АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В. В. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б.,
Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
06 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні квартирою та визначення
порядку її користування, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, зазначаючи, що
йому належить 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1, інша частина квартири
належить ОСОБА_4, ОСОБА_5 Посилаючись на
те, що відповідачі перешкоджають йому у
користуванні житлом, позивач просив
усунути йому перешкоди у користуванні
спірною квартирою, зобов'язавши
відповідачів надати йому ключі від
вхідних дверей, а також визначити
порядок користування квартирою,
виділивши йому кімнату № 6 площею 12,3
кв.м та комору № 5 площею 0,6 кв.м,
відповідачам - житлову кімнату № 7
площею 16,9 кв.м з балконом ІІ площею 0,7
кв.м та житлову кімнату № 8 площею 13,0
кв.м з лоджією І площею 2,0 кв.м,
залишивши інші приміщення у спільному
користуванні, покласти на відповідачів
судові витрати по справі (а.с. 1-4).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
06 листопада 2014 року у задоволенні
позовних вимог було відмовлено (а.с. 39-40)

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 посилається на неповне
з'ясування судом обставин у справі,
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судового рішення, у
зв'язку з чим ставить питання про його
скасування з прийняттям нового про
задоволення позовних вимог (а.с. 45-48).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив із того, що
позивачем не було доведено порушення
його прав з боку відповідачів.

Проте погодитись з такими висновками
суду не можливо.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу на підставі рішення Амур-
Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року
належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1
(а.с. 8-12).

Відповідно даних адресно-довідкового
відділу ГУДМС УДМС України
Дніпропетровської області в спірній
квартирі зареєстровані відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 22,23).

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Житлом фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше жиле
приміщення, призначені та придатні для
постійного або тимчасового проживання
в них ( ст.379 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.
Законодавець забезпечує рівні умови
здійснення своїх прав усім власникам
(ч. 4 ст. 319 ЦК України).

Оскільки право власності є абсолютним
правом, яке включає право володіння,
користування та розпорядження майном,
якого ніхто не може бути позбавлений,
крім випадків, передбачених законом
(стаття 41 Конституції України, статті
316-319 ЦК), то позивач, як співвласник, на
підставі статті 391 ЦК України, має право
на вселення до спірної квартири та
вимагати від відповідачів усунення
перешкод у її користуванні шляхом
передачі йому ключів від вхідних
дверей квартири.

Таким чином, вселення до житлового
приміщення та встановлення порядку
користування спільною власністю є
охоронюваним законом правом позивача і
не залежить від наявності чи
відсутності перешкод в його
користуванні від інших осіб, в тому
числі з боку відповідачів.

Тому, колегія суддів не може погодитися
з висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову з підстав
того, що позивач не надав доказів на
підтвердження того, що відповідачі
чинять йому перешкоди у користуванні
спірною квартирою.

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 358 ЦК
України, яка регулює правовідносини
щодо здійснення права спільної
часткової власності, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

У п.14 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" № 20 від 22 грудня 1995 року ( з
послідуючими змінами), роз'яснено, що
квартира, яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення із
самостійними виходами, які можуть
використовуватись як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Вважаючи помилковим висновок
місцевого суду щодо відмови в позові,
колегія суддів вважає за можливе
встановити порядок користування
спірною квартирою.

Згідно до технічного паспорту,
виготовленого станом на 21 травня 2014
року, загальна площа вказаної спірної
квартири становить - 62,1 кв.м, житлова -
42,2 кв.м, та складається з трьох кімнат -
12,3 кв.м, 16,9 кв.м та 13,0 кв.м, кухні,
вбиральні, ванної кімнати, коридору,
комори (а.с. 13-15).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується із запропонованим
позивачем варіантом встановлення
порядку користування квартирою,
оскільки при такому порядку не будуть
порушені права та інтереси
відповідачів, так як їм виділяються у
користування кімнати жилою площею 29,9
кв.м, хоча ідеально на кожного із
співвласників має припадати по 14,07 кв.м
жилої площі в квартирі. Отже, житлові
умови сторін будуть відповідати
можливостям використання ними своїх
прав співвласників майна і не будуть
суперечити їх інтересам.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового про задоволення
позовних вимог.

Крім того, враховуючи результат
вирішення справи з відповідачів на
користь позивача підлягають стягненню
судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
06 листопада 2014 року - скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 та
вселити його до квартири і зобов'язати
ОСОБА_4, ОСОБА_5 передати йому ключі від
вхідних дверей даної квартири.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого
виділити ОСОБА_3 у користування кімнату
№ 6, жилою площею 12,3 кв.м, з коморою № 5,
площею 0,6 кв.м; ОСОБА_4 та ОСОБА_5
виділити кімнату № 7, жилою площею 16,9
кв.м з балконом ІІ площею 0,7 кв.м та
кімнату № 8, жилою площею 13,0 кв.м з
лоджією І площею 2,0 кв.м. Інші
приміщення квартири (кухню № 4,
вбиральню № 3, ванну кімнату № 2,
коридор № 1) залишити у спільному
користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 по 365,40 грн. з кожного у рахунок
відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: