Справа № 645/1579/13-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого -судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судових засідань -
Новицької Я.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУ ДМС
України в Харківській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання
та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про житловий сервітут, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстрації місця проживання.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що їй на
праві власності на підставі договору
дарування від 26.12.2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_4 , реєстровий №5118
належить квартира АДРЕСА_1 . В
квартирі, що належить позивачці
зареєстрований її брат-відповідач
за справою , який в 1986 році
добровільно виїхав з квартири та
мешкає разом зі своєю родиною за
адресою: АДРЕСА_5. Реєстрація
відповідача в квартирі призводить до
витрат по сплаті комунальних
послуг та обмежує права позивачки
як власника житла, у зв'язку з чим
позивачка звернулась до суду з
позовом та просить суд усунути їй
перешкоди в володінні , користуванні
та розпорядженні права власності -
квартири АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1.

Позивач та її представник - ОСОБА_5, яка
діє на підставі договору про надання
правової допомоги, в судовому
засіданні позов підтримали та
просили суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, визнавши
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідний орган зняти його з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнав та
звернувся до суду з зустрічним
позовом про встановлення права
користування чужим майном,
посилаючись на те, що за час шлюбу
його батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була
придбана квартира АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько -
ОСОБА_7 Після смерті батьків,
відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає
позивачу ОСОБА_3 в проживанні в
спірній квартирі та вимагає знятись
з реєстраційного обліку, а у лютому 2013
року йому стало відомо, що вказана
квартира належить відповідачці на
праві власності на підставі договору
дарування. Позивач ОСОБА_3 вважає , що
такими діями відповідачки
порушуються його права, оскільки він
зареєстрований в спірній квартирі з
моменту її отримання батьками,
періодично користувався житловою
кімнатою площею 12.2 кв.м., в якій
знаходяться його речі , меблі та
особисті документи та іншого житла
для проживання він не має. У зв'язку з
чим звернувся до суду з позовом про
встановлення права користування
житловою кімнатою площею 12.2. кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_2 та її представник в судовому
засіданні позов ОСОБА_3 не визнали та
просили відмовити в його задоволенні
посилаючись на його безпідставність
та необґрунтованість.

Представник третьої особи
Фрунзенського районного відділу у м.
Харкові ГУ ДМС України в
Харківській області ОСОБА_8, яка діє на
підставі довіреності, в судовому
засіданні, проти позову ОСОБА_2 не
заперечувала, пояснила, що в матеріалах
справи достатньо підстав для визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування спірним житловим
приміщенням.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а ч.4 цієї статті передбачає, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд, вислухавши пояснення
позивачки за основним позовом, її
представника, відповідача,
представника 3-ї особи, свідка та
дослідивши матеріали справи, вважає
позовні вимоги ОСОБА_2 такими, що
підлягають задоволенню, а зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3 такими, що
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини:

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_2 на підставі
договору дарування від 26.12.2003 року
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_4, реєстровий №5118 .

Вважаючи вказаний договір дарування
від 26.12.2003 року таким , що порушує
його права, ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
частково недійсним договору
дарування та визнання права
власності і на майно в порядку
спадкування за законом.

Рішенням Фрунзенського районного
суду м.Харкова від 09.10.2013 року в
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання частково недійсним
договору дарування та визнання
права власності на майно в порядку
спадкування за законом, відмовлено,
оскільки судом встановлено, що при
посвідченні договору дарування
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 було
додержано форма та порядок укладання
договору дарування квартири,
дружиною дарителя було надано
письмову згоду на відповідний
правочин та за життя ОСОБА_6 не
ставила питання про розірвання
договору дарування у зв'язку з
порушення її прав, як співвласника
сумісного майна подружжя. .

В квартирі, яка належить позивачці,
зареєстрований її брат ОСОБА_3, який в
1986 році добровільно виїхав з
квартири та весь цей час мешкає разом
зі своєю родиною за адресою:
АДРЕСА_5.

Даний факт не був спростований в
судовому засіданні відповідачем
ОСОБА_3, який пояснив, що після
смерті батька, він приїжджав до
своєї сестри в січні 2013 року та в
розмові з нею йому стало відомо, що
спірна квартира належить його
сестрі на підставі договору
дарування, після чого він звернувся
до правоохоронних органів з приводу
усунення перешкод в користуванні
спірного житла.

ОСОБА_3 також пояснив, що він не знає, чи
міняла замки ОСОБА_2, бо він не приходив
до спірної квартири і навіть не
намагався її відчинити ключами, а
просто звернувся до міліції.

Відповідно висновку ДІМ
Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України
в Харківській області ст. сержанта
міліції ОСОБА_10 від 05.02.2013 року за
результатами перевірки заяви
ОСОБА_3 ЖЄО № 10111 від 29.01.2013 року
було встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_2
на підставі договору дарування від
26.12.2003 року, заявник ОСОБА_3, який є її
рідним братом, на протязі 25 років не
мешкав в даній квартирі, рідко
з'являвся та ОСОБА_2 подано позов до
Фрунзенського районного суду м.
Харкова про зняття з реєстрації
ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що в даному
випадку існують цивільно-правові
відносини подальша перевірка заяви
ОСОБА_3 припинена.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що знаходиться у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 1985
року. Після реєстрації шлюбу вони стали
постійно мешкати у квартирі АДРЕСА_5. Ії
чоловік у своїх батьків за час їх шлюбу
не проживав, лише приїздив до них у
гості. На теперішній час ОСОБА_3 мешкає
в орендованій квартирі, оскільки вони
на теперішній час не підтримують
шлюбних відносин. Стосовно їх
примирення або розлучення, свідок суду
пояснень не надала.

Однак, суд, пояснення свідка,
оцінює критично, оскільки вона є
дружиною ОСОБА_3, та зацікавлена у
вирішенні справи на його користь.

Виходячи зі ст.. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК
України, право власника
використовувати житло для власного
проживання, та проживання інших осіб і
розпоряджатися житлом на власний
розсуд.

Виходячи зі ст.. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування своїм майном.

Як вбачається зі ст.. 391 ЦК України,
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно положень Закону України «Про
власність» власник вправі
розпоряджатись, користуватись, та
володіти своєю власністю, а також
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, навіть якщо ці порушення не
були поєднані з позбавленням володіння
та відшкодування завданої цим шкоди.

Ст. 41 Конституції України
гарантує право володіти і
користуватись своєю власністю, а
також вказує на те, що право власності
є непорушним.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що спірна квартира
належить позивачці ОСОБА_2 на праві
власності, домовленостей між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 з
приводу збереження за ним житлової
площі в період його відсутності не
було, що було підтверджено сторонами
в судовому засіданні, реєстрація
відповідача в квартирі, що належить
позивачці, порушує її права як
власника, у зв'язку з чим позов
ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Доводи позивача ОСОБА_3 за
зустрічним позовом про встановлення
житлового сервітуту, а саме права
користування житловою кімнатою
площею 12.2. кв.м. в квартирі АДРЕСА_1
не підтвердженні відповідними
доказами, а його прохання встановити
житловий сервітут свідчить про те, що
він у спірній квартирі не проживає.

У відповідності ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Однак вимоги позивача ОСОБА_3
про порушення його права
користування житловою площею в
спірній квартирі не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, не
підтверджуються належними та
допустимими доказами , а право
власності є непорушним правом , яке
охороняється законом та нормами
Конституції України, у зв'язку з чим
позов ОСОБА_3 таким, що не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.212 ЦПК України - суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд постановляє рішення в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,11, 60,61,88, 209,212-215 ЦПК України, ст.
317, 383, 391 ЦКУкраїни, ст.41 Конституції
України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУ
ДМС України в Харківській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання -
задовольнити .

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням - АДРЕСА_1.

Зобов*зати Фрунзенський РВ у
м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській
області зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати в розмірі
114,71 грн. (сто чотирнадцять грн. сімдесят
одна копю).

В зустрічному позові ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про житловий сервітут -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано до апеляційного
суду Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами , які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Надруковано в
нарадчій кімнаті.

Суддя Фрунзенського районного суду

С. О. Іващенко