АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/253/2014
р Головуючий в І
інстанції: Черниш О.Л.
Доповідач: Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 20 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Полікарпової
О.М.Суддів:Базіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні цивільну справу
за апеляційними скаргами Пацалової
Тамари Валеріївни, яка діє в інтересах
Херсонської загальноосвітньої школи
I-III ступенів № 55 Херсонської міської
ради та управління освіти Херсонської
міської ради на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 04 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
управління освіти Херсонської міської
ради, Херсонської загальноосвітньої
школи I-III ступенів № 55 Херсонської
міської ради про скасування наказів
про звільнення, поновлення на роботі та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що наказом
управління освіти Херсонської міської
ради (далі управління освіти) №1040-к від
28.08.2008 року та наказом по школі №73 від
29.09.2008 року її було призначено на посаду
заступника директора з
навчально-виховної роботи Херсонської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№55.

Наказом управління освіти №1346-к від 27
серпня 2013 року та наказом по школі від
29.08.2013 року №119 позивачку було
звільнено з посади заступника
директора з навчально-виховної роботи
Херсонської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №55 Херсонської міської
ради (далі школа №55) згідно п.3 ст.41 КЗпП
України (вчинення працівником, який
виконує виховні функції, аморального
проступку, несумісного з продовженням
даної роботи), з 29 серпня 2013 року.

Позивачка зазначає, що аморального
проступку вона не вчиняла, а 13.12.2011 року
між нею та її колегою, з вини останньої,
стався конфлікт, який є наслідком
довготривалих напружених відносин в
колективі.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04 листопада 2013 року
позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано наказ
управління освіти Херсонської міської
ради від 27 серпня 2013 року №1346-к та наказ
Херсонської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №55 від 29 серпня 2013 року
№119.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді заступника
директора з навчально-виховної роботи
Херсонської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №55 Херсонської міської
ради з 29 серпня 2013 року.

Стягнуто із управління освіти
Херсонської міської ради на користь
ОСОБА_6 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 10616, 83 грн.
та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Пацалова Тамара Валеріївна, яка діє в
інтересах Херсонської
загальноосвітньої школи I-III ступенів №
55 та управління освіти подали на нього
апеляційні скарги, в яких, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, просять
рішення суду скасувати і ухвалити
нове, яким відмовити у задоволені
позову у повному обсязі.

У запереченнях на апеляційні скарги
ОСОБА_6 їх доводи не визнає, вважає, що
судом постановлено обгрунтоване та
законне рішення.

Судова колегія, заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, вважає,
що апеляційні скарги підлягають
задоволенню частково з таких підстав.

Пунктом 3 ст.41 КЗпП України
передбачено звільнення з роботи за
вчинення працівником, який виконує
виховні функції, аморального
проступку, несумісного з продовженням
даної роботи.

В постанові Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» зазначено, що підстави для
звільнення мають відповідати закону,
підставою для звільнення за п.3 ст.41
КЗпП України може бути не будь-який
аморальний проступок, а такий, що
несумісний з продовженням даної
роботи. Звільнення за п.3 ст.41 КЗпП не є
дисциплінарним стягненням, але при
розгляді спорів про поновлення на
роботі суди мають брати до уваги
відповідно час, який минув після
вчинення аморального проступку, його
тяжкість, наступну поведінку
працівника та конкретні обставини, що
мають значення для правильного
вирішення питання.

Як вбачається з наказу управління
освіти від 27 серпня 2013 року №1346-к, яким
ОСОБА_6 звільнено з займаної посади,
13.12.2011 року об 11 год. між заступником
директора з навчально-виховної роботи
ОСОБА_6 та заступником директора з
виховної роботи ОСОБА_7 в присутності
учениці 5-го класу виник конфлікт, в
результаті якого ОСОБА_6 штовхнула
ОСОБА_7 від чого остання вдарилась об
шафу і отримала легкі тілесні
ушкодження. Підставою для звільнення у
наказі зазначено постанову про
закриття провадження у кримінальній
справі у зв'язку з примиренням та
рішення комісії по трудових спорах від
28.11.2011 року про недоцільність
перебування ОСОБА_6 на посаді
заступника директора з
навчально-виховної роботи (а.с.9).

Разом з тим, як правильного зазначив
суд першої інстанції, постанова суду
від 12 липня 2013 року (а.с.13) не містить
висновку про скоєння ОСОБА_6 злочину, а
є викладенням звинувачення останньої з
боку ОСОБА_7 Кримінальну справу закрито
судом без встановлення конкретних
обставин, за примиренням сторін.
Попередньо у цій кримінальній справі
відносно ОСОБА_6 було постановлено
вирок, який ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 14 травня 2013
року скасовано. Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах вважала
вирок незаконним, оскільки судом не
встановлено обставини конфлікту та
наявність умислу в діях ОСОБА_6 Під час
нового судового розгляду ці недоліки
не усунуто, а провадження у справі
закрито.

В наказі про звільнення зазначено, що
між заступником директора з
навчально-виховної роботи ОСОБА_6 і
заступником директора з виховної
роботи ОСОБА_7 стався конфлікт.

Як пояснила позивачка і це не
заперечується представником школи №55,
конфлікт між цими працівниками триває
декілька років. 17.06.2011 року позивачку,
за клопотанням ОСОБА_7, яка обіймає
посаду голови профспілкового комітету
незаконно звільнено з роботи, після
чого її було поновлено в судовому
порядку. У грудні 2011 року за
ініціативою ОСОБА_7 її виключено з
членів профкому та ініційовано питання
про її звільнення з роботи на КТС. Після
поновлення ОСОБА_6 на роботі двері її
кабінету, до яких мали доступ тільки
вчителі, обклеювались записками
образливого змісту. І в цей день,13.12.2011
року, конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_7
стався з вини останньої, яка в
присутності колег та учениці вимагала
пояснень від ОСОБА_6 та намагалася
забрати ученицю з її кабінету.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
звільнення ОСОБА_6 з роботи проведено
внаслідок загальної оцінки наслідків
конфлікту, який мав місце 13.12.2011 року,
без з'ясування обставин, що не дає
підстав указувати на вчинення
позивачкою аморального проступку,
несумісного з продовженням даної
роботи.

При цьому суд ураховував стаж її
роботи, наявність конфліктної ситуації
в колективі і те, що протягом 1 року 8
місяців після конфлікту ОСОБА_6
працювала сумлінно і не мала зауважень
до своєї роботи.

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції погоджується. В
характеристиці директора школи,
датованої 10.12.2012 року, тобто по сплину
одного року після конфлікту відмічено,
що ОСОБА_6 відповідально і сумлінно
виконує свою роботу, в 2011 році отримала
Подяку від Академії педагогічних наук
при Міністерстві освіти і науки. За
результатами продуктивної роботи
преміювалась. Однак виникають
конфлікти між нею та деякими колегами,
яким притаманна така ж нестриманість.

За відсутності однозначного підходу до
розмежування проступків сумісних і
несумісних з продовженням роботи,
враховуючи причину конфлікту,
провокацію його з боку іншої особи,
недоведеність умислу в діях ОСОБА_6, а
також ту обставину, що позивачка
тривалий час після конфлікту належно
виконує свої посадові обов'язки,
колегія суддів вважає правильною
оцінку суду проступку позивачки, як
такого, що не дає підстав адміністрації
для застосування до неї крайнього
заходу - звільнення з роботи.

Обгрунтовуючи апеляційні скарги,
апелянти посилаються на те, що суд
першої інстанції безпідставно
врахував тривалий строк роботи
позивачки після вчинення аморального
проступку та не взяв до уваги постанову
суду від 12 липня 2013 року про звільнення
її від кримінальної відповідальності
за примиренням, залишивши поза увагою
зміст злочинних діянь, у вчиненні яких
позивачка обвинувачувалася. При цьому
апеляційні скарги не містять посилання
на нові докази та невстановлені судом
обставини.

Колегія суддів не вбачає підстав для
переоцінки доказів та спростування
встановлених судом обставин.

Разом з тим, частково заслуговують на
увагу доводи апелянтів щодо
необґрунтованості рішення суду в
частині відшкодування моральної шкоди.
Судова колегія вважає, що судом першої
інстанції розмір моральної шкоди, яка
відшкодована позивачці є завищеним і
його визначено без врахування
неправомірності її поведінки в
конфліктній ситуації. З урахуванням
встановлених судом обставин він
підлягає зменшенню до 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Пацалової Тамари
Валеріївни, яка діє в інтересах
Херсонської загальноосвітньої школи
I-III ступенів № 55 Херсонської міської
ради та управління освіти Херсонської
міської ради задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04 листопада 2013 року
в частині стягнення моральної шкоди
змінити, зменшивши розмір моральної
шкоди з 5000 грн. до 1000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: