У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Дем'яносова М.В.,Попович О.В.,Мостової
Г.І.,Ступак О.В.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та поділ
майна подружжя за касаційними скаргами
ОСОБА_7 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 24 грудня 2013
року, рішення апеляційного суду
Одеської області від 25 березня 2014 року,
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 25 березня 2014 року та ОСОБА_8
на окрему ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 25 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 24 грудня 2013 року позов
задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Виділено у власність ОСОБА_7 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

Виділено у власність ОСОБА_6
транспортний засіб Тойота Камрі, 2002
року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
грошову компенсацію різниці часток
майна у розмірі 335 428,33 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 25 березня 2014 року в зв'язку
з частковою відмовою від позову
скасовано рішення суду першої
інстанції щодо вимог про визнання
права власності на частину квартири
АДРЕСА_1, транспортний засіб Тойота
Камрі, 2002 року випуску, державний номер
НОМЕР_1 та стягнення грошової
компенсації, провадження у справі
закрито.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції було змінено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Після розірвання шлюбу відповідачу
залишено прізвище «ОСОБА_7».

Анульовано відмітку про скасування
актового запису про шлюб № 215 від 6
вересня 1996 року, проставлену на
підставі рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2011
року.

Окремою ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 25 березня 2014
року було доведено до голови
Приморського районного суду м. Одеси
про встановлені порушення вимог
процесуального закону суддею
Загороднюком В.І.

Не погодившись з вищезазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_7 звернулася
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просила скасувати
оскаржувані судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Не погодившись з окремою ухвалою
апеляційного суду, ОСОБА_8 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просив скасувати оскаржувану окрему
ухвалу, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга ОСОБА_7 підлягає
відхиленню, а ОСОБА_8 - задоволенню, з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

З огляду на те, що ОСОБА_7 у касаційному
порядку оскаржує судові рішення у
частині закриття провадження у справі
щодо вимог про визнання права
власності на майно та стягнення
грошової компенсації, перегляд судом
касаційної інстанції таких судових
рішень в іншій частині не здійснюється.

Вважаючи незаконними судові рішення,
ОСОБА_7 зазначала, що адвокат ОСОБА_9 як
представник ОСОБА_6 не мав повноважень
на подання позову про визнання права
власності на майно та стягнення
грошової компенсації, однак ці доводи
спростовуються матеріалами справи і не
ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до частини 1 статті 38 ЦПК
України сторона, третя особа, особа, яка
відповідно до закону захищає права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
заявники та інші заінтересовані особи
в справах окремого провадження (крім
справ про усиновлення) можуть брати
участь у цивільній справі особисто або
через представника.

Згідно з частиною 1 статті 40 ЦПК України
представником у суді може бути адвокат
або інша особа, яка досягла
вісімнадцяти років, має цивільну
процесуальну дієздатність і належно
посвідчені повноваження на здійснення
представництва в суді, за винятком
осіб, визначених у статті 41 цього
Кодексу.

Нормами частини 4 статті 42 ЦПК України
передбчено, що повноваження адвоката
як представника можуть також
посвідчуватись ордером, дорученням
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги, або договором. До
ордера обов'язково додається витяг із
договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій. Витяг
засвідчується підписом сторін
договору.

Представник, який має повноваження на
ведення справи в суді, може вчиняти від
імені особи, яку він представляє, усі
процесуальні дії, що їх має право
вчиняти ця особа. Обмеження
повноважень представника на вчинення
певної процесуальної дії мають бути
застережені у виданій йому довіреності
(частини 1, 2 статті 44 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що
позовну заяву ОСОБА_6 від 6 грудня 2012
року підписав його представник,
адвокат ОСОБА_9 До позовної заяви
додано ордер та витяг із договору про
надання правової допомоги у цивільній
справі, укладений ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.
5, 6). У подальшому, 22 травня 2013 року
ОСОБА_6 видав ОСОБА_9 довіреність. Крім
цього, ОСОБА_6 брав участь у судових
засіданнях разом зі своїм
представником ОСОБА_9 (а.с. 66-67, 95-98, 103-106,
136-137). Заяву про часткову відмову від
позовних вимог ОСОБА_6 підписано
власноручно (а.с. 236).

Таким чином, доводи ОСОБА_7 про
відсутність у ОСОБА_9 як представника
ОСОБА_6 повноважень на процесуальне
предствництво, а відтак незаконність
вчинення ним усіх процесуальних дій, є
безпідставними.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу
щодо доводів ОСОБА_7, оскільки
оскаржувані судові рішення було
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд у випадках та в
порядку, встановлених статтею 211 ЦПК
України, може постановити окрему
ухвалу. Суд може також постановити
окрему ухвалу, в якій зазначити
порушення норм права і помилки,
допущені судом першої інстанції, які не
є підставою для скасування рішення чи
ухвали суду першої інстанції (стаття 320
ЦПК України).

Відповідно до статті 211 ЦПК України суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, може постановити окрему
ухвалу і направити її відповідним
особам чи органам для вжиття заходів
щодо усунення цих причин та умов. Про
вжиті заходи протягом місяця з дня
надходження окремої ухвали повинно
бути повідомлено суд, який постановив
окрему ухвалу. Окрему ухвалу може бути
оскаржено особами, інтересів яких вона
стосується, у загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24
жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» апеляційні суди
постановляють окремі ухвали та
направляють їх відповідним особам і
органам для вжиття ними необхідних
заходів у порядку, встановленому
статтею 211 ЦПК України, як щодо
виявлених при розгляді справи причин
та умов, що сприяли порушенню закону,
так і щодо порушення норм права та
помилок, зокрема тяганини, інших
недоліків під час розгляду справи,
допущених судом першої інстанції, що не
фіксуються в судовому рішенні
апеляційного суду.

Окремі ухвали про допущені судом
першої інстанції порушення норм права
і помилки направляються для їх
усунення та з метою запобігання їх
виникненню (залежно від характеру та
кількості) до суду першої інстанції чи
судді, які розглядали справу, або до
відповідної кваліфікаційної комісії
суддів.

Постановляючи окрему ухвалу відносно
судді Загороднюка В.І., апеляційний суд
зазначив, що у матеріалах справи
відсутні докази направлення
відповідачу ОСОБА_7 ухвали судді про
відкриття провадження у справі від 26
грудня 2012 року.

Однак апеляційний суд не звернув уваги,
що у матеріалах справи містяться
відомості про направлення на адресу
ОСОБА_7 копій ухвали про відкриття
провадження у справі, судової повістки,
позовної заяви і доданих до неї
матеріалів з відміткою про одержання
кореспонденції 24 січня 2013 року і
відмову відповідача від підпису про
отримання (а.с. 91).

Також апеляційний суд не навів доводів
про те, яким чином було порушено
процесуальні права ОСОБА_7, оскільки із
матеріалів справи вбачається, що вона
брала участь у судових засіданнях від 15
квітня 2013 року, 23 травня 2013 року, 10
липня 2013 року та 24 грудня 2013 року (а.с.
66-67, 95-98, 103-106, 136-137).

За таких обставин касаційна скарга
ОСОБА_8 підлягає задоволенню, оскільки
доводи окремої ухвали апеляційного
суду спростовуються матеріалами
справи.

Керуючись статтями 211, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 24 грудня 2013 року, рішення
апеляційного суду Одеської області від
25 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 березня 2014 року залишити без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Окрему ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 25 березня 2014 року
скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:М.В.
Дем'яносов Г.І. Мостова О.В. Попович О.В.
Ступак