення органу опіки та піклування,
яким встановлені дні зустрічей батька
з дитиною, а саме не приводить дитину у
визначені цим рішенням дні до дитячої
дошкільної установи, що не дає
можливості батьку спілкуватись з сином
і брати участь у його вихованні.

Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України, ст. 11
Закону України «Про охорону дитинства»
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Ст. 153 СК України передбачає, що мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування
постановляє на підставі вивчення умов
життя батьків, їхнього ставлення до
дитини, інших обставин, що мають
істотне значення. Рішення органу опіки
та піклування є обов'язковим до
виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема,
якщо він ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішенням виконавчого комітету
Лебединської міської ради від 23 жовтня
2013 року визначено способи участі
позивача у вихованні дитини та
спілкуванні з нею.

Дане рішення відповідач в
установленому законом порядку не
оскаржила. Воно є обов'язковим до
виконання.

Твердження ОСОБА_3 про те, що вона не
знала про існування цього рішення
спростовуються поясненнями
представника органу опіки та
піклування в суді першої інстанції та
витягом з протоколу № 10 засідання
комісії з питань захисту прав дитини та
координаційної ради у справах дітей
виконавчого комітету Лебединської
міської ради від 21 жовтня 2013 року, на
якому була присутня ОСОБА_3 і на ньому
вирішувалось питання щодо участі
ОСОБА_4 у вихованні сина та спілкуванні
з ним (а.с.80-81).

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач не оспорювала ту
обставину, що не виконує вищевказане
рішення органу опіки та піклування.
Зокрема, не водить дитину до дитячої
установи у дні, визначені цим органом.

Отже, місцевий суд, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач чинить позивачу перешкоди
у спілкуванні з дитиною та позбавляє
його можливості брати участь у її
вихованні у спосіб, визначений
рішенням органу опіки та піклування, та
зобов'язав її не чинити такі перешкоди.
При цьому судом враховано ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особисту прихільність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення.

Доводи ОСОБА_3, що позивач повинен
бути обмежений в праві спілкування з
дитиною з тих підстав, що перебуває на
обліку у лікаря-психіатра та зловживає
спиртними напоями були предметом
розгляду в суді першої інстанції та
обґрунтовано ним спростовані.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що спілкування з
батьком зашкодить нормальному
розвиткові дитини відповідачем,
всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, суду не надано.

Участь позивача у вихованні сина
та спілкуванні з ним у спосіб, на якому
наполягає відповідач, суперечить
способу, визначеному рішенням органу
опіки та піклування Лебединської
міської ради, яке на даний час є чинним.

Доводи ОСОБА_3 про те, що під час
неодноразового розгляду питання щодо
участі позивача у вихованні сина
ОСОБА_5 не було враховано думки
останнього, не впливають на суть
ухваленого у справі рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують і
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, оскаржуване
рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.
ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Лебединського районного суду
Сумської області від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -