Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/7417/13-ц
Провадження № 2/270/411/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області у складі: головуючого
судді
Суханової А.В.

при секретарі
Лоппа А.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Макіївці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Макіївської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Макіївської міської ради
про визнання права власності на майно в
порядку спадкування.

Представник позивача - ОСОБА_3, що
діє на підставі договору, у судовому
засіданні підтримала заявлені ОСОБА_1
позовні вимоги та суду пояснила
наступне. Позивачу, його дружині ОСОБА_4
та пасинку ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 15 лютого 2006 року належить по 1/3
частині квартири розташованої за
адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після їх смерті відкрилася спадщина у
вигляді 1/3 частини вказаного житлового
приміщення, у зв'язку з чим позивач
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
законом після смерті дружини як
спадкоємець першої черги. Після смерті
пасинка ОСОБА_5 прийняти спадщину
шляхом звернення до нотаріуса позивач
не має можливості, оскільки не є його
рідним батьком. При зверненні до КП
«БТІ м. Макіївки» був виданий акт
інвентаризації спірної квартири та
встановлено, що господарські споруди, а
саме вбиральня літера «ж», сарай літера
«З», гараж літера «Д» знаходились на
земельній ділянці на момент оформлення
правовстановлюючого документу. На
момент проведення інвентаризації на
земельній ділянці збудовані тимчасові
споруди, що не мають фундаменту, а саме
душ літра «И». Загальна площа будинку у
зв'язку з перерахунком груб змінилася з
58,40 кв.м. на 62,70 кв.м., що відповідно до
інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації не є
самовільним. Відповідно до ст.. 1264 ЦК
України позивач вважає, що він є
спадкоємцем четвертої черги після
смерті ОСОБА_5, оскільки проживав
однією родиною з померлим з 12 лютого 1990
року, тобто з моменту укладання шлюбу з
матір'ю померлого ОСОБА_4 після смерті
останнього позивач ніс всі витрати на
здійснення поховання. Померлий не має
ані дітей, ані дружини, ані братів та
сестер. Позивач є єдиним спадкоємцем
після смерті ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 до судового
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2
міської ради до судового засідання не
з'явився, надали суду заяву про розгляд
справи за їх відсутності, проти
задоволення позовних вимог не
заперечують.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача та свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва
про право власності на житло від 15.02.2006
року квартира за адресою АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної
часткової власності по 1/3 частині
кожному ОСОБА_4 та членам її сім'ї:
чоловіку ОСОБА_1, сину ОСОБА_5 /а.с. 3/,
право власності зареєстроване у
встановленому законом порядку /а.с. 4/.

Відповідно до копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є
спадкоємцем першої черги після смерті
матері ОСОБА_4

Згідно копії свідоцтва про смерть
НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 10/.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина у вигляді 1/3 частини квартири
за адресою АДРЕСА_1.

З інформаційної довідки зі спадкового
реєстру вбачається, що після смерті
ОСОБА_5, померлого у ІНФОРМАЦІЯ_2,
спадкова справа не заводилась, з заявою
про прийняття спадщини ніхто не
звертався.

У судовому засіданні достовірно
встановлено, що спадком ці
першої-третьої черги після смерті
ОСОБА_5 відсутні.

Відповідно до ст. 1264 України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш
п'яти років до часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем
четвертої черги за законом після
смерті його пасинку ОСОБА_5, оскільки
проживав з ним однією сім'єю з 12.02.1990
року.

ОСОБА_7, що була допитана у судовому
засіданні в якості свідка, пояснила
наступне. Вона має сусідські стосунки з
позивачем. До спірної квартири позивач
прибув десять років потому коли
одружився з ОСОБА_4. З того часу у
квартирі вони проживали втрьох:
позивач з дружиною та син дружини від
іншого шлюбу. Вони вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
тобто жили однією сім'єю. ОСОБА_4
померла три чи чотири роки назад, а її
син ОСОБА_5 помер у ІНФОРМАЦІЯ_2. З цього
часу позивач залишився мешкати у
квартирі один. Померлий ОСОБА_5 не був
одружений та не мав дітей. ОСОБА_4 має ще
одного сина. Похованням займалися
невістка та позивач, всі витрати теж на
її думку вони несли разом, оскільки сам
позивач отримує невеликий дохід.
Перший син ОСОБА_4 загинув. Після смерті
ОСОБА_4 позивач проживав однією сім'єю з
її сином ОСОБА_5, вели спільне
господарство, позивач завжди про нього
піклувався.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила наступне.
Позивач є вітчимом її померлого
чоловіка, тобто старшого сина ОСОБА_4.
ОСОБА_1. проживав у спірній квартирі
разом з пасинком ОСОБА_5 та дружиною
ОСОБА_4 однією сім'єю з 1991-1992 року, тобто
з моменту реєстрації шлюбу. Вони втрьох
вели спільне господарство та мали
спільний бюджет. Похованням дружини та
пасинка займався позивач та ніс всі
витрати, а вона в свою чергу лише
здійснювала йому допомогу, бо стан
здоровя позивача є незадовільним та
йому важко рухатися. Ані її син ОСОБА_10,
ані вона особисто не претендують на
спадщину після смерті ОСОБА_5, до
нотаріальної контори вони не
зверталися. Позивач та ОСОБА_4
зареєстрували шлюб десь у 1991 році, а
вона з старшим сином ОСОБА_4 - ОСОБА_14
зареєструвала шлюб у 1993 році, коли вже
позивач проживав однією родиною з
дружиною та пасинком. Вони жили однією
родиною, мали спільний бюджет,
турбувалися один про одного. ОСОБА_1.
вважав ОСОБА_5 своїм сином, а той його
своїм батьком. ОСОБА_5 не мав дружини чи
дітей, тобто більше жодних спадкоємцем,
окрім позивача, у нього не має.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що позивач ОСОБА_1 на час
відкриття спадщини проживав разом зі
спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю
більше п'яти років і може бути визнаний
відповідно до норм діючого
законодавства спадкоємцем четвертої
черги.

За результатами інвентаризації,
проведеної Комунальним підприємством
«Бюро технічної інвентаризації м.
Макіївки» 03.06.2013 р. АДРЕСА_1,
встановлено, що господарські споруди, а
саме вбиральня літера «ж», сарай літера
«З», гараж літера «Д» знаходились на
земельній ділянці на момент оформлення
правовстановлюючого документу. На
момент проведення інвентаризації на
земельній ділянці збудовані тимчасові
споруди, що не мають фундаменту, а саме
душ літра «И». Загальна площа будинку у
зв'язку з перерахунком груб змінилася з
58,40 кв.м. на 62,70 кв.м., що відповідно до
інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації не є
самовільним /а.с.5-8/.

Суд, оцінюючи зібрані по справі
докази у їх сукупності, вважає їх
достовірними та достатніми.

На підставі викладеного, суд не знайшов
підстав, що перешкоджали б визнанню за
позивачем права власності в порядку
спадкування на квартиру розташовану за
адресою АДРЕСА_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 1261, 1264 ЦК України, ст.ст.
3-7, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 р. «Про судову
практику у справах про спадкування»,
суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 62,70
кв.м. під літерою «А-1», гараж «Д»,
вбиральня «Ж», сарай «З», огорожа № 1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції, шляхом
подачі протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, апеляційної
скарги, а особами, які не були присутні
під час проголошення рішення, протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті у 1-ому примірнику.

Суддя
А.В.Суханова