Справа
№
провадження: 2/230/90/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 січня 2014 року Єнакіївський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі - Здебської Т.М.

за участю сторін:

представника позивача - Малової Р.Є.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Єнакієве цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Донецькобленерго" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до відповідача про стягнення
заборгованості за електричну енергію у
сумі 1 830,70 грн., три відсотки річних у
сумі 44,24 грн., обґрунтовуючи позовні
вимоги тим, що електрична енергія
споживається тривалий час, проте
споживачем не сплачується, внаслідок
чого утворилась заборгованість за
спожиту електричну енергію. Тому
просить стягнути заборгованість на
загальну суму 1 874,94 грн., а також судовий
збір у сумі 229,40 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
їх обґрунтування, наполягаючи на
задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про час та місто слухання
справи була повідомлена належним
чином, про причини неявки суд не
повідомила. Клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.

Позивач надала згоду на ухвалення
заочного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
вважає можливим розглянути справу на
підставі наявних у ній даних і доказів,
так як у суду є достатньо доказів про
права та взаємовідносини сторін, а
позивач не заперечує проти такого
розгляду.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, застосувавши до спірних
правовідносин відповідні норми
матеріального та процесуального права,
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є абонентом
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Донецькобленерго" за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
особового рахунку (а.с. 6-8).

Згідно з наданими позивачем даними,
відповідач має заборгованість за
спожиту електроенергію за період з
11.04.2012 року по 29.01.2013 року у сумі 1830,70
грн. (а.с. 5).

У зв'язку з несвоєчасною сплатою
платежів сума трьох процентів річних -
44,24 грн. (а.с. 4).

Розрахунок суми заборгованості,
зроблений відповідачем, підтверджений
матеріалами справи.

Ухвалою Єнакіївського міського суду
Донецької області від 27.02.20133 року по
справі № 230/2693/13-ц було
відмовлено Публічному акціонерному
товариству "ДТЕК Донецькобленерго" у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості з
ОСОБА_2 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, одним із основних засад
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод передбачено,
що кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи
незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі наданих сторонами доказів .

У відповідності до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

У відповідності зі ст. 714 Цивільного
кодексу України, за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами.

Стаття 1 Закону України "Про
електроенергетику" передбачає, що
споживачі енергії - суб'єкти
господарської діяльності та фізичні
особи, що використовують енергію для
власних потреб на підставі договору
про її продаж та купівлю.

Відповідно до пункту 1.2 Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 28 від 31.07.1996 року,
споживач електричної енергії -
юридична або фізична особа, що
використовує електричну енергію для
забезпечення потреб власних
електроустановок на підставі договору.

Згідно з вимогами п. 2 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року № 1357, об'єкт споживача -
житловий будинок, гараж, майстерня або
інша електрифікована споруда, що
належить споживачу на правах власності
або користування.

Ст.ст. 68, 162 Житлового кодексу України
передбачає, що наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату і
плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлює, що житлово-комунальні
послуги - результат господарської
діяльності, спрямованої на
забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору. Розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених цін/
тарифів та показань засобів обліку або
нормами, затвердженими в установлено
порядку.

У відповідності з вимогами п. 20 Правил
користування електричною енергією для
населення, розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
електричної енергії є календарний
місяць. Плата за спожиту протягом
розрахункового періоду електричну
енергію вноситься не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено іншого терміну.

Пункт 42 Правил користування
електричною енергією для населення
встановлює, що споживач електричної
енергії зобов'язаний: дотримуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору; забезпечувати належний
технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх електроустановок
та побутових електроприладів;
забезпечувати збереження приладів
обліку і пломб на них у разі розміщення
приладу обліку в квартирі або на іншому
об'єкті споживача; невідкладно
повідомляти енергопостачальника про
недоліки в роботі приладу обліку;
оплачувати спожиту електричну енергію
та здійснювати інші платежі відповідно
до умов договору та цих Правил;
узгоджувати з енергопостачальником
нові підключення та переобладнання
внутрішньої електропроводки,
здійснювані з метою збільшення
споживання електричної потужності;
вносити плату за спожиту електричну
енергію виключно на розподільчий
рахунок енергопостачальника в
уповноваженому банку; надавати
розрахункові документи на вимогу
представників енергопостачальника для
перевірки правильності оплати та
відповідності записів у них показанням
приладу обліку; забезпечувати доступ
представникам енергопостачальника
після пред'явлення ними службових
посвідчень до квартири або іншого
об'єкта для обстеження приладу обліку,
електроустановок та електропроводки;
не пізніше ніж за 7 днів до припинення
користування електричною енергією у
квартирі або на іншому об'єкті письмово
повідомити енергопостачальника про
розірвання договору та розрахуватися
за спожиту електричну енергію,
включаючи день виїзду.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Пунктом 48 Правил користування
електричною енергією для населення
передбачено, що споживач несе
відповідальність згідно із
законодавством за:

- прострочення терміну внесення
платежів за електричну енергію;

- порушення правил користування
електричною енергією;

- ухилення або несвоєчасне
виконання рішень та приписів Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної
енергії;

- розкрадання електричної енергії
у разі самовільного підключення до
електромереж і споживання електричної
енергії без приладів обліку;
пошкодження приладу обліку;

- розукомплектування та
пошкодження об'єктів
електроенергетики, розкрадання майна
цих об'єктів;

- насильницькі дії, що
перешкоджають посадовим особам
енергопостачальника виконувати свої
службові обов'язки.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Таким чином, у судовому засіданні
встановлено, що відповідач отримувала
послуги з постачання електричної
енергії, але плату за спожиту
електричну енергію вносила не у
повному обсязі у зв'язку з чим виникла
заборгованість у сумі 1 830,70 грн.

Що стосується вимог позивача про
стягнення з відповідача індексу
інфляції у сумі 3 % річних у сумі 44,24 грн.,
то дані вимоги також підлягають
задоволенню, оскільки ст. 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Тому з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню 3 % річних у сумі
44,24 грн.

Відповідач, не бажаючи приймати участь
у судовому розгляді справи і
реалізувати своє процесуальне право на
спростування доводів позову і
доказування належного виконання
обов'язків, тим самим не оспорює
наявних підстав для стягнення з неї
суми заборгованості.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Донецькобленерго" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію у сумі 1 830,70
та 3 % річних у сумі 44,24 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

У відповідності зі ст.79 Цивільного
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Ст. 99 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що у разі
відмови в прийнятті заяви про видачу
судового наказу або в разі скасування
судового наказу внесена сума судового
збору стягувачу не повертається. У разі
пред'явлення стягувачем позову до
боржника у порядку позовного
провадження сума судового збору
сплаченого за подання заяви про
видачу судового наказу зараховується
до суми судового збору, встановленої за
позовну заяву.

У судовому засіданні документально
підтверджені витрати позивача на
сплату судового збору у розмірі 229,40
грн. (а.с. 1-2) підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 526, 611, 625, 714 Цивільного кодексу
України, п.п. 2, 48 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року,
п.п. 1.2, 42 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 28 від 31.07.1996 року, ст.ст. 1, 26 Закону
України "Про електроенергетику", ст.ст.
3, 4, 10, 11, 57-60, 77, 88, 99, 169, 209, 212-215, 218, 222-233, 292,
294 Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Донецькобленерго" заборгованість
за спожиту електричну енергію у сумі 1
830,70 грн. (одна тисяча вісімсот тридцять
грн. 70 коп.) та три відсотки річних у
сумі 44,24 грн. (сорок чотири грн. 24 коп.),
усього на загальну суму 1 874,94 грн. (одна
тисяча вісімсот сімдесят чотири грн. 94
коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Донецькобленерго" судовий збір у
сумі 229,40 грн. (двісті двадцять дев'ять
грн. 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто
Єнакіївським міським судом Донецької
області за письмовою заявою
відповідача протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Єнакіївський
міський суд Донецької області протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області

Л.В. Мелещенко