печерський районний суд міста києва
Рядок статистичного звіту
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Мельник А.В.,

при секретарі - Борисенко А.
В.,

Мисік М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про
повернення безпідставно отриманих
коштів

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача в якому просив стягнути з
відповідача 6 295,37 грн., та сплачений
судовий збір в розмірі 229,40 грн., а
всього 6524,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 07.09.2012 року між ОСОБА_3 та
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "ПЗУ Україна"
(попередня назва - Відкрите акціонерне
товариство "Страхова компанія "ПЗУ
Україна"), був укладений поліс № АВ/8539227,
за яким було застраховано
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_3

01.11.2012р. в м. Києві по вул. Поштовій
трапилась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля " Daewoo Lanos"
д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля "КІА Sportage", д.н. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_2 (далі - Відповідач).

Відповідно до довідки ВДАІ
Подільського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, по факту вище зазначеної ДТП на
ОСОБА_3 складено адміністративний
протокол та разом із матеріалами ДТП
направлено до Подільського районного
суду м. Києва.

20.11.2012р. на підставі Заяви відповідача
про настання страхового випадку по
договору страхування ЦВ № АВ/8539227,
укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ "СК "ПЗУ
"Україна", останнім на рахунок
відповідача було здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 6
295,37 грн.

В ході додаткової перевірки було
встановлено, що дана виплата була
здійснена помилково, оскільки згідно
постанови Подільського районного суду
м. Києва від 27.11.2012р. провадження по
справі про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності
закрито за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 214
КУпАП.

Відповідно до ст. 400 Цивільного кодексу
України, недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
або інше право відповідно до договору
або закону, або яка є добросовісним
володільцем цього майна. У разі
невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
цього майна.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно.

Відповідно до ст. 1214 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе без достатньої
правової підстави, зобов'язана
відшкодувати всі доходи, які вона
одержала або могла одержати від цього
майна з часу, коли ця особа дізналася
або могла дізнатися про володіння цим
майном без достатньої правової
підстави. З цього часу вона відповідає
також за допущене нею погіршення майна.

Позивач керуючись ст.ст. 400, 1212, 1214
Цивільного кодексу України, звернувся
до відповідача регресною вимогою в
якій запропонував відповідачу в
добровільному (позасудовому) порядку
відшкодувати шкоду заподіяну
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що трапилась з його вини, в
розмірі 6 295,37 грн.

Але жодних дій, спрямованих на
врегулювання даного питання в
досудовому порядку, з боку відповідача
не було здійснено.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав позов з викладених
в ньому підстав.

Відповідач та його представник просили
суд відмовити в задоволенні позову,
оскільки відповідач є добросовісним
набувачем виплаченого йому страхового
відшкодування.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.09.2012 року між
ОСОБА_3 та Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" (попередня назва - Відкрите
акціонерне товариство "Страхова
компанія "ПЗУ Україна"), був укладений
поліс № АВ/8539227, за яким було
застраховано цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_3

01.11.2012р. в м. Києві по вул. Поштовій
трапилась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля " Daewoo Lanos"
д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля "КІА Sportage", д.н. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_2.

Відповідно до довідки ВДАІ
Подільського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, по факту вище зазначеної ДТП на
ОСОБА_3 складено адміністративний
протокол та разом із матеріалами ДТП
направлено до Подільського районного
суду м. Києва.

05.11.2012 року Відповідач подав Позивачу
відповідну заяву про настання
страхового випадку.

19.11.2012 року Позивачем було складено
страховий акт №UА041 /L01/01 із
відповідним Розрахунком страхового
відшкодування, за змістом якого «дана
подія кваліфікується як страховий
випадок за ризиком страхування
цивільно-правової відповідальності»
із зазначенням рішення про виплату
Відповідачу страхового відшкодування
у розмірі 6295,37 грн.

20.11.2012р. на підставі Заяви відповідача
про настання страхового випадку по
договору страхування ЦВ № АВ/8539227,
укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ "СК "ПЗУ
"Україна", останнім на рахунок
відповідача було здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 6
295,37 грн.

Виплату зазначеного страхового
відшкодування було здійснено 20.11.2012
року.

Отже, Відповідач, керуючись вимогами
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та вимогами
Позивача повідомив та надав останньому
всі необхідні документи для отримання
страхового відшкодування.

27.11.2012 року Подільським районним судом
м. Києва було винесено постанову, якою
було закрито провадження у справі про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.36. Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеною страховою
сумою.

Після подання відповідачем заяви про
виплату страхового відшкодування
позивач у порядку, передбаченому
законом визнав майнові вимоги
відповідача та здійснив виплату
страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Судом встановлено, що правовою
підставою для виплати відповідачу
страхового відшкодування було
вмотивоване рішення позивача про
здійснення страхового відшкодування,
прийняте на підставі поданих
відповідачем документів в порядку
передбаченому ст.ст. 36,41 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Та обставина що 27.11.2012 року Подільським
районним судом м. Києва була винесена
постанову, якою було закрито
провадження у справі про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, не свідчить про
безпідставність отримання
відповідачем страхового
відшкодування, оскільки, як
зазначалось раніше, і встановлено
судом, страхове відшкодування
отримано відповідачем на підставі
вмотивованого рішення позивача про
здійснення його виплати.

Позивач зазначає про
недобросовісність відповідача як
набувача майна (страхового
відшкодування), проте, вказане
посилання не відповідає дійсності та
не знаходить свого підтвердження
доказами, що містяться у матеріалах
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 Цивільного
кодексу України не підлягає поверненню
безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим,
ушкодженням здоров'я або смертю,
аліменти та інші грошові суми, надані
фізичній особі як засіб до існування,
якщо їх виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено
законом.

Відповідно до ч.1 ст.389 Цивільного
кодексу України «Гроші, а також- цінні
папери на пред'явника не можуть бути
витребувані від добросовісного
набувача».

Добросовісність набувача є достатньою
підставою для відмови в позові
власнику про витребування зазначених
коштів.

Вирішуючи питання, пов'язані з
розмежуванням добросовісного та
недобросовісного набувача, слід
враховувати положення статті 330 ЦК
України, відповідно до якої на майно,
відчужене особою, яка не мала на це
права, набуває право власності
добросовісний набувач, якщо відповідно
до статті 388 ЦК України майно не може
бути витребуване у нього.

Зокрема, відповідно до статті 388 ЦК
України набувач визнається
добросовісним, якщо він не знав, що
особа, у якої він придбав річ, не мала
права її відчужувати. Отже, набувач є
добросовісним, якщо він не знав і не
повинен був знати про незаконність
свого володіння.

Навпаки, набувач визнається
недобросовісним, якщо він знав чи
повинен був знати, що особа, в якої він
придбав річ, не мала права її
відчужувати, тобто якщо знав чи повинен
був знати про неправомірність свого
володіння (стаття 390 ЦК). Таким чином,
набувач є недобросовісним, якщо річ
набута ним злочинним шляхом.

Враховуючи те, що постанову
Подільського районного суду м. Києва
про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності,
якою було закрито провадження по
справі, було винесено 27.11.2012 року, тобто
вже після подання Відповідачем заяви
про настання страхового випадку від
05.11.2012 року та після складання
Позивачем Страхового акту №UА041
/L01/01 від 19.11.2012 року та Розрахунку
страхового відшкодування до
страхового акту, а також здійснення
виплати 20.11.2012 року, то Відповідач не
знав та не міг знати про наявність
перешкод для отримання зазначеного
страхового відшкодування.

Таким чином, позовна заява ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» до
ОСОБА_2 про повернення помилково
сплаченої суми є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 3, 10, 11, 60, 74, 76, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про
повернення безпідставно отриманих
коштів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особою яка була
відсутня при проголошенні рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий