Ухвала

іменем україни

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.суддів:Кафідової О.В.,Коротуна В.М.,
Ступак О.В.,Штелик С.П.розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, товариства з
обмеженою відповідальністю "Акзо
Нобель Декор Україна" про зобов'язання
не чинити перешкоди у користуванні
жилим приміщенням та зобов'язання
звільнити нежиле приміщення шляхом
виселення; за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_9, приватного
акціонерного товариства "Трест
Київміськбуд-1", треті особи: товариство
з обмеженою відповідальністю "Акзо
Нобель Декор Україна", приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
про визнання недійсним договору
інвестування в нерухомість від 20 січня
2011 року, визнання недійсним акту
приймання-передачі вбудованого
нежилого приміщення від 30 травня 2012
року, визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежилих приміщень від
12 лютого 2013 року, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, поданою представником ОСОБА_12,
на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 20 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом про зобов'язання ОСОБА_7, ТОВ
"Акзо Нобель Декор Україна" не чинити
перешкод у користуванні нежитловими
приміщеннями АДРЕСА_1, та звільнення
вказаних нежитлових приміщень.

В обґрунтування позовних вимог
вказував на те, що вказані нежитлові
приміщення належать йому на підставі
укладеного 12 лютого 2013 року з ОСОБА_9
договору купівлі-продажу.

Оскільки відповідачі ОСОБА_7 та ТОВ
"Акзо Нобель Декор Україна" займають
зазначені вище нежитлові приміщення
без достатніх правових підстав, просив
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 звернулась до суду і
з зустрічним позовом про визнання
недійсним укладеного 20 січня 2011 року
між ПАТ "Трест Київміськбуд-1" та ОСОБА_9
договору інвестування у будівництво,
визнання недійсним акту
приймання-передачі вбудованого
нежилого приміщення від 30 травня 2012
року, визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежилих приміщень від
12 лютого 2013 року, укладеного між ОСОБА_9
та ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
між ЗАТ "Трест Київміськбудта ТОВ
"Столиця-Інвест" був укладений договір
про інвестування в будівництво
нежитлового приміщення-офісу АДРЕСА_2,
проектною площею, 165,18 м2 .

Відповідно до акту приймання-передачі
від 21 січня 2008 року забудовник ЗАТ
"Трест Київміськбуд-1" передав
інвестору ТОВ "Столиця- Інвест" вказане
нежитлове приміщення.

08 квітня 2008 року ТОВ "Столиця-Інвест"
відступило право вимоги на вказане
майно ОСОБА_13

ОСОБА_13 09 жовтня 2008 року відступив
право вимоги ОСОБА_7 за 2578460,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 05 жовтня 2010 року визнано
недійсними: укладений 22 червня 2007 року
між ЗАТ "Трест Київміськбуд-1" та ТОВ
"Столиця-Інвест" договір про
інвестування в будівництво приміщення;
договір від 08 квітня 2008 року про
відступлення прав вимоги між ТОВ
"Столиця-Інвест" та ОСОБА_13; договір від
09 жовтня 2008 року про відступлення прав
вимоги між ОСОБА_13 та ОСОБА_7.

Питання про повернення майна -
нежитлових приміщень та коштів
отриманих за вказані нежитлове
приміщення вирішене не було, акт
приймання-передачі вбудованого
нежитлового приміщення від 21 січня 2008
року недійсним не визнаний.

20 січня 2010 року ПАТ "Трест
Ктиївміськбуд-1" та ОСОБА_9 уклали
договір інвестування у будівництво.
Однак при укладанні договору
забудовник ПАТ "Трест Ктиївміськбуд-1"
не повідомило інвестора ОСОБА_9 про те
що об'єкт інвестування - спірне
нежитлове приміщення переданий згідно
акту від 21 січня 2008 року ТОВ
"Столиця-Інвест" і фактично знаходиться
в розпорядженні ОСОБА_7.

На думку ОСОБА_7, укладений 20 січня 2010
року між ПАТ "Трест Київміськбуд-1" та
ОСОБА_9 договір інвестування, а також
договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень, від 12 лютого 2013 року між
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладені без наміру
сторін створити реальні правові
наслідки, передбачені договором,
укладені з порушенням вимог
законодавства та мають бути визнані
недійсними.

Просила позов задовольнити.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 20 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 22 жовтня 2013 року, позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_7 та ТОВ "Акзо Нобель
Декор Україна" не чинити перешкод
ОСОБА_6 у користуванні нежитловими
приміщеннями АДРЕСА_1 та звільнити
вказані приміщення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування вказаних
судових рішень, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
керувався ст. 391 ЦК України та виходив з
того, що спірні нежитлові приміщення
належать позивачу на підставі
укладеного з ОСОБА_9 договору купівлі
продажу від 12 лютого 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_7, суд виходив із
недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ такими висновками судів
погоджується з такими висновками судів
з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 05 жовтня 2010 року в справі № 2-5315/2010 р.
визнано недійсними: договір №126-2 ВПП
про інвестування в будівництво
нежитлового приміщення - АДРЕСА_2,
загальною проектною площею 165,18 м2 ,
укладений 22 червня 2007 року між ЗАТ
"Трест Київміськбуд-1" та ТОВ
"Столиця-Інвест"; договір № 126 ВПВ про
відступлення прав вимоги укладений 08
квітня 2008 року між ТОВ "Столиця-Інвест"
та ОСОБА_13; договір про відступлення
прав вимоги укладений 09 жовтня 2008року
між ОСОБА_13 та ОСОБА_7

20 січня 2011 року між ПАТ "Трест
Київміськбуд-1" та ОСОБА_9 був укладений
договір інвестування у будівництво
об'єктом якого є нежитлове вбудоване
приміщення за адресою: АДРЕСА_2, ж/к
Оазис, загальною площею 165,18 м2 . 20 травня
2012 року між ПАТ "Трест Київміськбуд-1" та
ОСОБА_9 був підписаний акт
прийому-передачі вбудованого нежилого
приміщення інвестору.

На підставі договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 12 лютого 2013
року ОСОБА_9 відчужила ОСОБА_6 нежилі
приміщення АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Встановивши, що спірні житлові
приміщення належать ОСОБА_6 на праві
власності, суди дійшли обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_6 та відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 статті 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
фактично зводяться до переоцінки
доказів і не згоди з висновками суду
апеляційної інстанції по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
відповідають вимогам закону й підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 20 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:О.В.
Кафідова В.М. Коротун О.В. Ступак С.П.
Штелик