Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0616/5080/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Борисюка Р.М., Матюшенка І.В.,

з участю секретаря судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на заочне рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 17 січня
2013 року, -

встановила:

У жовтні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі Банк) звернулось до суду з
позовом, у якому просило стягнути
солідарно з основного боржника ОСОБА_2,
поручителя ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором № 014/1842/82/106703 від
27.03.2007 року в загальній сумі 631743,39 грн.,
яка виникла у зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_2 умов договору,
додаткових угод до нього.

Заочним рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 січня 2013 року позов
задоволено.

Ухвалою від 19.03.20013 року заяву ОСОБА_2
про перегляд заочного рішення залишено
без задоволення (а.с. 155).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову. В обґрунтування
апеляційної скарги зазначила, що
банком невірно обраховано суму
заборгованості по договору; судом
розглянуто справу без її участі, у
зв'язку з чим вона не могла
скористатися своїм правом звернення з
клопотанням про зменшення розміру
неустойки.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором, як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 березня 2007 року між Банком та ОСОБА_2
укладений кредитний договір,
відповідно до якого відповідачці
надано кредит в сумі 61200 доларів США,
строком по 27 березня 2017 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами в розмірі 13,75 річних (а.с. 15-17).

З метою забезпечення виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором, цього ж числа між позивачем
та ОСОБА_3 укладений договір поруки,
відповідно до якого останній взяв на
себе зобов'язання відповідати перед
Банком за неналежне виконання
боржником умов кредитного договору
(а.с. 21-22).

07 квітня 2009 року, 25 грудня 2009 року, 24
лютого 2011 року між Банком та ОСОБА_2
укладені додаткові угоди, відповідно
до яких протягом певних періодів
зменшувався розмір щомісячних
платежів за основним договором та
збільшено строк повернення кредиту до
27 березня 2019 року (а.с. 23-26, 29-30).
Зазначені додаткові угоди укладені зі
згоди поручителя, що підтверджено
відповідною заявою ОСОБА_3 на кожній з
цих угод за його підписом.

ОСОБА_2 не виконує передбачені
договором та додатковими угодами умови
щодо своєчасного погашення кредиту та
відсотків, у зв'язку з чим станом на 02
серпня 2012 року утворилась
заборгованість в сумі 79037,08 дол. США, яка
є еквівалентною 631743 грн. 39 коп. та
складається із: основного боргу в сумі
55946,41 дол. США, що становить 447179 грн. 66
коп.; заборгованості за відсотками в
сумі 10093,37 дол. США, яка є еквівалентною
80676 грн. 31 коп.; пені за прострочення
сплати тіла кредиту в сумі 2326,18 дол. США.
що становить 18593 грн. 19 коп.; пені за
несвоєчасну сплату відсотків в сумі
10671,12 дол. США, яка є еквівалентною 85294
грн. 23 коп. (а.с. 6-14).

Направлені вимоги про погашення
заборгованості (а.с. 35-36) ОСОБА_2
залишені без задоволення, а тому Банк
правомірно використав право звернення
до суду з вимогами про дострокове
повернення заборгованості за
кредитним договором.

Доводи апелянта щодо неправильності
розрахунку суми заборгованості за
кредитним договором станом на 02.08.2012
року належними та допустимими доказами
не підтверджені. Розрахунок пені
здійснено в межах річного строку
позовної давності та у відповідності
до умов договору за різними видами
відповідальності.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_2
належним чином не виконувала умови
кредитного договору, тому Банк має
право задовольнити свої вимоги шляхом
солідарного стягнення заборгованості
за кредитним договором з неї та ОСОБА_3,
як поручителя, з урахуванням процентів,
штрафу та пені.

Разом з тим, ОСОБА_2 з поважних причин не
була присутня у судовому засіданні
17.01.2013 року, в якому ухвалено рішення
суду, що підтверджується копією листка
непрацездатності (а.с. 66), а тому була
позбавлена можливості заявити
клопотання про зменшення розміру
неустойки. За таких обставин, суд
апеляційної інстанції за клопотанням
представника апелянта та на підставі
документів, які підтверджують
інвалідність ОСОБА_2 (ІІ група, довідка
а.с. 22), необхідність її лікування та
витрат, пов'язаних з ним, вважає за
можливе зменшити загальний розмір пені
до 20000 грн. Враховуючи викладене,
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні шляхом зменшення загальної суми
стягнення з 631743,49 грн. до 547855,97 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 січня 2013 року
змінити, зменшивши суму стягнення з
631743,49 грн. до 547855,97грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: