АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/728/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновський Г.В. Доповідач -
Петешенкова М.Ю. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.,

суддів -
Черненкової Л.А., Дерев'янка О.Г.,

при секретарі -
Кириченко М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5 про визнання права власності за
набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що він на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, яка відкрилась
після смерті його батька ОСОБА_6, є
власником 1/2 частини домоволодіння
АДРЕСА_1. Відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_8 належить по 1/3 частини
домоволодіння АДРЕСА_1. Право власності
на 1/6 частину вказаного домоволодіння,
яка увійшла до складу спадщини після
смерті ОСОБА_8, на даний час ні за ким не
зареєстровано, із заявою про прийняття
спадщини на 1/6 частину домоволодіння
ніхто не звертався. Оскільки він
проживає в указаному домоволодінні на
протязі 13 років, користується даним
домоволодінням, сплатив борги, які
утворились у попередніх власників,
відремонтував вказаний будинок,
просить визнати за ним право власності
на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 за
набувальною давністю.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 111-114).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов в повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається із
матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_9 Після смерті ОСОБА_9
спадкоємцями першої черги за законом
були її мати ОСОБА_8 та сини ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 Останній проживав із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
та був зареєстрований у домоволодінні
АДРЕСА_1, починаючи з 1992 року. ОСОБА_2 є
власником 1/2 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, після
смерті батька ОСОБА_6 ОСОБА_8
звернулась з заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори після
смерті ОСОБА_9, але відповідного
свідоцтва не отримала.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/3
частині частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Право власності на 1/6 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, яка увійшла до
складу спадщини після смерті ОСОБА_8, на
даний час ні за ким не зареєстровано, із
заявою про прийняття спадщини на 1/6
частину домоволодіння ніхто не
звертався, що підтверджується
матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно актів від 10 грудня 2012 року та від
12 червня 2013 року, складених квартальним
комітетом № 2, ОСОБА_2 разом зі своєю
матір»ю ОСОБА_13 перешкоджають ОСОБА_5,
вселитись та проживати в домоволодіння
АДРЕСА_1, де він був зареєстрований до
2000 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Умовою володіння з метою набуття права
власності на нерухоме майно є
безтитульність такого володіння.
Вказана умова прямо випливає зі змісту
наведеної норми закону. Тобто, за
набувальною давністю може бути набуто
право власності лише на нерухоме майно,
яке не має власника, або власник якого
невідомий, або власник відмовився від
свого права на належне йому нерухоме
майно, та на майно, що придбане
добросовісним набувачем і у
витребуванні якого його власнику було
відмовлено.

Відкритість та безперервність
володіння теж є необхідними умовами
для набуття права власності за
набувальною давністю і означають, що
володілець володіє річчю відкрито, без
таємниць, а також те, що протягом
означеного в законі строку володілець
не вчиняв дій, що свідчили б про
визнання ним обов'язку повернути річ
власнику, а також йому не пред'являвся
правомочною особою позов про
повернення майна.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Виходячи зі змісту ст. 34 ЦК України
обставинами, які мають значення для
справи і які повинен довести саме
позивач, є: законний об єкт володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який
виник між сторонами, суд першої
інстанції правильно встановив, що
позивачем не було дотримано одну з
обставин, яка є підставою для набуття
права власності за набувальною
давністю, а саме: добросовісність
володіння майном, оскільки такий
володілець протягом всього часу
володіння майном повинен бути
впевнений, що на це майно не
претендують інші особи. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

Доводи, вказані позивачем в
апеляційній скарзі про те, що суд
неповно з'ясував обставини по справі, а
наданим її доказам не надав належної
оцінки, необґрунтовані та зводяться до
переоцінки доказів по справі і незгоди
з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду,
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 07 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: