Справа № 265/868/14-ц
Провадження № 6/265/128/14
У Х В А Л А

12 лютого 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

при секретарі Мальській Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
Донецької області подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області про примусове
проникнення до жилого приміщення
боржника ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2014 року Орджонікідзевський
ВДВС ММУЮ звернувся до
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області з
поданням про примусове проникнення до
жилого приміщення - квартири АДРЕСА_2,
за місцем проживання боржника ОСОБА_1,
посилаючись на наступні обставини. На
виконанні в Орджонікідзевському ВДВС
ММУЮ знаходиться виконавчий лист за №
2-891 від 15 жовтня 2009 року виданий
Орджонікідзевським районним судом
міста Маріуполя Донецької області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію за 11/40 частки
жилого будинку АДРЕСА_1 у розмірі 69 379,00
гривень, залишок боргу за яким
становить 18 347,50 гривень. При
примусовому виконанні зазначеного
виконавчого документу для задоволення
вимог стягувача державним виконавцем
було складено акт опису й арешту майна,
що належить ОСОБА_1, а саме: 29/40 частин
будинку АДРЕСА_1. Після реалізації
вказаного нерухомого майна та
погашення за рахунок коштів, що
надійшли від його реалізації, залишок
боргу становить 18 347, 50 гривень. Згідно
інформаційної довідки Міського
комунального підприємства
«Маріупольського БТІ» № 25685369 боржнику
ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_2.
Арешт на вказане нерухоме майно
накладено постановою державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
ДВС Маріупольського МУЮ від 01 квітня 2010
року, що підтверджується витягом про
реєстрації в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 07 квітня 2010 року. Згідно відповідей
ДПС України інформації про місце
отримання доходів (місце роботи) та
відкриті боржником рахунки у банках та
інших фінансових установах - відсутня.
До теперішнього часу боржником сума
боргу не сплачена. У зв'язку з тим, що
боржник ухиляється від добровільного
виконання рішення суду, тому
Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ просить
суд розглянути питання щодо
примусового проникнення до жилого
приміщення боржника ОСОБА_1.

У судове засідання представник
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ не
з'явився за невідомих суду причин.

Відповідно до ч.2 ст.376
Цивільно-процесуального кодексу
України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
особи, у якої знаходиться майно
боржника, вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця, негайно.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що подання задоволенню не
підлягає за наступних підстав.

За зверненням державного виконавця в
порядку п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» за поданням,
погодженим з начальником державної
виконавчої служби, суд на підставі ст.376
ЦПК України вирішує питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника при
виконання судових рішень.

Зокрема, пунктом 15 ч.3 ст.11 Закону
встановлено, що при виконанні судових
рішень за наявності вмотивованого
рішення суду про примусове проникнення
до житла чи іншого володіння фізичної
особи державний виконавець має право
безперешкодно входити на земельні
ділянки, в жилі та інші приміщення
боржників - фізичних осіб, проводити в
цих приміщеннях огляд, за необхідності
примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати ці приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належні боржникові майно, яке там
знаходиться та на яке за законом
можливо звернути стягнення.

Крім того, пунктом 11 ч.3 ст.11 Закону
встановлено, що державний виконавець
при виконанні судових рішень має право
викликати фізичних осіб, посадових
осіб з приводу виконавчих документів,
що знаходяться у виконавчому
провадженні, а в разі неявки боржника
без поважних причин виносити постанову
про його привід через органи
внутрішніх справ.

Згідно виконавчого листа за № 2-891 від 15
жовтня 2009 року виданого
Орджонікідзевським районним судом
міста Маріуполя Донецької області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню грошова
компенсація за 11/40 частки жилого
будинку АДРЕСА_1 в розмірі 69 379,00
гривень.

Згідно інформаційної довідки від 25
березня 2010 року наданої Міським
комунальним підприємством
«Маріупольське БТІ» № 25685369 боржнику
ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_2.
Арешт на вказане нерухоме майно
накладено постановою державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
ДВС Маріупольського МУЮ від 01 квітня 2010
року, що підтверджується витягом про
реєстрації в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна №
26743369 від 07 квітня 2010 року.

В ході примусового виконання
державним виконавцем здійснювалися
виходи за адресою боржника ОСОБА_1 в
квартиру АДРЕСА_2 та складено акт
державного виконавця від 23 вересня 2013,
для перевірки майнового стану
боржника, але до квартири потрапити не
малось можливості, оскільки двері
ніхто не відчиняє. Крім того, за адресою
проживання боржника залишалися
повідомлення про виклик до виконавчої
служби.

Статтею 8 Конституції в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Право на недоторканість житла,
закріплене у положеннях ст. 30
Конституції України від 28 червня 1996
року №254к/96-ВР, відповідно до якої не
допускається проникнення до житла чи
до іншого володіння особи, проведення в
них огляду чи обшуку інакше як за
вмотивованим рішенням суду.

Крім того, право на недоторканість
житла бере свої початки в ст.12
Загальної декларації прав людини,
прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10
грудня 1948 року, ст.8 Конвенції про
захист прав та основних свобод людини
від 04 листопада 1950 року (ратифіковано
Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року),
ст.17 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права,
прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16
грудня 1966 року (ратифіковано Указом
Президії Верховної Ради Української
РСР №2148-VIII від 19 жовтня 1973 року).

Відповідно до роз'яснень, викладених в
Постанові Пленуму Верховного суду
України від 01 листопада 1996 року №9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» конституційні
права та свободи людини і громадянина є
безпосередньо діючими. Вони визначають
цілі і зміст законів та інших
нормативно-правових актів, зміст і
спрямованість діяльності органів
законодавчої та виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування і
забезпечуються захистом правосуддя.
Виходячи із зазначеного принципу та
гарантування Конституцією судового
захисту конституційних прав і свобод,
судова діяльність має бути спрямована
на захист цих прав і свобод від
будь-яких посягань шляхом забезпечення
своєчасного та якісного розгляду
конкретних справ. При цьому слід мати
на увазі, що згідно зі ст.22 Конституції
закріплені в ній права і свободи людини
й громадянина не є вичерпними. Оскільки
Конституція України, як зазначено в її
ст.8, має найвищу юридичну силу, а її
норми є нормами прямої дії, суди при
розгляді конкретних справ мають
оцінювати зміст будь-якого закону чи
іншого нормативно-правового акта з
точки зору його відповідності
Конституції і в усіх необхідних
випадках застосовувати Конституцію як
акт прямої дії. Судові рішення мають
ґрунтуватись на Конституції, а також на
чинному законодавстві, яке не
суперечить їй.

Всупереч викладеним нормам, в
матеріалах подання маються відомості,
що за ОСОБА_1 зареєстрована 1/2 частка
квартири АДРЕСА_2, але заявником не
надано відповіді з місця реєстрації
божника, у зв'язку із чим відсутні дані
про належне повідомлення ОСОБА_1 про
виклик до виконавчої служби та
ухилення останньої від явки до
виконавчої служби. Також відсутні
повідомлення про вручення повісток
божнику ОСОБА_1 про необхідність
з'явитися до виконавчої служби.
Звертаючись до суду з поданням про
примусове проникнення до жилого
приміщення боржника ОСОБА_1, державний
виконавець Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ в Донецький
області не надав доказів того, що ним
вчинено всі дії, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»,
спрямовані на погашення виниклої
заборгованості.

За таких підстав, суд вважає, що подання
про примусове проникнення до вказаної
квартири є не обґрунтованим, оскільки
державним виконавцем не було вжито
достатньо заходів для безперешкодного
входження до вказаного майна, де
проживання боржник та належного
виклику останньої до виконавчої
служби.

З урахуванням викладених обставин, на
підставі ст.ст.8, 22, 30 Конституції
України, Закону України «Про виконавче
провадження», Постанови Пленуму
Верховного суду України від 01
листопада 1996 року №9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», керуючись ст.ст. 293, 376 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
примусове проникнення до жилого
приміщення боржника ОСОБА_1 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя____________________В.В. Шиян