Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/987/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Боєвої
В.В.,

Суддів
Коваленко А.І., Осоцького І.І.

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 15 січня 2014 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 15 січня 2014 року позов
залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати, справу
направити на розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 4) частини 1 статті 311 ЦПК
України передбачено, що підставами для
скасування ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Основні доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що ухвала суду є
протиправною, суд першої інстанції
безпідставно залишив позов без
розгляду, оскільки адвокат покинула
зал судового засідання перед
оголошенням ухвали про відмову в
задоволенні клопотання про
призначення додаткової
судово-психіатричної експертизи,
оскільки поїхала до іншого суду, де
слухалась інша справа за участю
адвоката. Як зазначала апелянт, суд
першої інстанції не зважаючи на її
прохання перенести слухання справи для
забезпечення їй правової допомоги,
продовжив розгляд справи, надавши
перерву для підготовки до судових
дебатів. Апелянт ОСОБА_2 вказує також,
що її неявку та неявку адвоката до
судового засідання після оголошеної
перерви суд неправильно оцінив як факт
того, що сторона залишила залу судового
засідання, не врахував, що це перша
неявка, поважність якої підкріплена
заявами, а тому апелянт не погоджується
з таким недобросовісним ставленням до
сторони позивача і просить скасувати
ухвалу суду про залишення позову без
розгляду, справу направити на розгляд
до суду першої інстанції.

Вказані доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу.

Постановивши 15 січня 2014 року ухвалу
про залишення позову ОСОБА_2 без
розгляду, суд першої інстанції
посилався на ч. 5 ст. 169 та п. 9 ч. 1 ст. 207
ЦПК України. При цьому суд виходив з
того, що в даному судовому засіданні,
яке відбулося 15 січня 2014 року, перед
судовими дебатами було оголошено
перерву на нетривалий час - для надання
можливості позивачу ОСОБА_2
підготуватися до судових дебатів. З
огляду на те, що позивач після перерви
не з'явилася в судове засідання, тобто,
самовільно покинула залу судового
засідання, суд своєю ухвалою залишив
позов без розгляду.

Судова колегія зазначає, що
вищевказані норми процесуального
права мають сприяти розглядові
цивільних справ у розумні строки,
оскільки неявка до суду позивача може
свідчити про втрату ним інтересу до
вирішення справи, а вирішення спору у
такому випадку було б порушенням
принципу диспозитивності.

Проте, з журналу судового засідання та
з запису фіксування судового засідання
технічними засобами від 15.01.2014 року
вбачається, що позивач ОСОБА_2 об 11 год.
10 хв. усно заявила клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
тим, що адвокат ОСОБА_5 зайнята в
іншому процесі. Суд, відмовивши в
задоволенні клопотання, продовжив
розгляд справи, а тому ОСОБА_2 заявила
інше клопотання - про надання часу для
підготовки у судових дебатах. Об 11 год.
15 хв. суддя оголосив перерву
тривалістю 30 хвилин (а. с. 198-199).

Того ж дня канцелярією суду
зареєстровано дві письмові заяви
ОСОБА_2 з клопотанням про перенесення
розгляду справи в зв'язку з відсутністю
адвоката. Ці заяви зареєстровані 15.01.2014
року - об 11 год. 24 хв. та об 11 год. 26 хв. -
тобто, до закінчення оголошеної судом
перерви перед проведенням судових
дебатів (а. с. 196-197).

Тобто, ці заяви мали бути негайно
передані головуючому судді - для
вирішення в судовому засіданні
клопотань ОСОБА_2, заявлених в
письмовому вигляді.

Проте, як вбачається з журналу судового
засідання та з запису фіксування
судового засідання технічними
засобами від 15.01.2014 року, судом не
вирішувалося питання про задоволення
або про відмову в задоволенні цих
письмових клопотань, як і не
вирішувалося питання щодо поважності
причин, за якими позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з проханням
відкласти розгляд справи (а. с. 198-199).

Суд першої інстанції, не вирішивши ці
процесуальні питання, дійшов висновку,
що після закінчення перерви перед
судовими дебатами позивач самовільно
покинула залу судового засідання. За
таких обставин висновок суду першої
інстанції щодо залишення без розгляду
позовних вимог ОСОБА_2 є хибним.

Керуючись ст. ст. 307, 311 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 15 січня 2014 року
скасувати. Справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції .

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: