АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

[1]

06 лютого 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі - Бабіч
К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Відділ Державної
міграційної служби Святошинського
районного відділу Головного
управління державної міграційної
служби України в м. Києві, Служба у
справах дітей Святошинської районної в
м. Києві державної адміністрації про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом визнання осіб такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням, виселення та вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 30.10.2013 року,

встановила:

позивач у серпні 2013 р. звернулася до
суду з позовом, в якому просила усунути
їй перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, яку вона придбала з прилюдних
торгів, шляхом вселення, визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та
виселити їх з квартири і вселити її.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 30.10.2013 року позовні
вимоги було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідачі подали апеляційну скаргу,
в якій просять скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення - про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за
такими підставами.

При зверненні до суду позивач
посилалась на те, що вона придбала з
прилюдних торгів вказану квартиру і
04.05.2012 р. їй було видано свідоцтво про
право власності приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_5 Колишні власники квартири
разом з малолітньою дитиною - ОСОБА_6,
продовжують проживати в квартирі та
відмовляються її звільнити, чим
порушують її законні права як власника.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 30.10.2013 року позовні
вимоги було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі є колишніми власниками
квартири, право користування якою
вони мали до втрати права власності на
неї, як похідне. Також суд правильно
визначив відсутність права
користування спірною квартирою у
малолітньої дитини - ОСОБА_6, оскільки
її право є похідним від права
користування її батька - ОСОБА_4

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст. 316-319, 321, 328,
383, 386, 391 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України.

Доводи, викладені відповідачами в
апеляційній скарзі, про те, що вони не
можуть бути виселені з вказаної
квартири через недотримання позивачем
процедури направлення їм відповідної
вимоги, є безпідставними, оскільки
вказана квартира не передавалась в
іпотеку позивачу, а була придбана нею з
прилюдних торгів. Як власник позивач
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні нею права користування та
розпорядження своїм майном відповідно
до ст. 391 ЦК України.

Посилання на те, що суд неправильно
застосував норми матеріального права
та не врахував положення ст. 71 і 72 ЖК
України, за якими має вирішуватись
вимога про визнання їх такими, що
втратили право користування спірним
жилим приміщенням, також є
необґрунтованими, оскільки суд першої
інстанції правильно вказав в рішенні,
що норми вказаних статей застосуванню
для даних правовідносин не підлягають.
Зазначені норми регулюють права
користування жилими приміщеннями
наймачів та членів їх сімей в будинках
державного та громадського житлового
фонду. В даному випадку відповідачі
втратили право користування спірним
жилим приміщенням в зв'язку з втратою
права власності на нього.

Також не може бути підставою для
скасування рішення суду та відмови в
задоволенні позовних вимог факт
проживання в квартирі малолітньої
дитини - ОСОБА_6, оскільки дитина
проживала у спірній квартирі разом з
батьком, який втратив право
користування жилим приміщенням.

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, перевірено їх
доказами, правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 30.10.2013 р. - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/975/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Чала А.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.