У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Касьяна О.П., Коротуна В.М., Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - відділ
державної виконавчої служби
Красилівського районного управління
юстиції Хмельницької області, про
стягнення пені від суми несплачених
аліментів, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Хмельницької
області від 31 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим,
що відповідно до виконавчого листа від
16 вересня 2010 року № 2-8630/10 ОСОБА_7
зобов'язаний сплачувати аліменти на
утримання дитини, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму щомісячно,
починаючи з 6 серпня 2010 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Оскільки свої зобов'язання ОСОБА_7 зі
сплати аліментів виконує не в повному
обсязі, утворилась заборгованість, у
зв'язку із чим ОСОБА_6 просила суд
стягнути з відповідача пеню по
аліментах на утримання дитини за
період з серпня 2010 року по травень 2013
року в сумі 26 096, 42 грн.

Рішенням Красилівського районного
суду Хмельницької області від 24
вересня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
неустойку за прострочення сплати
аліментів за період з жовтня 2010 року по
серпень 2012 року в сумі 1 370,55 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області від 31 жовтня 2013
року рішення Красилівського районного
суду Хмельницької області від 24
вересня 2013 року скасовано, ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
неустойку за прострочення сплати
аліментів за період з жовтня 2010 року по
серпень 2012 року в сумі 16 191,22 грн.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Стягуючи пеню за період з жовтня 2010
року по серпень 2012 року у розмірі 1 370,55
грн, суд першої інстанції виходив з
того, що аліменти призначаються та
сплачуються (стягуються) щомісячно,
пеня нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення; сума
заборгованості зі сплати аліментів за
попередні місяці не додається на
наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється, виходячи з
того, скільки днів прострочення до
сплати певної суми.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що судом першої
інстанції помилково проведено
розрахунок пені за формулою 1 % від суми
заборгованості помноженої на
кількість днів у місяці та складання
пені за кожен місяць; нарахування
неустойки не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не проводилось
стягнення, та визначив суму неустойки
за прострочення сплати аліментів, яка
підлягає стягненню з відповідача, у
розрімірі 16 191,22 грн, однак з такими
висновками суду повністю погодитись
не можна, оскільки вони не відповідають
вимогам процесуального закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак висновки суду апеляційної
інстанції не відповідають вимогам
процесуального закону.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6
є батьками неповнолітнього ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із
матір'ю ОСОБА_6

Із виконавчого листа від 16 вересня 2010
року № 2-8630/10 вбачається, що ОСОБА_7
зобов'язаний сплачувати аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/4 частини
всіх видів його заробітку, але не менше
30 % прожиткового мінімуму щомісячно,
починаючи з 6 серпня 2010 року і до
досягнення дитиною повноліття (а. с. 4).

18 жовтня 2010 року ОСОБА_6 звернулась до
відділу ДВС Красилівського РУЮ
Хмельницької області із заявою про
відкриття виконавчого провадження та
прийняття до виконання виконавчого
листа Хмельницького міськрайонного
суду від 16 вересня 2010 року.

Відповідно до статті 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Проте свої зобов'язання ОСОБА_7 зі
сплати аліментів виконує не в повному
обсязі, тому за період з серпня 2010 року
по травень 2013 року існує
заборгованість по аліментах в сумі 4
300,18 грн (а. с. 7).

Задовольняючи частково позовні вимоги
щодо стягнення пені за прострочення
сплати аліментів, суд апеляційної
інстанції правильного виходив із того,
що зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер, тому
повинно виконуватися щомісяця.
Вирішуючи зазначений спір, суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
врахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення,
підсумувавши розмір нарахованої пені
за кожен із прострочених платежів та
визначивши їх загальну суму.
Нарахування неустойки не обмежується
лише тим місяцем, протягом якого не
проводилось стягнення. Пеня має
нараховуватися в період з 1 числа
місяця, яких слідує за місяцем, у якому
утворилась заборгованість, і до дня
погашення відповідачем цієї
заборгованості.

Відповідно до пункту 11 постанови
Пленуму ВСУ від 18 грудня 2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» у мотивувальній частині
рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Проте на порушення статей 213, 214 ЦПК
України суд апеляційної інстанції,
визначаючи розмір неустойки за
прострочення сплати аліментів у сумі 16
191,22 грн, яка підлягає стягненню, не
навів відповідних розрахунків, що
позбавляє суд касаційної інстанції
належним чином перевірити їх
обґрунтованість та законність.

Крім того, постановляючи рішення, суд
апеляційної інстанції не дав оцінку
співмірності стягуваної суми пені та
розміру заборгованості зі сплати
аліментів.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області від 31 жовтня 2013
року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.
Дьоміна

Судді:

О.П. Касьян

В.М. Коротун

О.В. Ступак

С.П. Штелик