АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1151/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/40/14
Головуючий у 1-й інстанції Марфіна Н. В.
Доповідач Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Лобов О.А., Акопян В.І.

При секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Пирятинського районного суду
Полтавської області від 21 жовтня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача Акопян В.І., -

В С Т А Н О В И
Л А :

В липні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом. Позовні вимоги
обгрунтував тим, що 15.03.2007 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір, згідно умов якого
відповідач отримала кредит у сумі 15000
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим поверненням 15.03.2010
року. Оскільки, відповідач взятих на
себе зобов'язань згідно кредитного
договору належним чином не виконала,
станом на 15.01.2013 р. за нею рахується
заборгованість у сумі 93104,46 грн., яка
складається з: заборгованості по
процентам за користування кредитом -
28572,76 грн, заборгованості по комісії за
користування кредитом - 5088,84 грн. та
пені у сумі 59442,86 грн. Просили стягнути з
ОСОБА_1 вказану заборгованість на
користь банку.

Рішенням Пирятинського районного суду
Полтавської області від 21 жовтня 2013
року в задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості
відмовлено.

З рішенням не погодився позивач та
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги банку.
Вказували на неповне з'ясування судом
обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторонни
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 15.03.2007 року між Банком та
ОСОБА_1, укладено кредитно-заставний
договір, згідно якого, відповідач
отримала кредит у сумі 15000 грн. з
кінцевим терміном погашення до 15.03.2010
року, зі сплатою відсотків за його
користування в розмірі 2 % в місяць на
суму залишку заборгованості по кредиту
і сплатою винагороди за надання
фінансового інструменту щомісяця в
період сплати в розмірі 1,5 % від суми
виданного кредиту.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем були запропоновані зміни до
кредитного договору, шляхом
направлення відповідачу відповідної
пропозиції, а відповідач погодився з
такими змінами, сплативши частину
заборгованості за кредитом, у звязку із
чим зобов'язання відповідачки перед
банком за кредитом припинилися.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що
зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи
кредитно-заставний договір від 15.03.2007
року між сторонами укладено у
письмовій формі, даний договір не
містить умови про те, що відповідні
зміни до договору можливо вносити в
іншій формі. Отже, зміни умов
кредитного договору повинні
здійснюватися лише у письмовій формі,
відповідно до вимог ст. 654 ЦК України.

Суд першої інстанції вважав, що листом
наданим відповідачкою (а.с. 40), позивач
запропонував зміни до кредитного
договору від 15.03.2007 року, оскільки
відповідач у встановлені строки
здійснила дії по сплаті вказаної у
листі суми, то погодилась з
відповідними змінами до кредитного
договору.

Проте, даний висновок суду є
помилковим, оскільки відповідно до
вимог ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Лист наявний в матеріалах справи
вищевказаним вимогам не відповідає.

Матеріалам справи не містять
додаткових угод до кредитного договору
від 15.03.2007 року укладених відповідно до
вимог Закону.

Крім того, висновок суду про сплив
позовної давності звернення до суду
позивача з даним позовом є помилковим.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Кредитно заставним договором від 15.03.2007
року передбачено, що кінцевий термін
повернення кредиту є 15.03.2010 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 264 ЦК України визначено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебігу позовної давності
починається заново.

Оскільки, відповідачем 31.08.2011 року було
здійснено часткове погашення
заборгованості за договором, то
перебіг позовної давності з 01.09.2011 року
почався заново. Таким чином, позивач
звернувшись до суду з даним позовом
18.07.2013 року не пропустив строк позовної
давності.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов?язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобовязання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

У відповідності з ч. 3 ст. 549 ЦК України,
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (пені, штрафу)
застосовується позовна давність в один
рік. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що відповідач, в порушення
умов договору свої зобов'язання
належним чином не виконував, внаслідок
чого, станом на 15.01.2013 року за нею
утворилась заборгованість по
процентам за користування кредитом -
28572,76, заборгованість по комісії за
користування кредитом - 5088,84 грн.

У відповідності до п. 5.1 умов кредитного
договору визначено право банку
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу але не менше 1 грн. за один день
прострочки платежу.

При зверненні до суду банк надав
розрахунок заборгованості станом на
15.01.2013 рік. Пеня нарахована банком з
16.01.2012 року по 15.01.2013 року та склала 18479, 34
грн. Разом з цим, колегія суддів бере до
уваги, що з позовом банк звернувся
18.07.2013 року, що поза межами наданого
розрахунку, а тому період нарахування
пені необхідно рахувати в межах одного
року перед зверненням до суду з
позовом, тобто, з 18.07.2012 року по 18.07.2013
року. Таким чином, підлягає стягненню з
відповідача сума пені відповідно до
розрахунку, наявного в матеріалах
справи, з 18.07.2012 року по 15.01.2013 року, що
складає 9239,67 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
часткове задоволення позову.

Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанку» підлягають частковому
задоволенню, у відповідності до вимог
ст. 88 ЦПК України підлягають поверненню
і судові витрати пропорційно до
розміру задоволених вимог позивача.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1,
ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити
частково.

Рішення Пирятинського районного суду
Полтавської області від 21 жовтня 2013
року скасувати. Ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк»: 28572,76 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 5088,84 грн. -
заборгованість по комісії, 9239,67 грн. -
пеню, всього стягнути - 42901,27 грн., та
понесені судові витрати - 643,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Одринська
Т.В.

Судді:
/підписи/ Лобов О.А

Акопян В.І

КОПІЯ

ВІРНО:___________________________________________________