АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/1318/14
інстанції -Гайдук Л.П.
Справа № 2-8323/11
категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів:
Маміної О.В., Трішкової І.Ю.

при секретарі
Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області на
заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 31 травня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Державної автомобільної
інспекції ГУ УМВС України в
Харківській області, Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області,
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Державної автомобільної
інспекції ГУ УМВС України в
Харківській області, Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області ,
Державної казначейської служби
України, який уточнив, про
відшкодування моральної шкоди. Ухвалою
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 21.01.2013 року в якості
другого відповідача залучена Державна
казначейська служба України. В
обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що 17.09.2008року на нього
інспектором ДПС БДПС ДАІ в Харківській
області Одинцовим С.О. був складений
адміністративний протокол про
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, на іншого водія протокол
складений не був з невідомих причин.
Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 21.10.2008р. в діях
позивача було встановлено відсутність
події та складу адміністративного
правопорушення, а діях іншого водія
ОСОБА_2 порушення вимог ПДР України.
Постановою апеляційного суду
Харківської області від 14.11.2008р.
зазначена постанова скасована та
справа направлена на новий розгляд. В
подальшому 14.05.2010р. постановою
Дзержинського районного суду м.
Харкова, яка постановою апеляційного
суду Харківської області від 23.Об.2010р.
залишена без змін, провадження по
справі було закрито у зв»язку з
відсутністю в діях позивача складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач
вважає, що незаконними діями
інспектора ДАІ йому була спричинена
моральна шкода, яка полягає в тому, що
винна особа так і не була притягнута до
адміністративної відповідальності,
майже 2 роки він змушений був доводити
свою невинність у скоєнні
адміністративного правопорушення та
перебував у статусі адміністративного
правопорушника, всі ці обставини
порушили звичайний порядок життя
позивача, він був змушений звернутися
до адвоката, особисто бути присутнім в
судових засіданнях, надавати численні
пояснення, брати участь в наданні
доказів, все це негативно вплинуло на
його стан здоров»я, він змушений був
займатися самолікуванням. На підставі
вищевикладеного позивач просить суд
стягнути з відповідачів на його
користь моральну шкоду в сумі 5000грн.

Представники відповідачів в
судове засідання суду першої інстанції
не з»явилися, причини неявки не
повідомили, про дату, час та місце
слухання справи повідомлені своєчасно
та належним чином, заяви про розгляд
справи за їх відсутністю суду не
надавали. Справа розглянута за їх
відсутності.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 31 травня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково. Стягнуто на
користь ОСОБА_1 з Головного управління
Державного казначейства України в
Харківській області моральні шкоду в
сумі 2500гривень.

Додатковим рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 30 грудня 2013 року в частині
задоволення вимог ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди з Державної
казначейської служби України
відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 22 серпня 2013 року
відмовлено Головному управлінню
Державного казначейства України в
Харківській області відмовлено в
задоволенні заяви про перегляд
вказаного заочного рішення.

В апеляційній скарзі Головне
управління Державного казначейства
України в Харківській області,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги посилається на те,
що в Головному управлінні Державного
казначейства України в Харківській
області відсутні бюджетні призначення
на відшкодування шкоди, рахунки на
зазначені цілі не відкривалися. Кошти
слід стягувати з Державної
Казначейської служби України. Крім
того, вважає, що позивач не надав
жодного доказу, який би підтверджував
факт заподіяння йому моральної шкоди.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд
зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Судова колегія вважає, що при винесенні
рішення судом першої інстанції було
неповне з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, а також
неправильно застосовно норми
матеріального права, що є підставою для
зміни судового рішення відповідно до
ст. 309 ЦПК України.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності
вини.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній або юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Згідно вимог ст. 1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями або
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади АР Крим або органу місцевого
самоврядувагння при здійсненні нею
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цієї особи.

Ст.2 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду»
передбачено, що право на відшкодування
шкоди виникає у випадку (
п.4.ч.І.)-закриття справи про
адміністративне правопорушення.

Частиною 5 ст. З зазначеного закону
передбачено відшкодування моральної
шкоди, і ця шкода на підставі ст.4
зазначеного Закону відшкодовується за
рахунок коштів державного бюджету.

Виходячи з вимог ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
душевних страждань, ступеня вини особи,
яка завдала шкоди, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції правильно
визнав, що позивачу була спричинена
моральна шкода, так як позивач відчув
психологічні переживання з приводу
безпідставного притягнення його до
адміністративної відповідальності,
вимушений був доводити тривалий час
свою невинуватість, в наслідок чого
погіршився стан його здоров,я. Позивач
надав суду медичну документацію, яка
підтверджує погіршення стану здоров»я
позивача після ДТП в 2008році. Розмір
моральної шкоди районний суд правильно
визначив, виходячи з характеру та
обсягу страждань позивача, їх глибини,
тривалості. Тому суд обґрунтовано
визнав, що сума 2500 гривень є
достатньою для відшкодування.

Між тим, суд першої інстанції
безпідставно стягнув моральну шкоду з
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області.

Відповідно до п.1, п. 7 ст. 1176 ЦК
України шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Порядок відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, визначається
відповідно до Закону України „Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" (Закон введено в дію
з дня опублікування - 3 січня 1995 року
згідно з Постановою Верховної Ради
України від 1 грудня 1994 року N 267/94-ВР).

Згідно із ст. 4 цього Закону
відшкодування шкоди у випадках,
передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3
цього Закону, провадиться за рахунок
коштів державного бюджету.

Відповідно до п.8 ст. 7 Бюджетного
кодексу України бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
бюджетними асигнуваннями.

Згідно із ст.23 Бюджетного кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету здійснюються лише
за наявності відповідного бюджетного
призначення. Бюджетні призначення
встановлюються законом про Державний
бюджет України.

Відповідно до Додатку 3 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» в Державній казначейській службі
України передбачені видатки на
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду, відшкодування
громадянинові вартості конфіскованого
та безхазяйного майна стягнутого в
дохід держави, відшкодування шкоди,
завданої фізичній чи юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органів державної влади,
їх посадових і службових осіб.

З пояснень апелянта вбачається,
що у зв'язку з тим, що в Головному
управлінні Державної казначейської
служби України у Харківській області
відсутні бюджетні призначення на
відшкодування шкоди, то і рахунки на
зазначені цілі в Головному управлінні
Державної казначейської служби
України у Харківській області не
відкривалися. Стягнення шкоди з
будь-яких інших рахунків Державного
бюджету, які відкриті в Головному
управлінні, призведе до їх нецільового
використання.

Державної казначейської служби
України притягнута до участі у справі у
якості другого відповідача.

Проте заочним рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 31 травня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області моральні
шкоду в сумі 2500гривень.

Зазначене свідчить, що суд першої
інстанції безпідставно стягнув на
користь позивача моральну шкоду з
неналежного відповідача -Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області.

За таких обставин судова колегія
апеляційну скаргу задовольняє
частково. Заочне рішення районного
суду від 05 вересня 2013 року та додаткове
рішення районного суду від 30 грудня 2013
року змінює. Позовні вимоги ОСОБА_1 слід
задовольнити частково та стягнути з
Державної казначейської служби
України за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання коштів
з єдиного казначейського рахунку на
його користь у відшкодування
моральної шкоди 2500 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309,
313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області
задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 31 травня
2013 року та додаткове рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 30 грудня 2013 року змінити та
викласти резолютивну частину в
наступній редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди
2500 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у 20- денний термін з дня набрання
законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: