АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/1132/14
Головуючий 1 інстанції -
Категорія: - самочинне будівництво
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарях: -
Костенко Я.В. Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 22 травня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи: Комунальне
підприємство «Жилкомсервіс»,
Харківська міська рада, відділ опікі та
піклування державної адміністрації
Орджонікідзевського району м. Харкова,
Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області про зобов'язання
демонтувати самовільно встановлені
конструкції , -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2011 року ОСОБА_9 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи
Харківська міська рада, Комунальне
підприємства «Жилкомсервіс» про
усунення перешкод у користуванні
власністю.

Позивач доповнював та змінював позовні
вимоги, зазначив у якості відповідачів
ОСОБА_7, ОСОБА_8 у якості третіх осіб
відділ опіки та піклування Державної
адміністрації Орджонікідзевського
району м. Харкова, інспекцію Державного
архітектурно-будівельного контролю
(ДБК) Остаточно ОСОБА_9 просив
відповідачів привести приміщення
балкону в квартирі АДРЕСА_1 у первісний
стан і демонтувати самочинно
встановлені конструкції. Позивач
вважав, що збудовані відповідачами
конструкції порушують конструктивну
цілісність будинку, є небезпечними для
використання, порушують його права як
мешканця будинку.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 06 квітня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Харківської області
від 21 травня 2012 року у позові
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 листопада 2012
року частково задоволено касаційну
скаргу ОСОБА_9 скасовані рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 06 квітня 2012 року та ухвала
Апеляційного суду Харківської області
від 21 травня 2012 року і справу передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Позивач та його представник просили
розглянути справу зі їх відсутності на
підставі наявних доказів і в заочному
порядку.

Відповідачі та треті особи про час і
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином в судове засідання не
з'явилися.

Заочним рішенням суду позовні вимоги
задоволено. Суд зобов'язав ОСОБА_6,
ОСОБА_7, демонтувати самовільно
встановлені конструкції які
встановлені для збільшення існуючого
балкону квартири будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_9 по 28,5 грн. судових витрат з
кожного та на користь держави по 28,85
грн. з кожного.

Ухвалою суду від 15 листопада 2013 року
відмовлено ОСОБА_6 про перегляд
заочного рішення.

Ухвалою суду від 27 грудня 2013 року
виправлено описки та помилки у
вступній мотивувальній та
резолютивній частині заочного рішення
та ухвалі від 15 листопада 2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, до якої
приєдналися ОСОБА_7 та ОСОБА_8
поставлено питання про скасування
заочного рішення суду і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову. ОСОБА_6
посилається на те, що уточненої
позовної заяви вона не отримали, справу
розглянуто у її відсутність. Повістку
у судове засідання вона не отримала.
Вона вважає, що споруджена нею
конструкція відповідає технічним
вимогам і не порушує права позивача.
Суд не дав цім обставинам належної
оцінки. Судом не враховано, що рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 20.08.2012 року задоволено їх
позов до Харківської міської ради і
визнано право спільної власності на
прибудований до квартири АДРЕСА_1
начіпний балкон площею 17,5 кв.м.

Заслухавши доповідача, апелянтів, їх
представника, представника позивача,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд першої
інстанції вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню щодо цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем - власником квартири
АДРЕСА_1 не надано доказів на
підтвердження відповідності технічним
нормам реконструйованого балкону, який
є самочинним будівництвом. Саме ці
обставини суд визнає такими, що
порушують право позивача на безпечне
проживання у будинку.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_9 пред'являючи позов, просив суд
зобов'язати відповідачів привести
приміщення у попередній стан, шляхом
демонтажу самовільно встановлених
конструкцій, що збільшили балкон в
квартирі АДРЕСА_1.

Скасовуючи попередні рішення у справі
судова колегія Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ зазначила, що згідно ч.4 ст.10 ЦПК
України право визначати предмет і
правові підстави позову законом надано
позивачеві і при новому розгляді
справи необхідно уточнити позовні
вимоги ОСОБА_9, який вказував на те, що у
відповідачів відповідного дозволу на
перепланування балкону та
проектно-кошторисної документації й
дозволу на здійснення робіт з
реконструкції квартири немає. Суд
касаційної інстанції зазначив, що у
порушення ст.10,11,213,214 ЦПК України суд
першої інстанції не уточнив зміст
заявленого позову та не вжив
передбачених законом заходів для
правильного вирішення спору, зокрема в
установленому процесуальному порядку
це питання не вирішив, належним чином
оформленої заяви про уточнення
позовних вимог від позивача не зажадав,
в зв'язку з чим доводи позивача по суті
позовних вимог не перевірив та вирішив
справу з підстав, не заявлених в позові.

Після скасування попередніх рішень по
справі і повернення справи до суду
першої інстанції на новий розгляд
26.02.2013 року ОСОБА_9 подав до суду
уточнену позовну заяву (т.2 а.с.286-288а) і
просив зобов'язати відповідачів
демонтувати самовільно встановлені
конструкції, що встановлені для
збільшення існуючого балкону квартири
АДРЕСА_1. Позивач посилався на те, що
балкон зведено з порушенням
будівельних норм і правил, що
будівництво є самочинним, а тому
подальше використання балкону може
завдати шкоди охоронюваним законом
правам та інтересам третіх осіб.
Позивачем не зазначено яким чином
порушуються саме його права і
охоронювані законом інтереси
будівництвом балкону відповідачами у
справі.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами,які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати приміщення для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічні
вимог і правил експлуатації будинку.

В судове засідання суду першої
інстанції позивач і його представник,
відповідачі не з'явилися, пояснень на
підтвердження позовних вимог позивач і
його представник не надали, суд
розглянув справу в заочному порядку.

Задовольняючи позовні вимоги і
зобов'язуючи відповідачів демонтувати
самовільно встановлені конструкції,
які встановлені для збільшення
існуючого балкону квартири будинку
АДРЕСА_1 суд виходив з того, що
відповідачами не надано дозволу на
проведення переобладнання та
перепланування балкону в квартирі №5
зазначеного будинку, відсутня технічна
документація яка б встановлювала
параметри та об'єми проведених робіт по
збільшенню балкона. Крім того суд
зазначив, що за висновками судової
комісійної будівельно-технічної
експертизи №7069 від 20.01.2012 року, яка
проведена ХНДІСЕ ім. Заслуженого проф.
Бокаріуса встановити перетини балок,
глибину заведення в існуючу стіну та їх
несучу спроможність не надається
можливим без розкриття балок та місць
обпирання балок на зовнішню стіну.
Висновки експертизи про те, що несуча
спроможність стіни будинку забезпечує
можливість експлуатації балкону, ще не
дають суду підстав зробити висновок
про те, що реконструйований балкон
належним чином вмонтовано в стіну
будинку. З посиланням на ці обставини
суд першої інстанції піддав сумніву
висновок експертизи і дійшов висновку,
що встановлений балкон не відповідає
технічним нормам по встановленню
балкону. Суд першої інстанції, виходячи
з наведеного, дійшов висновку, що
балкон є самочинним будівництвом і
саме цим порушуються права позивача
ОСОБА_9, квартира №6 якого розташована
безпосередньо до стіни квартири №5.

ОСОБА_9 в позові не посилався на будь
яки норми права, які на його думку
порушені відповідачем при здійсненні
будівництва. Задовольняючи позов
посилався на те, що балкон збудовано
відповідачами самовільно і керувався
лише ст.383 ЦК України та ст.152 ЖК України.

Згідно ст. 152 ЖК України переобладнання
і перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
проводиться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Судом встановлено і проти цього не
заперечують відповідача, що
попереднього дозволу на самовільно
збудований балкон вони у встановленому
порядку не отримали. Але згідно
висновку судової комісійної
будівельно-технічної експертизи №7069
від 23.01.2012 року, проведеною ХНДІСЕ ім.
засл. проф. Бокаріуса об'ємно
планувальне рішення балону відповідає
вимогам будівельних норм та правил. На
момент обстеження дефектів та
пошкоджень конструктивних елементів
зведеного балкону (прогини балок,
тріщини в плиті), які б свідчили про
недостатню несучу здатність балконної
плити та сталевих балок не
встановлено. Згідно п.п. 3.4 зазначеного
висновку несуча спроможність стіни
будинку забезпечує можливість
експлуатацію балкону, зведений балкон
не перешкоджає експлуатації будинку.

Згідно технічного висновку ТОВ «Творча
архітектурна майстерня» Арді-Контур»
прибудова балкону виконана відповідно
до нормативів, не суперечить ДБН
В.2.2.-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові
будинки. Основні положення».

Відповідно до Звіту про проведення
технічного обстеження (т.1а.с. 162-181)
проведеного Харківським національним
університетом будівництва та
архітектури - балкон відповідає
вимогам 1 категорії надійності і не
впливає негативно як на технічний стан
окремих конструкцій так і на будівлю в
цілому і придатний для подальшої
безпечної експлуатації.

Позивачем ці висновки експертів та
фахівців не спростовані. Посилання
позивача на потерпання від наслідків
самочинного будівництва, погіршення
стану будинку та його конструктивних
елементів спростовуються матеріалами
справи. Після скасування попередніх
рішень по справі позивач не уточнив
належним чином позовні вимоги і не
надав без переконливих доказів на
підтвердження того, що збільшенням
балкону відповідачі порушили його
права. Позивач лише посилався на те, що
балкон збільшено самовільно без згоди
та дозволу відповідних органів.
Фактично позовні вимоги ОСОБА_9
ґрунтувалися на ст. 376 ЦК України, хоча
він взагалі на закони, які вирішують
питання про знесення чи демонтаж
самовільно збудованих споруд як в
першому так і в уточненому позові не
посилався.

Згідно роз'яснень викладених в п.13
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» вирішуючи позови про
знесення самовільно збудованих
(прибудованих, надбудованих) балконів,
мансард, горищ тощо у багатоповерхових
багатоквартирних будинках, суди
повинні враховувати, що положення
статті 376 ЦК України до цих
правовідносин не застосовуються. Крім
того п.22 зазначеної Постанову Пленуму
вказано, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливо
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності. В
Постанові Пленуму також зазначено, що
під істотним порушенням будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.
Для вирішення цих питань, яки
потребують спеціальних знань, судом
призначено судову комісійну
будівельно-технічну експертизу, яка не
встановила, що збудована відповідачами
прибудова відповідає вимогам
будівельних норм та правил. Несуча
спроможність стін будинку забезпечує
можливість експлуатації балкону,
прибудованого до квартири АДРЕСА_1.
зведений балкон не перешкоджає
експлуатації будинку АДРЕСА_1. Ці
висновки експертів позивач не
спростував. А суд першої інстанції до
уваги не прийняв. Позивачем не
доведено, що внаслідок зведення
балкону виникло недостатнє освітлення
його квартири, що також свідчить про
відсутність порушення прав позивача.

Позов про несення самочинного
будівництва може бути пред'явлений
лише органом державної влади чи
місцевого самоврядування, у власності
чи виданні якого знаходиться об'єкт
нерухомості, на який покладено
обов'язок здійснювати контроль за
утриманням будинків (квартир), що
належать громадянам, й таке право не
належить особі, яка стверджує, що її
права порушені цим будівництвом
взагалі.

Харківська міська рада, Інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області не
надали суду доказів, які б свідчили про
необхідність знесення збільшеного
балкону, що ця прибудова порушує права
територіальної громади м. Харкова. З
відповідним позовом зазначені органи
до суду з відповідним позовом не
зверталися. Колегія вважає, що позивач
не є особою, за заявою якої суд мав
право задовольнити позов про
демонтування балкону як побудованого
без належного дозволу і без належної
проектної документації оскільки
такими діями права позивача не
порушуються.

Згідно ст 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права в разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Позивачем
не надано доказів на підтвердження
того, що збільшений відповідачами
самовільно балкон порушує його права.
Відсутні докази на підтвердження того,
що збільшення розміру балкону
негативно впливає на технічний стан
будинку і веде до його руйнування.
Питання про знесення самовільно
збудованої прибудови (з підстав її
самочинності) можливо вирішувати
тільки за позовом органу державної
влади чи місцевого самоврядування.
Такий позов до відповідачів не
заявлявся.

Суд першої інстанції зазначені
обставини не врахував і ухвалив
рішення всупереч встановленому і
вимогам закону.

Судова колегія скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну ОСОБА_6 задовольнити.
.

Заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 22 травня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи : Комунальне
підприємство «Жилкомсервіс»,
Харківська міська рада, відділ опіки
та піклування державної адміністрації
Орджонікідзевського району м. Харкова,
Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області, про зобов'язання
демонтувати самовільно встановлені
конструкції скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: Комунальне підприємство
«Жилкомсеріс», Харківська міська рада,
відділ опіки та піклування державної
адміністрації Орджонікідзевського
району м. Харкова, Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області про зобов'язання
демонтувати самовільно встановлені
конструкції - відмовити.

Рішення набирає законної
негайно і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді