Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Суворовський
районний суд міста Одеси в складі
головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко А.О.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики

Установив :

Позивач звернулася до суду з
позовом про стягнення боргу в сумі 7993,00
грн за договором позики з Відповідача
за наступних обставин.

13.04.2010 року Відповідач звернулась
до Позивача з проханням позичити їй у
зв'язку з тяжкими особистими
обставинами строком на півроку 1000,00
(одну тисячу) доларів США, що становило
еквівалент 7926,50 грн. за офіційним
курсом Національного Банку України на
зазначену дату.

14.04.2010 року Позивач з мотивів
глибокої довіри до Відповідача надала
вказану суму. Однак з наближенням
строку повернення боргу Відповідач
заявила, що не зможе вчасно повернути
позичену суму.

11.10.2010 року на підтвердження
укладання договору позики
Відповідачем Позивачу була надана
розписка, в якій встановлено
остаточний строк повернення боргу не
пізніше 31.10.2010 року.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцю таку ж суму грошових
коштів(суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. При цьому відповідно до ч.1 ст. 509
ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно п.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
цивільного законодавства. Так, згідно
п.1 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України,
позичальник зобов'язаний повернути
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором. При цьому
відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
ст..625 ЦК України. Водночас, ч.1 ст.625 ЦК
України встановлює, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Всупереч зазначеному, станом на 05
жовтня 2013 року борг не повернуто,
Відповідач ухиляється від його
повернення, на телефонні дзвінки не
відповідає або щоразу називає черговий
строк повернення боргу , але с настання
такого строку борг не повертає.

Позивач просить стягнути з
Відповідача суму боргу в розмірі 7993,00
грн та судові витрати, пов'язані з
розглядом справи.

В судовому засіданні представник
Позивача (а.с.21) підтримав позовні
вимоги. Відповідач до суду не з'явилася
причини неявки невідомі, клопотань або
заяв не надходило.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представника Позивача, суд
дійшов висновку про задоволення позову
в повному обсязі.

В матеріалах справи (а.с.6)
знаходиться розписка Відповідача про
те, що вона 14.10.2010 року позичила у
Позивача одну тисячу доларів США на
термін шість місяців і повинна
погасити борг не пізніше 31.10.2010 року.

Відповідно до положень ст.1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцю таку ж суму грошових
коштів(суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. При цьому відповідно до ч.1 ст. 509
ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно п.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
цивільного законодавства. Так, згідно
п.1ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України,
позичальник зобов'язаний повернути
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором. При цьому
відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
ст..625 ЦК України. Водночас, ч.1 ст.625 ЦК
України встановлює, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, на підставі
викладеного, суд дійшов до висновку про
те, що відповідачка позичила у
позивачки гроші, а тому з ОСОБА_2 ІПН
НОМЕР_1 повинно бути стягнено на
користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 борг в сумі
7993,00 грн та судові витрати в розмірі 229,41
грн., а всього 8222,41 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.57,60,61,169,209,212-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 261,526, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 борг в сумі
7993,00 грн та судові витрати в розмірі 229,41
грн., а всього 8222,41 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в 10
денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя -