Справа № 303/5286/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської Ібласті в складі :

головуючого - Власова CO.,

суддів - Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю..

при секретарі: Чучка Н.В.,

з участю: представника апелянта -ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від імені якого діє

представник ОСОБА_2 a.B.. на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 МагдалиниІванівни, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Мукачівська державна нотаріальна контора, про визнання договорів недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому зазначав, що 24.02.1959 року між ним та ОСОБА_6 було укладено шлюб. Під час Подружнього життя за спільні кошти ними побудовано житловий будинок на території Домоволодіння №68 по вул Підгорянській в м.Мукачево, позначений в технічному паспорті під літ. «Б» вказаний будинок не являвся окремим будинковолодінням, оскільки був побудований на території іншого домоволодіння, тому частки власників даного будинковолодіння були перераховані внаслідок чого на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 10.12.1986 року за №262 на ім»я ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на 69/100 частки цього будинковлодіння. На даний час позивачу стало відомо, що 17.03.1988 року між його дружиною ОСОБА_6 та його сином - ОСОБА_4 був укладений договір дарування згідно якого його дружина подарувала сину 23/100 частини зазначеного будинку, а в подальшому 23.12.2004 року згідно договору дарування-подарувала ще 23/100 частини. Жодної згоди на укладення вказаних договорів дарування позивач не надавав, а враховуючи, що вказаний будинок він вважає спільною сумісною власністю подружжя, тому просив суд визнати недійсними вказані договори дарування та поновити строк позовної давності на оспорювання дійсності договору дарування від 17.03.1998 року та договору дарування від 23.12.2004 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01.10.2013 року позов задоволено.

Поновлено строк позовної давності на оспорювання дійсності договорів дарування.

Визнано недійсним договір дарування від 17.03.1988 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений Мукачівською державною нотаріальною конторою, по реєстру за №І-1469, про дарування 23/100 частин будинковолодіння №68 по вул.Підгорянській в м.Мукачево Закарпатської області.

Визнано недійсним договір дарування від 23.12.2004 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про дарування 23/100 частин будинковолодіння №68 по вул Підгорянській в м.Мукачево Закарпатської області.

На дане рішення подано апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», яке не брало участі у розгляді справи, однак, вважає, що даним рішенням порушено права банку як іпотекодержателя оскільки згідно договору іпотеки від 25.12.2007 року ОСОБА_4 (обдарований згідно оскаржуваних договорів) надав в іпотеку банку 46/100 частин будинковолодіння за адресою: м.Мукачево, вул. Підгорянська,68/1 Закарпатської області. При цьому зазначає, шо ОСОБА_6 володіла вказаним будинковлодінням на праві спільної часткової власності, а не спільної сумісної, як визначив суд першої інстанції, а від так при укладенні договорів дарування останній не потрібна була згода іншого з подружжя. З цих підстав апелянт вважає, що висновн суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання договорів дарування недійсними відмовити.

Позивач ОСОБА_3 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а від так ОСОБА_6 неправомірно його відчужила без згоди позивача. Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Інші сторони по справі у судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що не перешкоджає апеляційному суду згідно ч.2 ст. 305 ЦПК України розглянути справу в їх відсутні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

. Встановлено, що 24.02.1959 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом ЗАГС с.Буштино Тячівського району, актовий запис №15 (а.с.8).

Відповідно до копії витягу з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради народних депутатів Закарпатської області від 10.09.1986 року за №225 надано дозвіл управлінню головного архітектора міста на виготовлення виконавчих креслень та проектів на самовільно зведені будови ОСОБА_6-будинок під літ. «Б» та навіс під літ. «Л» (а.с.9).

Згідно акту здачі в експлуатацію індивідуального будинковолодіння, 27.08.1986 року будинок №68 по вул. Радянській в м.Мукачево був зданий в експлуатацію (11-13).

Відповідно до копії витягу з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради народних депутатів Закарпатської області від жовтня 1986 року за№236 затверджено акти прийомки в експлуатацію на будинок під літ. "Б" житловою площею т27,20 кв.м., загальною площею 42,70 кв.м. з підвалом площею 12,90 кв.м., побудований ОСОБА_6 та зобовязано міське комунальне господарство видати свідоцтво про право власності на будинок, а міськінвентарбюро - зареєструвати за нею будинок під літ."Б" (а.с. 10)

Згідно виписки з рішення №262 Мукачівської міської ради народних депутатів від 10.12.1986 року вирішено оформити право особистою власності за ОСОБА_6 на 69/100 будинковолодіння № 68по вул. Радянській в м.Мукачево(а.с. 14)

В подальшому ОСОБА_6 подарувала своєму сину ОСОБА_4 46/100 вказаного будинковолодіння, що підтверджується договором дарування від 17.03.1988 року, зареєстрований державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори за №1-469 (а.с.22-23) та договором дарування від 23.12.2004 року, зареєстрований приватним реєстратором Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №4758 (а.с.24)

Тобто, майно було відчужене ОСОБА_6І під час перебування у шлюбі без згоди на те іншого з подружжя.

Вказані правовідносини регулюються розділом II Сімейного Кодексу України "Шлюб. Права та обовязки подружжя" і суд першої інстанції, керуючись нормами СК України прийшов до висновку про перебування спірного майна у праві спільної сумісної власності подружжя, а від так і про підставність позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4, який є власником 46/100

частин будинковолодіння №68 по вул. Підгорянська ( колишня вул. Радянська) в м.Мукачево

(власність набута на підставі оспорюваних договорів дарування) надав вказане майно в Іпотеку

ПАТ КБ «ПриватБанк» у забезпечення виконання позичальником умов кредитного Договору,

що підтверджується Договором іпотеки від 25.12.2007 року (а.с.101-105).

Таким чином, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та визнаючи недійсними договори дарування, було порушено права Банку як Іпотекодержателя, оскільки судом першої інстанції Банк не було залучено до участі у справі, що позбавило його можливості захищати свої інтереси у суді.

У апеляційного суду (враховуючи приписи ст.ст. 11,30,31,35 ЦПК України) відсутні повноваження на залучення апелянта в якості співвідповідача або третьої особи до справи або скасування рішення суду першої інстанції з направлення справи на новий судовий розгляд.

Виходячи з повноважень наданих апеляційному суду згідно ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд, встановивши, що позовні вимоги пред'явлено та вирішено без залучення апелянта як співвідповідача, участь якого у справі є обов'язковою при розгляді даної справи, а також встановивши, що задоволенням позовних вимог фактично вирішені питання про права та обов'язки ПАТ КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя майна відповідачів, який не був залучений до розгляду справи, може лише скасувати рішення суду першої інстанці, відмовивши позивачу в задоволенні таких позовних вимог, що не позбавляє позивача права на звернення до суду із новим самостійним позовом, правильно визначивши субєктивний склад сторін.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317,319 ЦПК України

колегія суддів,

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», від імені якого діє представник ОСОБА_2-задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 жовтня 2013 року скасувати ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_6 В»ячеслава Васильовича, треті особи: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Мукачівська державна нотаріальна контора, про визнання договорів дарування від 17 березня 1988 року від 23 грудня 2004 року укладених між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 недійсними-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 121 грн. судового збору.

Головуючий Судді:

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрав законної сили до суду касаційної

Головуючий:

Судді: