Справа № 180/644/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого: судді Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача Мажари М.Н.,
Семірікова Г.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» про
визнання бездіяльності протиправною
та відшкодування шкоди,-

В С
Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Марганецького
міського суду із позовом до
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» про
визнання бездіяльності протиправною
та відшкодування шкоди.

В обґрунтування пред'явленого позову
позивач вказує, що 06.12.2012 року його син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, самостійно при
нормальному фізичному стані поступив
до КП «Марганецька міська лікарня»,
згодом переведений до КП
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня ім. І.І.Мечникова». В результаті
дій відповідальних працівників
лікарні його син ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер. Бездіяльність службових та
посадових осіб КЗ «Дніпропетровська
обласна клінічна лікарня імені
І.І.Мечникова» є протиправною та
підтверджується наступними
обставинами: після неодноразових усних
його звернень до посадових осіб, на які
дій і відповідей не було, він був
змушений звертатись письмово, але
також дій і письмових відповідей йому
не надавали. Їх просто потихеньку
вбивали обох, його сина фізично голодом
та іншим, а його морально та
бездіяльністю. Все це підтверджується
доказами, а саме відповіддю
прокуратури Жовтневого району від
13.02.2012 року №37с13 та заявами, на які він
відповіді не одержав по теперішній час.
Копії заяв №792 від 12.12.12, №792 від 12.12.12, №
К-4793 від 13.12.12, 02.01.13, 03.01.13, 09.01.13, 10.01.13, №20,
04.01.13, 11.01.13, №К-7 від 02.01.13, №К-7/2 від 09.01.13
року, які додає. Просе суд звернути
увагу на його заяви, у яких він просив
надати відповідь.

З 10.12.12 року по 15.01.13 року він переносив
муки свого сина, страждав тому, що не
міг йому нічим допомогти, так як
реанімаційне відділення є закритим
відділенням. Кожний день він по 5-6 годин
вистоював біля відділення, думав, що
його там кормлять хоча б через зонд (так
казав завідуючий реанімації ОСОБА_6),
носив харчі - м'ясний бульйон, соки, воду
без газу, апельсини, мандарини, сир та
інше, а виявилося, що його ніхто не
кормив, а морили голодом. Це
підтверджується документально -
доказом від 02.01.2013 року, який буде
представлений в суді. Вся ця
неправомірна бездіяльність службових
та посадових осіб призвела його сина до
смерті.

Дії та бездіяльність відповідачів
призвели до завдання йому моральної
шкоди, що полягає у душевних
стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо нього,
членів його сім'ї та близьких родичів.

Він зазнав фізичних, душевних,
психічних страждань. Немайнові втрати
носять характер неможливості їх
відновлення. Тяжкість вимушених змін у
його житті є безмежними. Життя людини є
найціннішим, визнається Міжнародним
пактом про громадянські і політичні
права (1966), Загальної декларації прав
людини (1948), Паризької хартії для нової
Європи (1990), Європейської Конвенції про
права людини і основні свободи (1990),
Конституцією України найвищою
соціальною цінністю.

Вважає, що розмір моральної шкоди в
залежності від характеру та обсягу
страждань, яких він та члени його сім'ї
зазнали, характеру немайнових втрат
має бути відшкодований в сумі 10 000
000 грн.

Просить суд визнати бездіяльність
посадових та службових осіб КЗ
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І.Мечникова» по
своєчасному та об'єктивному розгляду
звернень ОСОБА_1 протиправною.
Зобов'язати відповідача розглянути всі
звернення ОСОБА_1. Стягнути з
відповідача на його користь в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 108000
тисяч гривень. Стягнути з відповідача
на його користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди - 10
млн.грн. Всі судові витрати покласти на
відповідача.

У судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
проти задоволення позову заперечували.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» про
визнання бездіяльності протиправною
та відшкодування шкоди підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 06.12.2012 року син
позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
поступив до КП «Марганецька міська
лікарня», згодом переведений до КП
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня ім. І.І.Мечникова». ІНФОРМАЦІЯ_1
року син позивача помер. Позивач
посилається на те, що причиною смерті
його сина є незаконні дії та
бездіяльність службових та посадових
осіб КЗ «Дніпропетровська обласна
клінічна лікарня імені І.І.Мечникова».
Зазначає, що їх вбивали обох, його сина
фізично голодом та іншим, а його
морально своєю бездіяльністю. Крім
того на його чисельні письмові заяви
працівники медичного закладу не
реагували і не надавали йому письмових
відповідей.

Згідно ст.22 ЦК України - особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК України -
розмір відшкодування моральної шкоди
визначається з урахуванням характеру
заподіяних фізичних та моральних
страждань, інших негативних наслідків.

Відповідно до статті 1166 Цивільного
кодексу України - майнова шкода,
завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю фізичної особи, а також
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно статті 1167 ЦК України - моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від
дня їх отримання. Якщо в місячний
термін вирішити порушені у зверненні
питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати
сорока п'яти днів. На обгрунтовану
письмову вимогу громадянина термін
розгляду може бути скорочено від
встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають
встановлені законодавством пільги,
розглядаються у першочерговому
порядку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Оскільки в судовому засіданні
встановлений та доведений факт
бездіяльність посадових осіб
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» по
своєчасному та об'єктивному розгляду
звернень ОСОБА_1, що підтверджується, що
підтверджується перевіркою
прокуратури Жовтневого району м.
Дніпропетровська, якою встановлено, що
вказані дії посадових та службових
осіб Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова», які
полягають у невиконанні ними дій, які
вони повинні були і могли вчинити в
силу покладених на них посадових
обов'язків і згідно з чинним
законодавством України свідчить про
небажання здійснювати ними заходи, які
б сприяли своєчасному та об'єктивному
розгляду звернень громадян.
Прокуратурою Жовтневого району м.
Дніпропетровська на адресу
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова»
направлено подання про усунення
порушень вимог чинного законодавства,
та наказом Головного лікаря
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» № 145 від 26
лютого 2013 року, відповідно до якого за
допущені порушення вимог чинного
законодавства притягнуто до
дисциплінарної відповідальності
діловода канцелярії ОСОБА_7, якій
оголошено догу. Суд вважає за необхідне
позовні вимоги, в частині визнання
бездіяльності посадових осіб
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» по
своєчасному та об'єктивному розгляду
звернень ОСОБА_1, задовольнити.

Відповідно діючого законодавства
відповідальність за дії своїх
працівників несе підприємство,
обговорюючи розмір відшкодування
ОСОБА_1 моральної шкоди суд враховує
характер і об'єм його фізичних,
душевних, психічних страждань від
бездіяльності посадових осіб та
несвоєчасного розгляду його звернень.
Суд враховує, що у відповідність п.9
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Виходячи з принципів розумності,
виваженості і справедливості, суд
вважає, що у відшкодування моральної
шкоди позивачу необхідно стягнути з
відповідача, в межах заявлених ним
позовних вимог 1 000 гривень за
перенесені ним страждання.

Враховуючи той факт, що вина
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» в
настанні смерті ОСОБА_5 в судовому
засіданні не доведена, тому
стверджувати, що дії посадових осіб
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова»
перебувають в прямому причинному
зв'язку зі смертю безпідставно. Суд
вважає за необхідне в задоволенні
позову в частині відшкодування шкоди
заподіяної смертю, відмовити за
недоведеністю.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в
розмірі 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК
України ст.ст. 10,11, 60, 197, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» про
визнання бездіяльності протиправною
та відшкодування шкоди - задовольнити
частково.

Визнати бездіяльність посадових осіб
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова» по
своєчасному та об'єктивному розгляду
звернень ОСОБА_1 - протиправною.

Стягнути з Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова»
(Ідентифікаційний код юридичної особи
01985423) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1)
моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна клінічна
лікарня імені І.І. Мечникова»
(Ідентифікаційний код юридичної особи
01985423) на користь держави судовий збір в
розмірі 114 гривень 70 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. С. Янжула