Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/111/14-ц

Провадження №2-о/377/3/14

04 лютого 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у
складі: головуючої- судді Теремецької
Н.Ф.,

при секретарі Прядко Н.М.,

з участю:

заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи
Познанського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Славутичі
цивільну справу за заявою ОСОБА_2,
заінтересована особа - реєстраційна
служба Славутицького міського
управління юстиції, про встановлення
факту, що має юридичне значення, -

УСТАНОВИВ:

28 січня 2014 року до суду
звернувся ОСОБА_2 із заявою, у якій
просив встановити факт належності
йому договору купівлі-продажу
однокімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрований в реєстрі за №
3534 від 27 серпня 1996 року.

Заява обґрунтована тим, що
при оформленні договору купівлі
продажу однокімнатної квартири
прізвище та ім'я заявника зазначено не
вірно, а саме - ОСОБА_2, тоді як потрібно -
ОСОБА_2, і іншим способом, крім рішенням
суду, неможливо встановити факт
належності йому цього договору
купівлі-продажу, який необхідно для
державної реєстрації його права
особистої приватної власності на
вказану квартиру .

У судовому засіданні заявник
підтримав заяву і просив задовольнити,
пославшись на зазначені у заяві
обставини. Суду пояснив, що на момент
оформлення договору купівлі-продажу
однокімнатної квартири в нього був
паспорт СРСР, а тому нотаріус, який
посвідчував вказаний договір
купівлі-продажу, допустив помилку при
перекладі його прізвища та імені з
російської мови на українську мову.
Оскільки прізвище та ім'я, зазначене в
договорі купівлі-продажу не збігається
з прізвищем та ім'ям, зазначеним в його
паспорті, то йому було відмовлено в
державній реєстрації його права
особистої приватної власності на
однокімнатну квартиру, зареєстровану
за адресою: АДРЕСА_1

Представник реєстраційної
служби Славутицького міського
управління юстиції проти задоволення
заяви не заперечував.

Вислухавши пояснення
заявника, представника
заінтересованої особи, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що зява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня
1996 року між ОСОБА_3, від імені якого
діяв ОСОБА_4 на підставі доручення, та
ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу однокімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований в реєстрі за № 3534 від 27
серпня 1996 року. При оформленні
вищевказаного договору
купівлі-продажу допущено помилку в
написанні прізвища та імені заявника,
а саме зазначено прізвище та ім'я -
ОСОБА_2, тоді як в паспорті громадянина
України прізвище та ім'я заявника
зазначено як ОСОБА_2.

Особа заявника підтверджується
копіями паспорта громадянина України
серії НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_2
Славутицьким МВ ГУ МВС України в
Київській області 03.12.1997 року, копією
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера від 25.04.2001
року.

З технічного паспорта на квартиру,
копія якого долучена до матеріалів
справи, вбачається, що 02.06.1997 року
відбулася зміна володільця квартири з
«ОСОБА_3» на «ОСОБА_2», вказані зміни
внесені на російській мові.

Довідкою № 12 від 21.01.2014 року,
виданою Комунальним підприємством
«Фонд комунального майна»,
підтверджено факт належності квартири
за адресою: АДРЕСА_1, саме ОСОБА_2 на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Славутицького
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 № 3534 від 27.08.1996 року.

З висновку спеціаліста
Українського бюро лінгвістичних
експертиз НАН України № 056/707-а/2 від
01.07.2011 року вбачається, що українські
записи особового імені ОСОБА_2 (паспорт
НОМЕР_2 від 05.12.1997, запис ОСОБА_2) та
ОСОБА_2 (договір купівлі-продажу від
27.08.1996, запис ОСОБА_2) у документах,
наданих для експертизи, є ідентичними.
Щодо записів прізвища українською
мовою ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_2 від 05.12.1997,
довідка про присвоєння
ідентифікаційного номера від 25.04.2001;
запис ОСОБА_2) та ОСОБА_2 (договір
купівлі-продажу від 27.08.1996, запис
ОСОБА_2), а також російський запис
прізвища ОСОБА_2 (зазначений в
технічному паспорті на квартиру) попри
розбіжності в орфографічній фіксації в
документах, наданих для експертизи, є
ідентичними.

Зазначених доказів у їх сукупності і
взаємозв"язку суд вважає достатніми
для висновку про належність заявнику
спірного договору купівлі продажу.

За таких обставин заява підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Як зазначено у ч.7 ст. 235 ЦПК України при
ухваленні судом рішення у справах
окремого провадження судові витрати
не відшкодовуються.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 209, 213-215, 259 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженцю
м. Оренбург, Росія, договору купівлі
продажу однокімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_3, від імені якого діяв ОСОБА_4 на
підставі доручення, та ОСОБА_2,
зареєстрованим в реєстрі за № 3534 від 27
серпня 1996 року, посвідченого приватним
нотаріусом Славутицького
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним судом.

Суддя
Н. Ф.
Теремецька