У х в а л а

ІМенем УКраїни

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою
шляхом знесення самочинного
будівництва, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 10 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення самочинного
будівництва. Зазначав, що на підставі
договору дарування від 23 жовтня 2003 року
він є власником квартири АДРЕСА_1. 6
грудня 2004 року позивачу видано
державний акт на паво власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку. Рішенням
виконавчого комітету Берегівської
міської ради Закарпатської області №
270 від 28 липня 2009 року ОСОБА_3 надано
дозвіл на добудову до житлового
будинку закритої веранди та гаража.
Позивач не має можливості здійснити
будівництво указаних об'єктів,
оскільки на його земельній ділянці
знаходиться господарська будівля
(сарай), яка належить відповідачу. На
підставі викладеного просив
задовольнити позов та усунути
перешкоди у користуванні його
земельною ділянкою шляхом знесення
будівлі.

Рішенням Берегівського районного суду
Закарпатської області від 5 липня 2013
року позов задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_3 земельною
ділянкою, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві
приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серії САЕ № 876457, шляхом
знесення самочинно збудованої
господарської будівлі (сараю) на
вказаній земельній ділянці. В іншій
частині заявлених вимог відмовлено.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 10 вересня 2013
року рішенням Берегівського районного
суду Закарпатської області від 5 липня
2013 року скасовано та ухвалено нове,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що право
власності на сарай у відповідача
виникло до виникнення права власності
у позивача на земельну ділянку, тому
сарай не є самочинним будівництвом.

Однак з таким висновком апеляційного
суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2003 року
на підставі договору дарування,
посвідченого державним нотаріусом
Берегівської державної нотаріальної
контори Мирончук О.В., позивач отримав у
власність квартиру АДРЕСА_1

Рішенням двадцять першої сесії
Берегівської міської ради
Закарпатської області IV скликання від
27 серпня 2004 року № 584 позивачу передано
у власність земельну ділянку площею
0,0181 га за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

На підставі вказаного рішення
Берегівською міською радою
Закарпатської області видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЗК № 052044 від 6
грудня 2004 року (кадастровий номер
земельної ділянки: :01:003:0018).

Після проведення реконструкції та
добудови 4 вересня 2007 року виконавчим
комітетом Берегівської міської ради
Закарпатської області видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії САВ № 429774 на
квартиру АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету
Берегівської міської ради
Закарпатської області від 28 липня 2009
року № 270 із змінами, внесеними
рішенням виконавчого комітету
Берегівської міської ради
Закарпатської області від 4 грудня 2009
року № 416, позивачу надано дозвіл на
будівництво добудови до квартири
АДРЕСА_1

16 грудня 2009 року інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
Закарпатській області надано дозвіл на
виконання будівельних робіт № 2385 з
добудови до квартири АДРЕСА_1

Вищевказані будівельні роботи не
можуть бути виконані, оскільки на
частині земельної ділянки, яка
належить позивачу на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЗК № 052044 від 6
грудня 2004 року, знаходиться сарай, яким
користується відповідач.

Відповідно до листа виконавчого
комітету Берегівської міської ради
Закарпатської області від 15 березня 2013
року № Г-1282 позивач має всі необхідні
документи на виконання будівельних
робіт з добудови до квартири АДРЕСА_1
однак не вирішено питання щодо
знесення господарської будівлі (cараю),
збудованого ОСОБА_4, який відмовляється
добровільно знести її.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Цією нормою передбачено
загальне правило про те, що особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Документів, які б підтверджували
законність спорудження або набуття
права власності на сарай відповідачем
не подано і такі у справі відсутні.

Згідно ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном (ст. 391 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
сарай відповідача знаходиться на
земельній ділянці позивача. Таким
чином, до визнання недійсними
правовстановлюючих документів на цю
земельну ділянку ОСОБА_3 має право
вимагати усунення перешкод у
користуванні нею. Оскільки розміщення
господарської споруди створює
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження майном,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
позову.

Таким чином, рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 10 вересня 2013
року, яким помилково скасовано рішення
суду першої інстанції, ухвалене згідно
із законом, підлягає скасуванню із
залишенням у силі рішення суду першої
інстанції, як це передбачено ст. 339 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 10 вересня 2013
року скасувати, залишити в силі рішення
Берегівського районного суду
Закарпатської області від 5 липня 2013
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук