У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м. Красноармійську Донецької
області про визнання особи такою, що
має право на отримання одноразової
допомоги та зобов'язання призначити та
виплатити одноразову допомогу; за
позовом ОСОБА_4 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м. Красноармійську Донецької
області про визнання особи такою, що
має право на отримання одноразової
допомоги та зобов'язання призначити та
виплатити одноразову допомогу; за
позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_6, до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Красноармійську Донецької області про
визнання особи такою, що має право на
отримання одноразової допомоги та
зобов'язання призначити та виплатити
одноразову допомогу за касаційною
скаргою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м. Красноармійську Донецької
області на рішення Димитровського
міського суду Донецької області від 1
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 5 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3, а у квітні 2013
року ОСОБА_4 звернулись до суду з
указаними позовами, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 їх син, ОСОБА_7, загинув
внаслідок нещасного випадку на
виробництві. Зазначали, що вони
звернулись до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Красноармійську
Донецької області (далі - відділення
Фонду соцстрахування) із заявою про
призначення одноразової допомоги на
сім'ю у зв'язку зі смертю сина на
виробництві, проте їм було відмовлено у
зв'язку із тим, що у кожного члена сім'ї
у довідках вказано різне місце
реєстрації. Зазначали, що вони
проживали разом з сином до дня його
смерті за адресою: АДРЕСА_1. Вважали, що
як батьки загиблого - члени його сім'ї
мають право на отримання одноразової
допомоги у розмірі п'ятирічного
заробітку потерпілого.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили визнати їх
особами, які мають право на
відшкодування шкоди у вигляді
одноразової допомоги у розмірі
п'ятирічного заробітку потерпілого у
зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 їх сина,
ОСОБА_7 внаслідок нещасного випадку на
виробництві та зобов'язати відповідача
призначити та сплатити їм таку
допомогу.

У квітні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона з 18 листопада 2000 року
перебувала із загиблим ОСОБА_7 у шлюбі,
який було розірвано 19 січня 2010 року. Під
час перебування у шлюбі у них народився
син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу вони продовжували
проживати разом. ОСОБА_7 перебував у
трудових відносинах з ДП «Вугільна
компанія «Краснолиманська» та
ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув у результаті
нещасного випадку на виробництві
загинув під час виконання трудових
обов'язків , про що складено акт про
нещасний випадок № 38 від 19 січня 2013
року. Постановою відділення Фонду
соцстрахування їх сину, ОСОБА_7, було
призначено та виплачено одноразову
допомогу у розмірі річного заробітку
потерпілого та щомісячні платежі, як
утриманцю. Одноразова допомога у
розмірі п'ятирічного заробітку не
призначалася. Вважала, що їх син, ОСОБА_6
має право на отримання такої допомоги
як його дитина - член сім'ї.

Позивачка ОСОБА_5 просила визнати
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що має
право на відшкодування шкоди у вигляді
одноразової допомоги у розмірі
п'ятирічного заробітку у зв'язку зі
смертю батька - ОСОБА_7 та
зобов'язати відповідача призначити та
сплатити ОСОБА_6 таку допомогу.

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 1 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 5 вересня 2013 року, позови
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_6,
задоволено частково. Визнано ОСОБА_3
особою, яка має право на відшкодування
шкоди у вигляді одноразової допомоги у
розмірі п'ятирічного заробітку у
зв'язку зі смертю сина, ОСОБА_7
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався ІНФОРМАЦІЯ_2.
Зобов'язано відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Красноармійську Донецької області
призначити та виплатити ОСОБА_3 1/3
частину одноразової допомоги у вигляді
п'ятирічного заробітку потерпілого
ОСОБА_7 У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Визнано ОСОБА_4
особою, яка має право на відшкодування
шкоди у вигляді одноразової допомоги у
розмірі п'ятирічного заробітку у
зв'язку зі смертю сина ОСОБА_7 внаслідок
нещасного випадку на виробництві, який
стався 6 грудня 2012 року. Зобов'язано
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Красноармійську Донецької області
призначити та виплатити ОСОБА_4 1/3
частину одноразової допомоги у вигляді
п'ятирічного заробітку потерпілого
ОСОБА_7 У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Визнано ОСОБА_6
особою, яка має право на відшкодування
шкоди у вигляді одноразової допомоги в
розмірі п'ятирічного заробітку у
зв'язку зі смертю батька ОСОБА_7
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався 6 грудня 2012
року. Зобов'язано відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Красноармійську Донецької області
призначити та виплатити ОСОБА_6 1/3
частину одноразової допомоги у вигляді
п'ятирічного заробітку потерпілого
ОСОБА_7 У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відділення Фонду
соцстрахування, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
відмовити.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час загибелі
їхнього сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, проживали разом з ним за
адресою: АДРЕСА_1, тому вони відповідно
до вимог ч. 7 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
мають право на отримання одноразової
допомоги сім'ї потерпілого у розмірі
п'ятирічного заробітку потерпілого.
Крім того, малолітній син потерпілого,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до
вимог ч. 2 ст. 3 СК України належить до
сім'ї загиблого, незважаючи на те, що
він час загибелі батька не проживав
разом з ним, також має право на
отримання вказаної допомоги.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого, і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утримані, а також на
його дитину, яка народилася протягом не
більше як десятимісячного строку після
смерті потерпілого.

На підставі доказів, поданих сторонами,
які належні чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), суди дійшли до
правильного висновку про те, що батьки
загиблого сина проживали з ним,
заходились на його утриманні, як і його
малолітній син, а тому мають право на
передбачену законом одноразову
допомогу.

Також суди дійшли правильного
висновку, що оскільки усіма позивачами
заявлені позовні вимоги про
зобов'язання відповідача призначити та
виплати кожному із них одноразову
допомогу сім'ї загиблого у розмірі
п'ятирічної заробітної плати, тобто
повний розмір вказаної допомоги, то
кожен з позивачів має право на рівну
частину вказаної одноразової допомоги,
тобто кожному з позивачів має бути
виплачено по 1/3 частині допомоги сім'ї
загиблого ОСОБА_7 у розмірі
п'ятирічного заробітку загиблого.

Такий висновок судів відповідає
обставинам справи та ґрунтується як на
поданих сторонами доказах, яким дана
правильна оцінка, при цьому норми
матеріального права застосовані вірно.

Під час розгляду справи судами не були
порушені норми матеріального й
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи є необґрунтованими та
правильність висновків судів не
спростовують, тому колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не знаходить підстав для
задоволення касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги відділення
Фонду соцстрахування не містять
посилань на порушення судами норм
законодавства щодо виплати
одноразової допомоги у розмірі
п'ятирічної заробітної плати у зв'язку
зі смертю потерпілого. Отже, підстав
для скасування судових рішень немає.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Красноармійську Донецької області
задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського
суду Донецької області від 1 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 5 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко