Справа № 404/8212/13-ц
Номер провадження 2/404/82/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді -
Бершадської О.В.

при секретарі -
Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , треті особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ПАТ "УкрСиббанк", ПАТ КБ
"Приват-Банк" про визнання права
власності ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_1, в
порядку статей 327, 321, 392 , 1218 ЦК
України , звернулась в суд із
позовом до ОСОБА_2 , яким просила
визнати за нею право власності на
кошти в розмірі 15 000 грн., які
зберігаються в Публічному
акціонерному товаристві «УкрСиббанк»
на рахунку НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_3; визнати за нею право власності
на кошти в розмірі 4 500 грн., які
зберігаються в Публічному
акціонерному товаристві «УкрСиббанк»
на рахунку № НОМЕР_2, який належить
ОСОБА_3 та визнати за нею право
власності на кошти в розмірі 2 260
доларів США, що еквівалентно 18 080 грн.,
які зберігаються в Публічному
акціонерному товаристві Комерційний
Банк «Приватбанк» на рахунку НОМЕР_3,
який належить ОСОБА_3.

Вимоги мотивує тим, що 14
листопада 2005 року вона уклала з АКІБ
«УкрСиббанк» договір про відкриття
карткового пенсійного рахунку та
видачу платіжної картки. Згідно умов
даного договору АКІБ «УкрСиббанк»
відкрив їй картковий рахунок НОМЕР_4 та
видав платіжну картку. На зазначений
рахунок їй перераховувалась пенсія.
Враховуючи те, що вона є інвалідом
другої групи та не може самостійно
пересуватися вона досягла
домовленості зі своїм сином ОСОБА_3 про
те, що він буде знімати кошти з її
рахунку та передавати їх їй. Для
цього, йому було видано додаткову
платіжну картку як довіреній особі. 9
листопада 2012 року ОСОБА_3 отримав з її
рахунку кошти в розмірі 15 000 грн. та в
цей же день кошти їй не віддав, а
зарахував їх на свій рахунок НОМЕР_1,
який йому було відкрито в ПАТ
«УкрСиббанку » на підставі договору
банківського вкладу (депозиту) від 9
листопада 2013 року. Крім того, 21 жовтня
2009 року між нею та ПАТ «УкрСиббанк»
було укладено договір банківського
вкладу, згідно умов якого нею було
здійснено вклад в розмірі 2 260 доларів
CШA, який було зараховано на рахунок
НОМЕР_2 USD. Станом на 13.08.2013 року 2 260
доларів США є еквівалентно 18 080 грн., що
підтверджується довідкою від 13 08.2013
року, виданої начальником відділення
№ 46 ПАТ «УкрСиббанк». Згідно з
довідкою № 370, яка надана ПАТ
«УкрСиббанк» від 29.08.2013 року її кошти з
урахуванням процентів з рахунку НОМЕР_2
були зняті ОСОБА_3 на підставі
довіреності від 21.10.2009 року. Більш того,
про існування зазначеної довіреності
вона дізналася тільки 29.08.2013 року,
тобто довіреність ОСОБА_3 на
розпорядження належними їй коштами,
які знаходяться на рахунку НОМЕР_2 вона
не надавала.

Надалі, ОСОБА_3, вищезазначені кошти у
розмірі 2 260 доларів США перерахував на
свій депозитний рахунок № НОМЕР_5.

В подальшому , ОСОБА_3 отримав дані
кошти зі свого рахунку та перерахував
їх на свій рахунок НОМЕР_3, який йому
було відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк» на
підставі договору від 16.11.2012 року.

Також, 2 листопада 2007 року між нею та
ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір
банківського вкладу, згідно умов якого
нею було здійснено вклад в розмірі 4 500
грн., який було зараховано на рахунок №
НОМЕР_2.

Між нею та ОСОБА_3, також було досягнуто
домовленості про те, що він від її імені
може отримати вказані кошти та
передати їх їй, для чого вона 2
листопада 2007 року видала довіреність
на ім'я ОСОБА_3

12.05.2011 року ОСОБА_3 отримав кошти з її
рахунку, але не повернув їх їй, а
зарахував на свій депозитний рахунок №
НОМЕР_1.

Пізніше, 15 травня 2012 року ОСОБА_3 зняв
кошти у розмірі 4 883,19 грн . вже з
урахуванням процентів по депозитному
вкладу з вищезазначеного рахунку та
відкрив новий депозитний рахунок №
НОМЕР_6 на підставі договору
банківського вкладу від 15 травня 2012
року, на який поклав належні їй кошти у
розмірі 4 500 грн. Вважає, що її син
присвоїв кошти собі, в той час, коли
жодних правочинів, направлених на
відчуження належних їй коштів між
ними не укладалося, кошти є її
особистою власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Після
його смерті спадкоємцем першої черги
за законом є його дружина ОСОБА_2, яка
прийняла спадщину шляхом звернення із
відповідною заявою до приватного
нотаріуса Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 Проте,
вважає, що вказані кошти є її власністю,
так як вони не належали ОСОБА_3, а тому
не входять до складу спадщини. В свою
чергу, відповідач не бажає вирішення
питання мирно , не бажає повертати їй
кошти та вважає , що вони входять до
складу спадщини. Тому, вона і змушена
звертатись до суду.

В судовому засіданні позивач та
її представник вимоги підтримали
повністю, просили задовольнити.
Представник вказав, що позивач
звернулась в суд саме щодо визнання
права власності на грошові кошти не в
порядку спадкування , а на підставі
вимог статей , які регламентують право
власності , кошти позивач вважає
своєю особистою власністю.

Відповідач в суді позовні
вимоги визнала в частині визнання
права власності на кошти за
позивачем в розмірі 15 000 грн. та 4 500
грн. , щодо коштів , які знаходяться
рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк»
зазначила, що дані кошти вони
накопичували разом зі своїм
чоловіком , ніякого відношення до них
позивач не має.

Третя особа , яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача , залучена згідно
ухвали суду від 23.10.2013 року - ПАТ КБ
"Приват-Банк" , його представник в суді
вказав на безпідставність заявленого
позову, вважає, що кошти мають
ділитись в порядку спадкування.

Третя особа , яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача , залучена згідно
ухвали суду від 2310.2013 року -ПАТ
"УкрСиббанк", його представник до суду
не з»явились, повідомлялись належною.
Згідно поданого клопотання ( а.с. 82-83)
справу просили слухати у їх
відсутності та вказали також на
право позивача вирішувати всі
питання з грошовими коштами в порядку
спадкування , так як грошові кошти,
які знаходяться на рахунках ОСОБА_3
мають входити до складу спадщини.

Заслухавши пояснення позивача,
її представника, відповідача,
представника 3- ї особи - ПАТ КБ
»Приватбанк», вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку
щодо відмови у задоволенні позову,
виходячи з наступного.

Частина перша статті 11 ЦПК
України передбачає, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способи захисту цивільних прав та
інтересів, передбачені частиною другою
цієї статті. Цивільним кодексом
України передбачені засади захисту
права власності. Згідно зі ст. ст. 317, 321
ЦК України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
свого права, чи обмежений у його
здійсненні, крім випадків,
встановлених законом.

Судом з»ясовано, що 14 листопада
2005 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
згідно п.1.1 Статуту, та ОСОБА_1 було
укладено Договір про відкриття
карткового пенсійного рахунку, згідно
якого на підставі заяви та інших
документів, наданих клієнтом та
згідно з вимогами банку ,
законодавства України, банк
відкриває клієнтові картрахунок
НОМЕР_4 та видає платіжну карту.

Відповідно до п.1.2 Договору на
підставі окремої заяви клієнта , банк
може видати Додаткові платіжні картки
Довіреним особам для управляння
картрахунком клієнта. На підставі п.1.2
Договору, банком була видана

Додаткова платіжна картка НОМЕР_7 на
ім'я ОСОБА_3, яку він отримав особисто,
що підтверджується видатковим
позабалансовим ордером від 15 листопада
2010 року №2593.

09.11.2012 року кошти з рахунку НОМЕР_4
отримані готівкою через касу банку за
допомогою додаткової платіжної картки
ОСОБА_3, що підтверджується чеком від
09.11.2012 року та випискою за картковим
рахунком.

Крім того, 21 жовтня 2009 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк», та ОСОБА_1, було
укладено Договір банківського вкладу,
на підставі якого клієнту було
відкрито рахунок № НОМЕР_2, сума вкладу
становила 1881 доларів США.

26.10.2010 року грошові кошти із
зазначеного рахунку в сумі 1881 доларів
США отримав ОСОБА_3, що підтверджується
заявою на видачу готівки № 191 від 26.10.2010
року.

02 листопада 2007 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було
укладено Договір банківського вкладу
№ 2635, який діяв до 05.05.2009 року, сума
вкладу становила 3786,06 грн. 12.05.2011 року
грошові кошти депозитного рахунку №
НОМЕР_8 ОСОБА_1 в сумі 5 578,49 грн.
отримала ОСОБА_1, що підтверджується
заявою на видачу готівки №133 від
12.05.2011 року.

09 листопада 2012 року , між
Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено
Договір банківського вкладу (депозиту)
з Правилами № НОМЕР_1 , відповідно до
якого сума вкладу складає 15 000,00 грн.
відповідно до умов на вкладному
рахунку № НОМЕР_1 станом на 09.11.2013 року
обліковуються грошові кошти в сумі 17
249, 45 грн.

15 травня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та ОСОБА_3 було укладено Договір
банківського вкладу (депозиту) з
Правилами № НОМЕР_6 , відповідно до
якого сума вкладу складає 4 883,19 грн.
Відповідно до умов на вкладному
рахунку № НОМЕР_6 станом на 09.11.2013 року
обліковуються грошові кошти в сумі 4
883,19 грн.

16.11.2012 року ОСОБА_3 в ПАТ КБ
«Приватбанк» було відкрито депозитний
рахунок № НОМЕР_3 та внесено на нього
кошти в розмірі 2 260 доларів США, які
були отримані в АКІБ» УкрСиббанку» .

Згідно довіреності від 02.11.2007
року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3
розпоряджатися коштами на вкладному
рахунку № НОМЕР_2 від 02.11.2007 року у
відділенні №46, м. Кіровограда АКІБ
»УкрСиббанку» ( а.с. 16). Тому,
твердження позивача про те, що ОСОБА_3
не мав права на розпорядження її
коштами є безпідставними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (
а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 до
нотаріуса із заявою 19.03.2013 року про
прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1
та 21.03.2013 року ОСОБА_2.

Сторона позивача в суді на
обгрунтування заявленого позову
вказувала, що кошти , які знаходяться
в банках на рахунку ОСОБА_3 вона
вважає особистими, син їх присвоїв
собі, в той час, коли жодних
правочинів, направлених на
відчуження належних їй коштів між
ними не укладалося.

Тобто, позивач посилається на
спосіб захисту свого права шляхом
визнання за нею права власності на
кошти, що знаходяться на поточних
рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_3, який
помер.

Суд, не знаходить підстав , для
задоволення позовних вимог про
визнання права власності в обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
свого права.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини
входять усі обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1228 ЦК
України право на вклад входить до
складу спадщини незалежно від способу
розпорядження ним.

Положення про те, що право на
вклад входить до складу спадщини
незалежно від способу розпорядження
ним, означає, що порядок і умови
переходу прав на вклад відповідають
звичайній процедурі спадкування; до
оформлення права на такий вклад у
порядку спадкування застосовується
режим оформлення спадщини; право на
частину вкладу можуть отримати й
спадкоємці за правом на обов'язкову
частку .

Тобто сторонами зобов'язального
правовідношення є банк і вкладник. Зі
смертю кредитора (тобто вкладник)
вибуває із цих правовідносин, вони
припиняються, так як без контрагента ці
правовідносини неможливі.

У відповідності до положень
статті 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір, а саме
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В даному випадку обов'язок
доказування покладений на позивача, та,
всупереч вимогам закону, позивачем не
було надано суду належних та
допустимих доказів в обґрунтування
своїх тверджень, тому суд вважає,
вимоги недоведеними та в обраний
спосіб безпідставними.

В порядку ст. 88 ЦПК України,
враховуючи той факт , що позивач
звільнена від сплати судового збору
при зверненні до суду , так як є
інвалідом 2-ї групи, судові витрати по
справі компенсувати за рахунок
держави.

На підставі вищевикладене та
керуючись ст.ст. 3,10,11,60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ПАТ "УкрСиббанк",
ПАТ КБ "Приват-Банк" про визнання
права власності на кошти в розмірі 15
000 грн., які зберігаються в
ПАТ"УкрСиббанк" на рахунку НОМЕР_1;
кошти в розмірі 4 500 грн., які
зберігаються на рахунку НОМЕР_2 та
право власності на кошти в розмірі 2
260 доларів США, що еквівалентно 18 080
грн., які зберігаються в ПАТ КБ
"ПриватБанк" на рахунку№ НОМЕР_3, та
які належать ОСОБА_3 - відмовити.

Судові витрати по справі
компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Кіровоградської
області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського
О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда