АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2536/2014
Головуючий в 1 інстанції - Волошин В.О.
Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів -Махлай Л.Д., Музичко С.Г.

при секретарі - Пашиніної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 23 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», третя особа:
ОСОБА_3 про припинення правовідносин за
договором поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду
позивач звернувся в жовтні 2013 року.

Зазначав, що між ним та
відповідачем з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 14.08.2008 року було укладено
договір поруки. Відповідно до
договорів він зобов'язується
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором № 392-08-И від 14
серпня 2008 року, згідно якого ОСОБА_3
відповідачем надано кредит у розмірі
88000 доларів США зі сплатою 8% річних.
Відповідно до додаткової угоди №1 до
договору поруки позивач взяв на себе
зобов'язання відповідати перед
кредитором за повне та своєчасне
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором до 13 січня 2038
року.

Оскільки відповідачем в
односторонньому порядку без згоди
позивача було збільшено відсоткову
ставку за користування кредитними
коштами, позивач просив визнати
припиненими правовідносини за
договором поруки.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 23 грудня 2013 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та постановлення нового про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 1054 ЦК України ,за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем в односторонньому
порядку без повідомлення позивача було
збільшено обсяг його відповідальності
внаслідок зміни відсоткової ставки.

Проте такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального права,
що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду і ухвалення по справі
нового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а
також у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до змісту ст.ст. 559, 598 ЦК
України припинення зобов'язання поруки
означає такий стан сторін
правовідношення, при якому в силу
передбачених законом обставин
суб'єктивне право й кореспондуючий
йому обов'язок перестають існувати.

Оскільки застосований законодавцем у
ч. 1 ст. 559 ЦК України термін «порука»
використовується в розумінні
зобов'язальних правовідносин поруки, з
припиненням яких утрачає чинність
договір поруки, зі змісту зазначеної
норми вбачається, що порука
припиняється в разі припинення
основного зобов'язання.

Відповідно до матеріалів справи, 14
серпня 2008 року між відповідачем та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ 392-08-И. Згідно до умов договору
відповідач надав ОСОБА_3 кредит у
розмірі 88000 доларів США із сплатою 8 %
річних за користування кредитними
коштами .

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору
позичальник ОСОБА_3, являється
співробітником ВАТ Банк «Фінанси та
Кредит». У випадку її звільнення з ВАТ
Банк «Фінанси та Кредит», відсоткова
ставка встановлюється на рівні 16% з
дати звільнення.

14 серпня 2008 року позивачем та
відповідачем було укладено договір
поруки №392-08-П. Відповідно до п. 1.1
договору поруки поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором №392-08-И від 14.08.2008 року,,
укладеним між кредитором та
боржником, відповідно до якого
боржникові наданий кредит у розмірі 88
000 доларів зі сплатою 8% річних.
Позичальник - ОСОБА_3 являється
співробітником ВАТ Банк «Фінанси та
Кредит». У випадку її звільнення з ВАТ
Банк «Фінанси та Кредит», відсоткова
ставка, встановлюється на рівні 16% з
дати звільнення.

Відповідно до додаткової угоди
№1 від 30.01.2009 року до договору поруки,
позивач взяв на себе зобов'язання
відповідати перед кредитором за повне
та своєчасне виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за кредитним договором до 13
січня 2038 року.

Таким чином, в договорі поруки
відразу передбачалось що поручитель
несе відповідальність перед
кредитором в тому ж обсязі що і
боржник, враховуючи підвищену
відсоткову ставку по кредиту, зокрема 16
% річних.

Судом першої інстанції не взято
до уваги що під час укладання
кредитного договору та договору поруки
поручитель був ознайомлений в повному
обсязі із всіма умовами Кредитного
договору та договору поруки та
підтвердив згоду на укладення
кредитного договору своїм підписом в
договорі поруки та в додатковій угоді
до договору поруки. Таким чином,
поручитель був ознайомлений із
текстом кредитного договору в якому
встановлена можливість банку
збільшувати відсоткову ставку по
кредиту до розміру 16 % річних. Тим самим
він надав згоду на збільшення своєї
відповідальності за договором поруки.

Згідно роз'яснень, які містяться
в п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»,
відповідно до ст. 559 ЦК України порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. При
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором, строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів,
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання, тобто з
моменту настання строку виконання
зобов'язання у повному обсязі або у
зв'язку із застосуванням права на
повернення кредиту достроково.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку про
необґрунтованість пред'явленого
позову та необхідність відмови у його
задоволенні. Наявні у справі докази
підтверджують що строк виконання
основного зобов'язання по погашенню
кредитних коштів встановлений до 13
січня 2037 року, у зв'язку з чим відсутні
передбачені законом підстави для
визнання поруки припиненою.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 303, 307, п. 4 ч.
1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
задовольнити.

Рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 23 грудня
2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», третя особа:
ОСОБА_3 про припинення правовідносин за
договором поруки відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: