АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/1696/14
Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 37 суддя
суддя Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Прозорової М.Л.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від 25
грудня 2013 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про визнання недійсною заяви про
прийняття спадщини, третя особа:
Томаківська державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання недійсною заяви про прийняття
спадщини посилаючись на те, що
рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05.07.2012
року визнано недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом від 03.02.2006
року видане на ім'я позивача ОСОБА_3,
після смерті його матері ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове
майно, яке складається з домоволодіння
по АДРЕСА_1 та визнано право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на
житловий будинок по АДРЕСА_1, за ОСОБА_1
та ОСОБА_2 За зверненням позивача, про
підробку заяви про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом від
імені ОСОБА_5 від 04.02.1997 року після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
Томаківським РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області 12.03.2013 року
відкрито кримінальне провадження, яке
20.08.2013 року було закрите. Як з'ясовано
правоохоронними органами,
невстановленою особою був підроблений
підпис ОСОБА_5 в зазначеній заяві. За
постановою старшого слідчого СВ
Томаківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області Бойко О.А.,
по зазначеному кримінальному
провадженні, Запорізьким відділенням
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз проведено
почеркознавчу експертизу оригінала
заяви від 04.02.1997 року в Томаківську
державну нотаріальну контору
Дніпропетровської області від ОСОБА_5
Згідно складеного 21.05.2013 року висновку
судового експерта: «Підпис від імені
ОСОБА_5 в заяві від 04.02.1997 року в
Томаківську державну нотаріальну
контору Дніпропетровської області від
ОСОБА_5, виконаний не ОСОБА_5, а іншою
особою з наслідуванням оригінальним
підписам ОСОБА_5». Зазначена обставина
підтверджується висновком
почеркознавчої експертизи № 65-13 по
кримінальному провадженні № 0000093
від 30.01.2013 р. Позивач просив суд визнати
недійсною заяву від імені ОСОБА_5 від
04.02.1997 року про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_3 (а.с.3-7,76-80).

Рішенням Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 25 грудня
2013 року позовні вимоги задоволено,
визнано недійсною заяву від 04.02.1997 року
про прийняття спадщини та видачу
свідоцтва на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3, подану до нотаріальної
контори від імені ОСОБА_5 (а.с.122-126).

В апеляційній скарзі (а.с.129-135) ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати,
як необґрунтоване і ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, оскільки:

- за змістом ч.1 ст.3 ЦПК України позивач
ОСОБА_3 вправі ставити питання про
визнання недійсною заяви про прийняття
спадщини лише у разі порушення його
спадкових прав;

- рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05.07.2012
року встановлено, що єдиним
спадкоємцем є батько відповідачів
ОСОБА_5;

- позивач ОСОБА_3 згідно положень
ст.ст.549,553 ЦК України (в редакції 1963
року) спадщину після смерті батьків не
прийняв та не має право оспорювати
будь-які документи пов'язанні зі
спадщиною ОСОБА_5;

- заяви ОСОБА_5 про прийняття спадщини
не існує, оскільки ОСОБА_5 звертався з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом, а тому суд не
вправі був ухвалювати рішення та
визнавати недійсною заяву, якої не
існує;

- діючим законодавством не
передбачається визнання недійсною
заяви про видачу свідоцтва про право на
спадщину, така заява подається
спадкоємцем, який прийняв спадщину у
разі наміру отримання свідоцтва;

- позивач не надав суду оригінал
висновку експерта № 65-13 від 21.05.2013 року;

- не були виконані вимоги ст.ст.143,144 ЦПК
України про порядок призначення
експертизи, а тому висновок експерту
складений з грубим порушенням
законодавства.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є обґрунтованою і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції встановив, що згідно з
висновком експертизи підпис на заяві
від 04.02.1997 року до нотаріальної контори
від імені ОСОБА_5 виконано іншою особою.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батько та матір
позивача ОСОБА_3 померли в ІНФОРМАЦІЯ_3
та ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зі спадкової справи вбачається, що
04.02.1997 року батько відповідачів ОСОБА_5
звернувся до Томаківської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті його батька
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме
на спадкове майно, яке він прийняв:
будинок по АДРЕСА_1 та грошовий вклад
(а.с.57).

Зі змісту заяви від 04.02.1997 року
вбачається, що в ній відсутні вимоги
про прийняття спадщини, а лише про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом на спадкове майно, яке
заявник як спадкоємець прийняв.

За матеріалами кримінального
провадження № 0000093 встановлено,
що згідно з висновком експертизи
підпис на цій заяві від імені ОСОБА_5
виконано іншою особою (а.с.11-14).

На думку колегії суддів такий висновок
не є підставою для визнання недійсною
заяви про прийняття спадщини від імені
ОСОБА_5 до нотаріальної контори,
оскільки у спадковій справи такої
заяви немає, а наявна заява від 04.02.1997
року про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963
року, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

На оборотній стороні цієї заяви
зазначено посвідчувальний напис
нотаріуса про те, що факт прийняття
спадщини - грошового вкладу перевірено
по наданій спадкоємцем ощадній книжці
на ім'я померлого.

Отже ОСОБА_5 прийняв спадщину після
смерті батька шляхом фактичного
прийняття спадщини, за висновком
нотаріуса шляхом фактичного прийняття
у спадшину частини спадкового майна -
грошового вкладу, що свідчить про
прийняття спадкоємцем спадщини в
цілому.

З фото таблиці до експертного висновку
вбачається, що предметом експертного
дослідження була заява ОСОБА_5 до
нотаріальної контори від 04.02.1997 року
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом (а.с.13).

Тому відсутні підстави для визнання
недійсним заяви про прийняття
спадщини, яка у матеріалах справи
відсутня і не була предметом
експертного дослідження.

З огляду на це рішення суду першої
інстанції в цій частині не може бути
визнане законним та обґрунтованим і
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому висновки суду першої інстанції
про те, що позивач має право звертатися
до суду з наявним у справі позовом з тих
підстав, що отримавши свідоцтво про
право на спадщину батько відповідачів
ОСОБА_5 до своєї смерті не вчиняв
будь-яких дій на отримання у власність
та вступ у фактичне володіння, а в
зазначений період вступив в фактичне
володіння спадковим майном, проживав
та користувався домоволодінням
позивач ОСОБА_3, не можуть бути визнані
обґрунтованими, оскільки питання щодо
неприйняття позивачем спадщини
вирішене у судовому рішенні, яке
позивачем не оскаржене, а самі такі
висновки здійснені судом з виходом за
межі позовних вимог.

Так саме з виходом за межі позовних
вимог є необґрунтованими висновки суду
першої інстанції щодо надання оцінки
діям нотаріуса щодо відкриття
спадкової справи.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Звернувшись до суду з вказаним позовом
до відповідачів, позивач не
обгрунтував свої позовні вимоги, а
саме: яким чином та які його права,
свободи чи інтереси з питання, що є
предметом спору в суді, порушені,
невизнані або оспорювані
відповідачами за наявності судового
рішення з приводу визнання спадщини за
відповідачами.

Як вбачається зі справи, рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05.07.2012 року, яке сторонами
не оскаржене та на цей час є чинним,
встановлено, що після смерті батьків
позивач ОСОБА_3 спадщину не прийняв,
єдиним спадкоємцем є батько
відповідачів ОСОБА_5, який помер в
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-19).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано суду доказів щодо
порушення відповідачами його прав,
свобод чи інтересів з приводу
спадкового майна, успадкованого ними
після смерті їх батька.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню у зв'язку з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, та порушенням норм
матеріального та процесуального права
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
недійсною заяви про прийняття спадщини
та видачу свідоцтва на спадщину за
законом.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,309,314,316 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 25 грудня
2013 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про визнання недійсною заяви
про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: