РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Гагарінський районний
суд м. Севастополя у складі:

головуючого судді Батуріна А.С.

при секретарі Рудюк М.Р.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Гагарінського
районного суду м. Севастополя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополь, Садового
товариства «Планер», ОСОБА_2 про
визнання недійсними технічного
обґрунтування Садового товариства
«Планер», скасуванню розпорядження
Гагарінської РДА м. Севастополь про
передачу у приватну власність
земельної ділянки, зобов'язання
Гагарінської РДА внести зміни в
додаток до розпорядження про розмір
земельної ділянки, визнання державного
акту на право власності на земельну
ділянку недійсним, зобов'язання
звільнити частину земельної ділянки,
надання дозволу виконавцю технічної
документації здійснити оформлення
акту приймання-передачі межових
знаків, суд,-

В С Т А Н О В И В :

До Гагарінського районного суду м.
Севастополь звернувся ОСОБА_1,з
позовними вимогами, які на протязі
розгляду справи неодноразово
уточнювалися. За остаточними позовними
вимогами, що були викладені у позовної
заяві від 09.10.2013р. позивач просив суд:
визнати технічне обґрунтування
Садового товариства «Планер» по
земельно-кадастровій інвентаризації і
оформленню державного акту на право
його приватної власності на земельну
ділянку НОМЕР_1 в СТ «Планер» недійсним
так як ця організація не мала права
виготовляти технічну
документацію;скасувати розпорядження
Гагарінської РДА м. Севастополь про
передачу у приватну власність
земельної ділянки НОМЕР_2 громадянину
ОСОБА_2, так як це розпорядження було
видане без узгодження з ним меж як з
користувачем ділянки НОМЕР_1;
зобов'язати Гагарінську РДА м.
Севастополь внести зміни в додаток до
розпорядження №930-р від 05.05.2000р. про
розмір виділеної земельної ділянки так
як йому виділялася земельна ділянка
більшого розміру ніж та, що вказана у
його державному акті та видати йому
новий державний акт на земельну
ділянку більшої площі; визнати виданий
йому 20.08.2001р. державний акт ІІІ-КМ №09736
на право приватної власності на
земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,0579 га
недійсним в зв'язку с порушенням вимог
Інструкції «Про порядок складання,
реєстрації та видачі земельних ділянок
у власність» що була затверджена
наказом №43 Держкомзему України від
04.05.1999р. при його видачі ; зобов'язати
ОСОБА_2 звільнити частину належної
ОСОБА_2 земельної ділянки НОМЕР_2, так як
частина цієї ділянки була надана у
користування позивачу; надати дозвіл
виконавцю технічної документації
здійснити оформлення акту
приймання-передачі межових знаків в
тих розмірах що будуть встановлені у
збільшених розмірах. Вказані позовні
вимоги він мотивував тим, що земельна
ділянка йому була виділена в більшому
розмірі ніж це вказано у акті.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав у повному обсязі з мотиви і
підстав що вказані вище, просив суд
його задовольнити та додав, що йому
садовим товариством була надана
земельна ділянка більшого розміру чим
вказана у державному акті який був йому
виданий йому додатково було виділено 626
кв.м. земельної площі. Цю земельну
ділянку захопив ОСОБА_2 і звільняти
його не збирається. Скасування
виданого йому державного акту йому
потрібно, щоби він міг отримати
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку більшого розміру ніж
той що він має на цей час.

Представник Гагарінської районної
державної адміністрації м. Севастополь
до суду не з'явився, про дату і час
слухання справи сповіщений, надав суду
відгук на позовну заяву у якому просив
справу розглянути без участі
представника райдержадміністрації, а
справу вирішити на власний розсуд
відповідно до вимог законодавства.

Представник Садового товариства
«Планер» до суду не з'явився про час та
місце розгляду справи сповіщений, а
тому суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутністю представників
відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом не
погодився і пояснив, що він отримав
державний акт на свою земельну ділянку
НОМЕР_2 площею 0,0482 га у СТ «Планер»
відповідно до вимог законодавства і
користується нею виключно в межах, що
встановлені виданим йому 17.10.2010р.
державним актом на право приватної
власності серії ЯИ №082360, який був
виданий йому на підставі рішення №890
від 21.08.2009р. Гагарінської районної у м.
Севастополь Ради. За цих підстав просив
суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку що позовні
вимоги не підлягають задоволенню в
зв'язку із наступним:

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст. 16
ЦК України кожна особа має право на
звернення до суду з метою захисту своїх
цивільних прав, свобод чи інтересів у
разі їх порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних або юридичних
осіб в межах заявлених позовних і на
підставі доказів наданих сторонами.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог (п.1 ст. 60 ЦПК).

За приписами ст.ст.57 - 60 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін; докази
повинні бути належними, тобто містити
інформацію щодо предмету доказування;
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, а доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що на підставі заяви
позивача йому 20.08.2001р. був виданий
державний акт ІІІ-КМ №09736 на право
приватної власності на земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0579 га.

На підставі рішення №890 від 21.08.2009р.
Гагарінської районної у м. Севастополь
Ради відповідачу ОСОБА_3 17.10.2010р. був
виданий державний акт на право
приватної власності серії ЯИ №082360 на
земельну ділянку площею 0,0482 га.
Позивачем не спростовано і не надано
суду жодних доказів, що ОСОБА_3.
користується земельною ділянкою
більшою площею і поза межами границь,
що встановлені вказаним актом.

У той же час, відповідачем ОСОБА_2 було
надано суду рішення №7 від 27.10.2004р.
комісії по вирішенню земельних спорів
Гагарінської районної в м. Севастополь
Ради, згідно якого ОСОБА_1 був
зобов'язаний в строк до 05.11.2004р.
відновити порушену ним межу між його
ділянкою та ділянкою НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3

Рішенням Гагарінського районного суду
у м. Севастополь від 08.11.2006р., що набрало
чинності 18.01.2007р. за позовом ОСОБА_1 до
СТ «Планер» про визнання права
власності на земельну ділянку та
внесення змін до державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку встановлено, що ОСОБА_1 10.06.1978р.
був прийнятом у члени Садівничого
товариства «Планер» і йому була
виділена земельна ділянка НОМЕР_1
площею 400 кв.метрів. Після проведення
інвентаризації на підставі заяви
позивача йому 20.08.2001р. був виданий
державний акт ІІІ-КМ №09736 на право
приватної власності на земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0579га. Про
виділення йому додаткових 0,0626 га землі
ОСОБА_1 до товариства не звертався і
правомочний орган СТ «Планер» ніяких
рішень з цього питання не приймав. За
цих підстав у задоволенні позову було
відмовлено, так як позивач не надав
суду жодних доказів надання йому у
власність земельної ділянки більшого
розміру ніж та, що була йому виділена у
власність.

Рішенням Гагарінського районного суду
у м. Севастополь від 08.11.2008р. (справа
2-2442008р), за позовом СТ «Планер» до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користування громадськими землями
товариства було визнано, що ОСОБА_1
безпідставно захопив земельну ділянку,
а тому він був зобов'язаний відновити
межі земельної ділянки в межах
встановлених виданим йому державним
актом на право власності на земельну
ділянку, звільнити захоплену частину
земельної ділянки тощо.

Рішенням Гагарінського районного суду
у м. Севастополь від 13.07.2011р. (справа
2-2972011р.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання дій протиправними та
зобов'язання відповідача повернути
самовільно захоплену ділянку у
задоволенні позову було відмовлено в
зв'язку з тим, що позивачем не доведено
факт захоплення ОСОБА_2 належної
позивачу ділянки.

Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, при вказаних обставинах,
суд приходить до висновку, що позивачем
не надано жодних допустимих доказів
якими би підтверджувалося наявність у
нього прав на земельну ділянку
більшого розміру ніж та, що вказана в
межах виданого йому державного акту.

Вимога позивача про визнання виданого
на його імя державного акту є по суті
вимогою про припинення права власності
на земельну ділянку. Статтею 140 ЗК
України передбачені підстави для
припинення права власності на земельну
ділянку. За приписами п.а) ст.140 ЗК такою
підставою є добровільна відмова
власника від права власності на
земельну ділянку. Отже, право на
відмову від власності належить від
суб'єктивного волевиявлення самого
власника і вирішення цього питання не
входить до повноважень суду, а тому не
потребує судового втручання. Питання
щодо припинення права власності
вирішується поза судовою процедурою,
шляхом звернення до відповідних
органів, що вирішують питання
реєстрації прав власності на земельну
ділянку. Припинення права власності
тягне за собою скасування реєстрації
прав власності та недійсність
державного акту на право власності на
земельну ділянку. Так як всі інші
вимоги є похідними від визнання
державного акту недійсним, то суд не
вбачає підстав для їх задоволення так
як позивач має право проводити
технічну процедуру виготовлення
документації або до, або після
вирішення питання, щодо припинення
права власності.

Згідно ст.15 ЦПК України суд розглядає
справи у разі порушення цивільних прав,
свобод чи інтересів громадян. За таких
обставин суд вважає, що позивач не
довів, що відповідачами були порушені
його права, які підлягають судовому
захисту, а тому суд не находить підстав
для задоволення його вимог.

На підставі викладеного та ст..ст. 3, 6, 15,
16 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 27, 31, 88, 109, 123,
124, 209, 213-215 ЦПК України;

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополь, Садового
товариства «Планер», ОСОБА_2 про
визнання недійсними технічного
обґрунтування Садового товариства
«Планер», скасуванню розпорядження
Гагарінської РДА м. Севастополь про
передачу у приватну власність
земельної ділянки, зобов'язання
Гагарінської РДА внести зміни в
додаток до розпорядження про розмір
земельної ділянки, визнання державного
акту на право власності на земельну
ділянку недійсним, зобов'язання
звільнити частину земельної ділянки,
надання дозволу виконавцю технічної
документації здійснити оформлення
акту приймання-передачі межових знаків
- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
палату по цивільним справам
апеляційного суду м. Севастополя
шляхом подання апеляційної скарги
через Гагарінський районний суд м.
Севастополя протягом 10 днів з дня його
проголошення, а для учасників процесу,
що не були присутні при його оголошенні
- протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя Гагарінського районного

суду м. Севастополь
/підпис/
А.С. Батурін

З оригіналом згідно. Рішення не набрало
чинності.

Суддя Гагарінського районного

суду м. Севастополь

А.С. Батурін

11.02.2014