№ 2з/255/26/2014
У Х В А Л А

13 лютого 2014 року суддя
Ворошиловського районного суду м.
Донецька Пруднікова Г.М., розглянувши
заяву позивачки ОСОБА_1 про
забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ворошиловського
районного суду м. Донецька знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності та
припинення права власності.

До суду надійшла заява позивачки
ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій
вона в якості забезпечення позовних
вимог просить суд накласти арешт та
заборонити Державній реєстраційній
службі вчиняти буль-які дії, пов'язані
зі зміною у будь-який спосіб власника
майна, його відчуженням та/або
державною перереєстрацією, внесенням
змін, виправлень до відомостей про
власника та інше на нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1 до вирішення
справи по суті.

Вважає, що у відповідача є можливість
розпорядитися зазначеним майном, що
ускладнить або зробить неможливим
виконання судового рішення у даній
справі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову такою, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Разом з тим, ОСОБА_1 у заяві про
забезпечення позову не доведено, що
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити або зробити неможливим
виконання рішення суду. Також не надано
обґрунтування необхідності
забезпечення позову шляхом арешту
зазначеної квартири та заборони
Державній реєстраційній службі
вчиняти будь-які дії щодо зазначеної
квартири. Крім того, позивачкою не
доведено, що відповідачем можуть бути
здійснені будь-які дії з приводу
відчуження належного йому нерухомого
майна. Її посилання на ймовірну зміну
відповідачем паспорту є лише
припущенням позивачки, на
підтвердження якого нею не надано
жодного належного та допустимого
доказу.

Таким чином, заявлений вид
забезпечення позову не є достатньо
обґрунтованим.

За таких обставин у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову
слід відмовити.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1
про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через
Ворошиловський районний суд м.Донецька
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвалу надруковано в одному
примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
Г.М. Пруднікова