Справа № 455/306/14-ц
Провадження № 6/455/27/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді - Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Старосамбірського районного суду Львівської області подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції (надалі ВДВС Старосамбірського РУЮ) про вирішення питання про обмеження виїзду з України гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся в суд із поданням про вирішення питання про обмеження виїзду з України гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування подання, заявник зазначає, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області знаходиться на примусовому виконанні виконавче провадження по виконанню виконавчого листа за №1322/1368/2012, виданого 26.04.2013 року Старосамбірським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг моральної шкоди в сумі 8000 гривень 00 копійок

Боржник добровільно вищевказане рішення суду не виконує з невідомих причин. 07.10.2013 року, 02.12.2013 року, 21.02.2014 року на адресу боржника було скеровано письмові вимоги та повідомлення державного виконавця про належне виконання даного виконавчого документа в повному обсязі, однак він на них не реагує. Борг по виконавчому документу станом на 03.03.2014 року становить 8000 гривень, будь-яких заходів щодо його погашення боржником ОСОБА_2 не вжито.

Відповідно до письмового повідомлення ГУ ДМС України у Львівській області за №2141 від 04.02.2014 року громадянин ОСОБА_2 документований двома паспортами громадянина України для тимчасового виїзду серії РО 763438 від 17.11.2006 року та ЕЕ 647318 від 28.10.2008 року.

Стягувач ОСОБА_3неодноразово звертався щодо виконання даного судового рішення та стягнення коштів в свою користь.

Просить вирішити питання про обмеження виїзду з України громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні головний державний виконавець Бохонок В.Б. своє подання підтримав та суду дав пояснення, аналогічні, викладеним в поданні.

Розглянувши подання головного державного виконавця, долучені до нього документи, оглянувши виконавче провадження № 549/2/129, заслухавши пояснення самого державного виконавця, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об»єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров»я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Відповідно до ст.11 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Отже, беручи до уваги вищевикладені норми Законів в тому числі і ст. 377-1 ЦПК України, заявник, тобто головний державний виконавець Бохонок В.Б., у зв»язку з ухиленням боржника від виконання рішення суду, що перебуває на виконанні, вправі був звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до моменту фактичного виконання рішення, а не з поданням, яке має назву «про вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання , покладені на них рішеннями судів та відмовити в подальшому у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним своїх зобовязань згідно рішення суду, відносно громадянина ОСОБА_2», а вимога є зовсім іншою, а саме: просить - «про вирішення питання про обмеження виїзду з України гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, - ЦПК України не містить норми про віднесення до юрисдикції районного суду розгляду такого питання та процедуру розгляду таких питань судом.

Крім цього, як вбачається з матеріалів, які долучені до подання, головний державним виконавцем ВДВС Старосамбірського РУЮ 24.09.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа за №1322/1368/2012, виданого 26.04.2013 року Старосамбірським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 8000 гривень. В даній постанові зазначено, що боржник повинен виконати в строк до 02.10.2013 року, при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов»язаних з провадженням виконавчих дій (а.с.4).

З оглянутого виконавчого провадження № 549/2/129 відомо, що про дану постанову повідомлено боржника, також головним державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій щодо з»ясування наявності майна у боржника.

В судовому засіданні головний державний виконавець пояснив, що він неодноразово надсилав повідомлення про виклик ОСОБА_2 у виконавчу службу, однак, всіх доказів, які б свідчили, що такі виклики боржник отримав, суду не зміг подати.

Відповідно до положень ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього судовим рішенням, зобов'язань. Таким чином, наявність лише самого зобов'язання не наділяє ВДВС Старосамбірського РУЮ у Львівській області правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Дійсний факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які не були додані до подання. В поданні також відсутні докази, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення іншого органу. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Проте, як вбачається з матеріалів подання, головним державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду та намагається виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності.

Також в поданні не вказано реквізити виконавчого провадження, не обґрунтовано факт ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, які є обовязковими.

У резолютивній частині подання відділу державної виконавчої служби для вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них рішенням суду, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), назва органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа потрібно зазначати вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, посвідчення особи моряка або посвідчення члена екіпажу; для іноземних громадян та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серію та номер, а також назву та адресу державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ.

З огляду на наведене, проаналізувавши зміст та форму подання, яке не відповідає вимогам, які передбачені щодо змісту подання державного виконавця при зверненні до суду, в окремому розділі ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в»їзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, а також, враховуючи, що зобов'язання за вказаним рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області про стягнення, вимагає особистого його виконання боржником, суд вважає, що головним державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження вчинені не всі можливі виконавчі дії, відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов»язань, а тому вжиття обраного державним виконавцем обмеження на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вищезазначеного виконавчого документа.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що в поданні державного виконавця ВДВС Старосамбірського РУЮ у Львівській області слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" п. 8 ст. 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України", ст.2, п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» ч.2 ст.10, ст.210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції ОСОБА_1 про вирішення питання про обмеження виїзду з України гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.Й.Ніточко