УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року
м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд
Волинської області в складі:

головуючої- судді
Пікули Н.В.

за участю секретаря -
Ваврисевич О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Володимир-Волинський подання
головного державного виконавця
Авраменко Н.В., погоджене начальником
відділу ДВС Володимир-Волинського
міськрайонного управління юстиції
Іщук Л.М., про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України,

ВСТАНОВИВ:

З подання вбачається, що у
відділі ДВС Володимир-Волинського
міськрайонного управління юстиції
перебуває виконавчий лист № 2/0301/398/2012
від 20.04.2012 року виданий
Володимир-Волинським міським судом про
стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі, в
розмірі по 200 гривень щомісячно,
починаючи з 21.03.2012 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Виконавче провадження з
виконання вказаного виконавчого листа
було відкрито 01.06.2012 року та направлено
боржнику для виконання.

Боржник рішення суду не виконує,
на виклики державного виконавця не
з'являється, не працевлаштовується.

Станом на 01.01.2014 року борг по
аліментах становить 4270,96 грн.

При перевірці майнового стану
боржника встановлено, що майна, яке б
належало їй на праві приватної
власності і яке підлягало б опису в
рахунок погашення боргу у неї не
виявлено, у зв'язку з чим головним
державним виконавцем відділу ДВС
Володимир-Волинського МРУЮ ставиться
питання про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
до виконання нею своїх зобов'язань.

Представник відділу державної
виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції в судове засідання
не з'явилась, подала суду заяву, згідно
якої поання підтримує повністю,
просить суд слухати справу у її
відсутність.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що
подання до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України",
громадянину України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
у випадках, якщо діють неврегульовані
договірні чи інші невиконані
зобов'язання -до виконання зобов'язань,
а який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Як вбачається з постанови
державного виконавця, від 01.06.2012 року,
щодо ОСОБА_2 відкрито виконавче
провадження про стягнення з неї в
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі, в
розмірі по 200 гривень щомісячно,
починаючи з 21.03.2012 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Заявник, звертаючись до суду з
даним поданням та вимагаючи тимчасово
обмежити боржника у праві виїзду за
межі України, посилається на
невиконання боржником зобов'язань,
покладених на неї рішенням суду.

Разом з тим, в самому поданні,
заявником не наведено жодних обставин
та не надано доказів, які б дійсно
свідчили про цілеспрямоване ухилення
боржника ОСОБА_2 від виконання
покладених на неї судовим рішенням
грошових зобов'язань та її намір вибути
за межі України з цією метою, а також
про наявність чи відсутність у
боржника закордонного паспорту.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так п. 5 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
передбачено, що громадянинові України,
який має паспорт може бути тимчасово
відмовлено у праві виїзду за кордон,
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
зобов'язань.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» надано право
державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з таким
поданням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10
ЦПК України наявність умислу та інші
факти, як обставини, які є предметом
посилання суб'єкта подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Враховуючи вимоги закону,
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України є винятковим
заходом обмеження особистої свободи
фізичної особи, який застосовується
лише при наявності достатніх на це
підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді обмеження у праві
виїзду не за сам факт невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Оскільки, судом не встановлено
наміру ОСОБА_2 не виконувати належні до
виконання зобов'язання, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її обмеження у
праві виїзду за кордон.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України", суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу ДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції Авраменко Н.В., про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Володимир-Волинський міський суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцій
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
Н.В. Пікула