У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,Фаловської І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
третя особа - приватне підприємство
«ЄС-Сервіс», про визнання третейського
застереження недійсним та стягнення
безпідставно набутих грошових коштів,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на рішення апеляційного суду Одеської
області від 17 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся із позовом до суду, в
якому просив п. 3.2 договору
банківського рахунку №660/ФО1.1-10 від 29
грудня 2008 року, укладеного між ним та
банком, визнати недійсним.

Стягнути з відповідача на його користь
612 391 грн. 69 коп. в якості повернення
безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позову посилався на те,
що 29 грудня 2008 року з відповідачем
уклав договір банківського рахунку
№660/Ф01.1-10.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
банк зобов'язувався відкрити йому
поточний рахунок та надавати послуги
розрахунково-касового
обслуговування банківських поточних
рахунків фізичних осіб, відкритих в АКБ
СР «Укрсоцбанк».

Проте, без відома позивача з відкритого
на його ім'я рахунку банком було
списано кошти на загальну суму 185 370,33
доларів США.

Зазначав, що вказані кошти списувалися
з його особистого рахунку на погашення
процентів та простроченої
заборгованості по кредитному договору
№08-660/117-304 від 28 липня 2008 року та
договору поруки №09/1430 від 28 липня 2008
року.

Вказував, що 28 липня 2008 року між банком
та ПП «ЄС-Сервіс», укладено договір не
відновлювальної кредитної лінії
№08-660/117-304, відповідно до умов якого
банк надав приватному підприємству
«ЄС-Сервіс» грошові кошти на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання кредит у
розмірі 660 190 доларів США.

Від імені ПП «ЄС-Сервіс» вказаний
договір уклав позивач як директор
підприємства.

Що стосується договору поруки №09/1430
від 28 липня 2008 року, відповідно до якого
списувалися кошти з особистого рахунку
позивача, то його він особисто не
підписував та навіть не здогадувався
про його існування.

Зазначав також, що банком
здійснювалося списання коштів з його
особистого рахунку без його відома,
хоча відповідно до умов договору
банківського рахунку він доручив
здійснювати списання коштів на
договірній основі. При цьому, платіжні
доручення, на підставі яких відбулося
списання коштів з особистого рахунку
позивача, останній не підписував.

Щодо третейського застереження, що
передбачено умовами п. 3.2 договору
банківського рахунку, позивач
зазначав, що воно є недійсним, з огляду
на те, що воно фактично обмежує його
право на звернення з відповідним
позовом до суду за захистом порушених
прав. Окрім того, до компетенції
третейських судів не відноситься
розгляд справ у сфері захисту прав
споживачів, до яких відносяться спірні
правовідносини.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 21 травня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 17 липня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано в
частині відмови у задоволенні позову
про стягнення коштів та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги в цій частині задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача грошові кошти в розмірі 612 391
грн. 69 коп. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить
оскаржуване судове рішення скасувати
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої доводи
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 29 грудня 2008 року
між позивачем та АКБ СР
«Укрсоцбанк» укладено договір
банківського рахунку №660/Ф01.1-10
(надалі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору банк
зобов'язується відкрити клієнту
поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні та
надавати послуги з
розрахунково-касового обслуговування
відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору клієнт
доручає банку здійснювати договірне
списання з рахунку плати за надані
банком послуги з розрахунково-касового
обслуговування в розмірі,
передбаченому тарифами.

З матеріалів справи також вбачається,
що 28 липня 2008 року між ПП
«ЄС-Сервіс» в особі позивача, який на
той час був директором підприємства та
АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено договір
не відновлювальної кредитної лінії
№08-660/117-304, відповідно до умов якого
банк зобов'язувався надати
позивальнику грошові кошти в межах
максимального ліміту заборгованості в
сумі 660 190 доларів США. Відповідно до
п.п. 1.4-1.4.3 вказаного
договору не відновлювальної кредитної
лінії встановлено, що в якості
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань перед кредитором
щодо повернення кредиту, сплати
нарахованих процентів, комісій
можливої неустойки, а також інших
витрат щодо задоволення вимог
кредитора за договором, кредитор
укладає договір застави майна,
іпотечний договір та договір поруки.

Відповідно до договору поруки №06-09/1430
від 25 липня 2008 року позивач як фізична
особа-підприємець зобов'язався перед
АКБ СР «Укрсоцбанк» солідарно
відповідати за зобов'язаннями ПП
«ЄС-Сервіс» за зобов'язаннями
останнього по договору не
відновлювальної кредитної лінії
№08-660/117-304 від 25 липня 2008 року, зокрема
щодо повернення кредиту в сумі 660 190
доларів США.

Судами також встановлено, що з
особистого рахунку позивача
НОМЕР_1, що був відкритий на підставі
договору №660/Ф01.1-10 від 29 грудня 2008 року
про відкриття банківського рахунку
відповідачем списувалися кошти в
рахунок виконання зобов'язань за
кредитним договором №08-660/117-304 від 28
липня 2008 року та договором поруки №09/1430
від 28 липня 2008 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та
задовольняючи частково позовні вимоги,
апеляційний суд виходив з того, що банк
в порушення умов договору банківського
рахунку безпідставно списав кошти з
особистого рахунку позивача в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором не отримавши на це
попередньої згоди від позивача.

Такі висновки апеляційного суду
колегія суддів вважає обґрунтованими
та такими, що відповідають вимогам
закону з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Банк має право використовувати грошові
кошти на рахунку клієнта, гарантуючи
його право безперешкодно
розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України
банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

При цьому, відповідно до ст. 1071 ЦК
України банк може списати грошові
кошти з рахунка клієнта на підставі
його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з
рахунка клієнта без його розпорядження
на підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

Згідно із п. 1.3 договору поруки від 25
липня 2008 року у разі невиконання
позичальником забезпечених порукою
зобов'язань протягом семи робочих днів
від дати закінчення строку виконання
зобов'язань за договором кредиту,
поручитель доручає кредитору
здійснювати на підставі меморіальних
ордерів, оформлених кредитором,
договірне списання грошових коштів з
поточних рахунків поручителя.

Відтак, встановивши, що в матеріалах
справи відсутні відомості щодо
договірного списання коштів з
особистого рахунку позивача в рахунок
належного виконання зобов'язань за
кредитним договором та договором
поруки, а саме, відсутні меморіальні
ордери на договірне списання коштів,
апеляційний суд дійшов вірного
висновку про неправомірність такого
списання. При цьому, суд вірно не взяв
до уваги платіжні доручення, що були
надані відповідачем на підтвердження
наявності згоди позивача щодо списання
коштів з його особистого банківського
рахунку, з огляду на те, що висновком
НДЕКЦ при УМВС України в Одеській
області від 25 січня 2013 року було
встановлено, що підписи на вказаних
платіжних дорученнях були вчинені не
позивачем, а іншою особою.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі
несвоєчасного зарахування на рахунок
грошових коштів, що надійшли клієнтові,
їх безпідставного списання банком з
рахунка клієнта або порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом.

З врахуванням вказаних вимог закону,
враховуючи, що банком було
безпідставно списано грошові кошти з
особистого рахунку позивача
апеляційний суд дійшов вірного
висновку про обґрунтованість вимог
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача безпідставно
стягнуті грошові кошти.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів дійшла до висновку про
відхилення касаційної скарги та
залишення без змін оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 17 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
І.М. Фаловська