АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/2607/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 22-ц/789/418/14 Доповідач - Бахметова В.Х.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Ткач О. І., Гірського Б. О.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду від 13 лютого 2014 року у справі за позовом Державного вищого навчального закладу "Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року Державний вищий навчальний заклад "Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка" звернувся в суд із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що відповідачка навчалась на факультеті іноземних мов на бюджетній формі навчання за державним замовленням на підставі цільового направлення управління освіти і науки Тернопільської облдержадміністрації.

Після закінчення навчання, 27.06.2013 року, ОСОБА_1 отримала направлення на роботу в загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів села Личківці Гусятинського району, однак за вказаним направлення на роботу не прибула і картки про працевлаштування не надала, тому згідно вимог чинного законодавства зобов'язана відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовнику всі витрати у розмірі 80 545,73 грн. (39 691,33 грн. оплаченої стипендії та 40 854,4 грн. витрат на навчання).

Рішенням Гусятинського районного суду від 13 лютого 2014 року позов задоволено:

"Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державного вищого навчального закладу "Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка" м. Тернопіль, вул. М. Кривоноса, 2 р/р 0402 в ГУДКСУ в Тернопільській області в м. Тернополі МФО 838012, код 02125544 кошти, витрачені на навчання в розмірі 80 545 грн. 73 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держбюджету Гусятинського району судовий збір в розмірі 805 грн. 45 коп."

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права: ДВНЗ "Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка" не може виступати позивачем у вказаній справі, оскільки є виконавцем державного замовлення, а не державним замовником.

Крім цього, зазначає, що позивачем не надано жодних підтверджуючих документів про отримання ОСОБА_1 стипендії та кількості витрачених державою коштів на її навчання. Також у справі немає підтвердження вручення їй повідомлення про працевлаштування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник. - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на обставини викладені в ній.

Представник ДВНЗ "Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка" не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як випускниця вищого навчального закладу, яка навчалася за державним замовленням на підставі цільового направлення згідно вимог чинного законодавства у галузі освіти зобов'язана працевлаштуватися за направленням та відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Враховуючи те, що у визначений у направленні на роботу строк вона не прибула до місця призначення та не уклала трудовий договір із замовником, тому ОСОБА_1 зобов'язана відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Згідно п.12 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підготовку фахівців для роботи в сільській місцевості" від 29 червня 1999 року №1159 після закінчення навчання випускники вищих навчальних закладів, які зараховувались за цільовими направленнями згідно з установленою квотою, розподіляються і направляються в розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних та районних держадміністрацій, Укрзалізниці, Держмитслужби, які видавали ці направлення, для роботи на підприємствах, в організаціях агропромислового комплексу, залізничного транспорту, митних органах та закладах соціальної сфери села у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України від 22 серпня 1996 року №992.

Так, судом першої інстанції встановлено, що цільовим направленням управління освіти і науки Тернопільської облдержадміністрації №2440 від 17.06.2008 року направило ОСОБА_1 на денну форму навчання в Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка з метою її працевлаштування після закінчення навчання у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с. Личківці Гусятинського району (а.с. 5).

Однак позивачем не надано будь - яких доказів, про те що відповідачка зарахована на навчання за квотою осіб, які поступили у вищий навчальний заклад за цільовим призначенням.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом №369 від 25 липня 2008 року ОСОБА_1 зарахована на бюджетну форму навчання на факультет іноземних мов Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка за напрямом підготовки "німецька мова і література" (а.с.8-19).

На підставі Наказу Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка №499 від 21.06.2013 року ОСОБА_1 видано диплом звичайного зразка по кваліфікації філолог, вчитель німецької і англійської мов та зарубіжної літератури (а.с. 20-22).

Згідно п.4 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року №992 (надалі - Порядок) керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком N 1.

1.09.2012 року між ОСОБА_1 та Тернопільським національним педагогічним університетом імені Володимира Гнатюка в особі ректора укладено двосторонню угоду №дб-07 про підготовку фахівця з вищою освітою за державним замовленням, однак не зазначено конкретне місце її працевлаштування, роботодавець, посада (а.с.6).

Однак, вказана угода від 1.09.2012 року за формою та змістом не відповідає типовій угоді згідно додатку N 1 вищевказаного Порядку.

Зокрема, у ній не зазначено обов'язку вищого навчального закладу після закінчення навчання і одержання ОСОБА_1 відповідної кваліфікації працевлаштувати її у конкретно зазначеному закладі соціальної сфери села, посаду та обов'язку ОСОБА_1 прибути після закінчення на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

27 червня 2013 року керівництвом вищого навчального закладу відповідачці запропоновано працевлаштування за спеціальністю у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів в с. Личківці Гусятинського району (а.с.23) та у вересні 2012 року оформлено картку працевлаштування випускника (а.с.24).

Згідно п. 18 вказаного Порядку керівництво вищого навчального закладу не пізніше ніж за рік до закінчення навчання пропонує випускнику посаду відповідно до укладеної угоди.

При цьому вищим навчальним закладом оформляється картка працевлаштування випускника (додаток N 2) у двох примірниках на кожну особу. Перший примірник зберігається у вищому навчальному закладі, другий надсилається замовникові.

Замовник не пізніше ніж за два місяці до закінчення навчання на підставі одержаної картки працевлаштування підтверджує вищому навчальному закладу достовірність надісланого ним переліку місць працевлаштування випускників.

Однак, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що позивач виконав вищезазначені вимоги нормативного акту.

Крім цього, в матеріалах справи відсутнє і належним чином оформлене направлення на роботу ОСОБА_1, яке згідно вимог п.19 Порядку є підставою для укладення трудового договору між молодим фахівцем і замовником.

Законодавець врегулював в державі майбутнє працевлаштування випускників педагогічних вузів, які навчаються за державним замовленням в ст. 56 Закону України "Про вищу освіту "-" випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовлення і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

На виконання вказаної вимоги Закону України "Про вищу освіту" укладено 29.09.2009 року тристоронню угоду ( а.с.7 ) , умови якої носять загальний характер, що не дає можливості перевірити дотримання роботодавцем взятих на себе в п. 2 зобов'язань ( влаштувати відповідно до направлення ).

Так, позивачем суду не надано направлення ОСОБА_1 на роботу де повинно бути зазначено її посаду, конкретний заклад освіти та місячний оклад. Вимоги до форми направлення викладені в додатку № 2 Порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено що, на час звернення до суду і на час судового розгляду справи, ОСОБА_1 працює в освітньому закладі за направленням відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації, оскільки як на серпень 2013 року, так і на даний час відсутні вакантні посади вчителів німецької мови в школах району, в школах збільшується кількість годин викладання англійської мови. Про це побічно стверджено що і інші випускники - викладачі німецької мови не забезпеченні роботою за фахом ( а.с. 31 ).

Аналізуючи в сукупності встановлені обставини справи в контексті існуючого законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не доведено, що випускниця вищого навчального закладу - відповідачка у справі порушила умови договору про її працевлаштування.

Враховуючи вищевикладене, в силу вимог ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові Державного вищого навчального закладу "Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка" відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Гусятинського районного суду від 13 лютого 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові Державного вищого навчального закладу "Тернопільський національний педагогічний університет імені Володимира Гнатюка" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних на протязі двадцяти днів

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Х. Бахметова