суді першої інстанції: Виниченко
Л.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі:
Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача -
Пількевич О.А.

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 травня 2014 року у справі за
позовом Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м.Києва до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач
Комунальнепідприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м.Києва звернувся до суду з
позовом до відповідачів про солідарне
стягнення боргу по оплаті квартирної
плати та комунальних послуг у розмірі
11856 грн.40 коп., посилаючись на те, що
відповідачі, будучи співвласниками
квартири АДРЕСА_2 у м.Києві та
споживачами комунальних послуг, свої
обов'язки по своєчасному внесенню
квартплати та плати за комунальні
послуги не виконують, внаслідок чого
виникла заборгованість за період з 1
серпня 2008 року, яка станом на 1 жовтня 2013
року складає 11856 грн.40 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 травня 2014 року частково
задоволені позовні вимоги
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м.Києва та
стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за
квартирну плату та плату за комунальні
послуги станом на 1 жовтня 2013 року в
сумі 11856 грн.40 коп. та судовий збір у
розмірі 243 грн.60 коп., а всього 12100 грн. В
решті заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просять рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове, яким в частині позовних вимог до
ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування норм
процесуального та матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для її вирішення.

Зокрема, зазначив, що позивач
неправомірно розраховував
заборгованість на двох осіб, оскільки
він в квартирі не проживає, що було
відомо позивачу. На думку апелянта, суд
неправомірно визначив суму
заборгованості за весь період, не
звернувши уваги на встановлені законом
строки позовної давності. Крім того,
апелянт вважає себе неналежним
відповідачем, стаття 160 ЖК України
передбачає солідарну відповідальність
членів сім»ї наймача, що судом
враховано не було.

В судовому засіданні ОСОБА_4 апеляційну
скаргу підтримав і просив її
задовольнити. ОСОБА_5 також підтримав
апеляційну скаргу і пояснив, що він
сплачує вартість тих послуг, які йому
надаються.

Представник позивача проти доводів
апеляційної скарги заперечував і
просив рішення як законне і
обгрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з»явилися в судове
засідання, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого у справі
рішення, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частко з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
м.Києва до 31 грудня 2013 року виконувало
функції з утримання будинку і
прибудинкової території, надання
житлово-комунальних послуг та
проведення розрахунків з
квартиронаймачами житлових приміщень
будинку за надані житлово-комунальні
послуги.

Розпорядженням Дніпровської районної
в м.Києві державної адміністрації від 17
червня 2013 року № 335 «Про
організаційно-правові заходи щодо
обслуговування житлового та
нежитлового фонду територіальної
громади міста Києва, переданого до
сфери управління Дніпровської
районної в м.Києві державної
адміністрації» з 2 вересня 2013 року
об»єкти житлового та нежитлового фонду
територіальної громади м.Києва,
переданого до сфери управління
Дніпровської районної в м.Києві
державної адміністрації закріплені на
праві повного господарського відання
за КП «Керуюча дирекція Дніпровського
району м.Києва».

Відповідно до п.5 Розпорядження
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації від 5 грудня 2013
року № 713 боргові зобов»язання за
надані житлово-комунальні послуги
залишились на балансі КП по УЖГ
Дніпровського району.

Будинок АДРЕСА_3 в м.Києві на жовтень 2013
року знаходився на балансі ЖРЕО-418
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м.Києва.

В квартирі АДРЕСА_4 в м.Києві
зареєстровані відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_5 ( а.с.7).

Власником квартири є ОСОБА_4

Заборгованість по квартирній платі та
житлово-комунальні послуги утворилася
за період з 1 серпня 2008 року по 1 жовтня
2013 року і складає 11856 грн.40 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що законом
обов»язок нести витрати по утриманню
свого майна покладається на власника
житла, а тому заборгованість по
квартирній платі та комунальним
послугам має нести власник ОСОБА_4
Вимоги до ОСОБА_5 є безпідставними.

Проте повністю з такими висновками
суду погодитися не можна, оскільки до
таких суд першої інстанції дійшов
неповно з»ясувавши обставини, що мають
значення для справи.

Згідно із ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу
України громадяни, які мають у
приватній власності жилий будинок
(квартиру), зобов'язані забезпечувати
його схоронність, провадити за свій
рахунок поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку при домову
територію.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Статтею 179 ЖК України визначено, що
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями житлових будинків, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Статтями 319, 322 ЦК України передбачено,
що власність зобов'язує і власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить.

Пунктом 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених Постановою КМУ № 45 від
24.01.2006 року, визначено, що власник та
наймач (орендар) квартири зобов'язаний
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги.

Отже, діючими у сфері
житлово-комунальних послуг нормативно
-правовими актами обов»язок
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги покладається на власника
квартири.

Як убачається з матеріалів справи
ОСОБА_5 30 вересня 2009 року подарував
свою 1 / 2 частку квартири АДРЕСА_5 в
м.Києві ОСОБА_4, який до цього часу мав у
власності іншу 1 / 2 частку ( а.с.8). Тобто,
відповідачі до 30 вересня 2009 року були
співвласниками квартири і як
співвласники мали нести обов»язки по
оплаті наданих житлово-комунальних
послуг і лише з жовтня 2009 року такий
обов»язок покладався на відповідача
ОСОБА_4

За таких обставин заборгованість за
період з 1 серпня 2008 року по жовтень 2009
року в сумі 2372 грн.53 коп. має бути
стягнута з відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в рівних частках, а решта
заборгованості за період з жовтня 2009
року по вересень 2013 року в сумі 9483 грн.87
коп. підлягає стягненню з ОСОБА_4 як
власника житла

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що відповідачі мають нести
солідарну відповідальність, що
встановлена ст.160 ЖК України, колегія
суддів відхиляє, оскільки статтею 160 ЖК
України регулюються питання про права,
обов»язки та відповідальність членів
сім»ї наймача в квартирах, що належать
громадянам на праві приватної
власності

У справі, рішення в якій
переглядається, підстави передбачені
законом для солідарної
відповідальності відповідачів в
період часу з жовтня 2009 року відсутні.

Що стосується доводів апеляційної
скарги в частині пропуску позивачем
строку позовної давності , то і в цій
частині колегія суддів їх відхиляє з
огляду на таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України під
позовною давністю мається на увазі
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки (
стаття 257 ЦК України).

Згідно із ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.За
зобов»язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов»язку.

Як убачається з наданого розрахунку
заборгованості відповідачі
здійснювали переплати за комунальні
послуги у жовтні 2009 року - 438 грн.43 коп., у
березні 2010 року - 592 грн.21 коп., у жовтні
2010 року -568 грн. 04 коп., у травні 2012 року -
425 грн.19 коп., у липні 2013 року 100 грн.24 коп.

Таким чином, здійснюючи оплати в
більшому розмірі ніж нараховані
платежі, відповідачі своїми діями
визнавали свій борг перед
організацією, яка надає
житлово-комунальні послуги. А тому
відсутні підстави вважати, що строк
позовної давності сплив.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивачем безпідставно
нараховується плата за комунальні
послуги із розрахунку на дві особи не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
має право на несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім»ї при
відповідному документальному
оформленні.

Рішенням Київської міської ради від 28
березня 2002 року № 409/1843 затверджено
«Порядок звільнення наймачів
(власників) квартир (приватних
будинків) та членів їх сімей за період
їх тимчасової відсутності від оплати
за комунальні послуги (гаряче та
холодне водопостачання,
водовідведення, газопостачання)»,
згідно якого, наймач (власник) квартири
(приватного будинку) та члени його
сім»ї за період тимчасової відсутності
мають право на несплату вартості
ненаданих послуг при дотриманні певних
умов: при тимчасовій відсутності
одного або декількох членів сім»ї: за
умови своєчасного подання в
житлово-експлуатаційну організацію та
в управління експлуатації газового
господарства документів, що
підтверджують факт відсутності одного
або декількох членів сім»ї.
Перерахунок за ненадані послуги з
холодного та гарячого водопостачання,
водовідведення і газопостачання
проводиться після надання документа,
що підтверджує факт відсутності не
пізніше місячного терміну.

За спірний період стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги відповідач ОСОБА_4 тричі
надавав довідки до ЖРЕО про проживання
в іншому місці, після чого
балансоутримувач здійснював
перерахунок вартості відповідних
комунальних послуг, що вбачається з
наданого позивачем розрахунку.

Як пояснив в судовому засіданні
представник позивача перерахунок
проводився за шість місяців, які
передували часу подачі відповідачем
відповідної довідки, в ніші періоди
нараховувати плату на одну особу у
позивача не було підстав.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що висновок суду про
безпідставність вимог до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за період
часу з 1 серпня 2008 року по жовтень 2009
року не відповідає встановленим судом
обставинам.

За таких обставин рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення..

Керуючись ст. ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314,
316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 травня 2014 року -
скасувати і ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_7 з кожного по
1186 грн.27 коп. на користь Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
м.Києва в рахунок погашення
заборгованості за період з 1 серпня 2008
року по 30 вересня 2009 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м.Києва 9483 грн.87
коп.в рахунок погашення заборгованості
за період з жовтня 2009 року по вересень
2013 року включно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м.Києва судовий
збір в сумі 194 грн.88 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м.Києва судовий
збір в сумі 48 грн.72 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: