Номер провадження № 22-ц/785/959/14
Головуючий у першій інстанції Шевчук
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Білгород-Дністровського районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області про виселення,
зобов'язання вчинити дії по зняттю з
реєстраційного обліку за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 6 червня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 12
квітня 2012 року до суду з вищеназваним
позовом, вказав, що рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 2 листопада 2011 року за ним в порядку
спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
батька ОСОБА_5 визнано право власності
на будинок по АДРЕСА_1. Після
оформлення спадкових прав стало
відомо, що в будинку зареєстрована 14
грудня 2010 року та проживає ОСОБА_4, яка
не визнає його прав на будинок та
перешкоджає користуватися таким. В
порядку захисту права власності,
позивач просив зобов'язати відповідача
ОСОБА_4 знятися з реєстраційного обліку
в будинку, зобов'язати
Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС
України в Одеській області зняти
ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в
будинку, виселити ОСОБА_4 з будинку без
надання іншого жилого приміщення,
стягнути судові витрати (а.с.1-3).

Відповідач ОСОБА_4 позов не
визнала (а.с.26-27, 51-52).

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 6 червня 2013 року позов задоволено
(а.с.98-100).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Неправильність рішення суду
апелянт мотивувала порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування на
підставі судового рішення належить
ОСОБА_3, в будинку проживає та з 10 грудня
2010 року зареєстрована

ОСОБА_4 Вважаючи реєстрацію ОСОБА_4
безпідставною, перешкоди з її сторони
ОСОБА_3 у користуванні будинком
доведеними, право власності останнього
на нерухоме майно порушеним, суд
задовольнив позов.

Висновки суду не відповідають
обставинам справи, вказують на
неправильне застосування норм
матеріального права, що згідно п.п.3,4 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими
такі факти та відповідні ним
правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_5 проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в будинку АДРЕСА_1
зареєстрована з 14 грудня 2010 року (а.с.6,7).

За життя 4 січня 2011 року ОСОБА_5 склав
заповіт щодо належного йому майна на
користь сина ОСОБА_3, дружини сина
ОСОБА_6, онуки ОСОБА_7

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 77 років
(а.с.5).

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 2 листопада 2011 року право власності
на житловий будинок з господарчими
будівлями та спорудами, розташований
по АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
батька ОСОБА_5. Державна реєстрація
права власності проведена 3 грудня 2011
року (а.с.8-13,14, 15-16).

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 5 квітня 2012 року ОСОБА_4 в
задоволенні заяви про встановлення
факту проживання її та ОСОБА_5 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з середини
1997 року по день смерті ОСОБА_5, а саме по
ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовлено з підстав
недоведеності ведення спільного
господарства, наявності спільного
бюджету тощо, однак при цьому в
мотивувальній частині рішення з
посиланням на довідку Приморської
сільської ради від 26 липня 2011 року
вказано, що ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1
проживає з 8 січня 1997 року (а.с.129).
Вказане судове рішення ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
25 вересня 2012 року скасовано, з
залишенням заяви ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без розгляду з підстав наявності
спору про право ОСОБА_4 на майно як в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5 так і в силу проживання з ним
сім'єю (а.с.130).

Після скасування постановленого
судом в порядку окремого провадження
судового рішення про встановлення
факту, що має юридичне значення, ОСОБА_4,
звернулась до суду в загальному
порядку, оспорила, зокрема, заповіт
померлого ОСОБА_5 Ухвалою судді
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 8 жовтня 2012 року відкрито
провадження в справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним (а.с.75). На даний час
провадження в справі зупинено з
підстав призначення судової
посмертної психіатричної експертизи
заповідача.

Таким чином, має місце проживання
ОСОБА_4 в будинку по АДРЕСА_1 з 1997 року,
реєстрація місця проживання в такому з
14 грудня 2010 року, залишення проживання
в будинку після смерті ОСОБА_5,
звернення до суду з вимогами про
встановлення факту проживання з ОСОБА_5
однією сім'єю на протязі 14-ти років,
оскарження заповіту померлого ОСОБА_5
та посилання на набуття права
власності, зокрема, на будинок по
АДРЕСА_1. Чинні судові рішень, які б
спростовували вказані обставини, рівно
як і визнавали б неправомірною
реєстрацію постійного місця
проживання ОСОБА_4 в будинку по
АДРЕСА_1, відсутні, відтак, не
спростованим є вселення ОСОБА_4 в
будинок зі згоди власника ОСОБА_5 з
дотриманням встановленого законом
порядку. За таких обставин, наявності
невирішеного спору про проживання
однією сім'єю та про право на будинок,
правові підстави вважати, що
ОСОБА_4 зі смертю ОСОБА_5 втратила право
користування будинком для власного

проживання, відсутні.

Члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ними, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону (ч.2 ст.3 СК, ч.1 ст.405 ЦК, ст.156 ЖК
України).

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази мають бути належними та
допустимими. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів відсутність
права чи втрату права ОСОБА_4 на
користування житлом для проживання,
тому підстав для виселення відповідача
з будинку та, відповідно, зняття з
реєстраційного обліку, що є похідним
від права, не має. Позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 6 червня 2013 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Білгород-Дністровського
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області про
виселення, зобов'язання вчинити дії по
зняттю з реєстраційного обліку -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков