Номер провадження2/754/589/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.01.2014 Деснянський районний суд м. Києва
головуючого суддіСаламон О.Б.з
участю секретаряСолодухіної
Н.С.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди внаслідок ДТП, -
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовною заявою, в якій просить
стягнути з відповідача ОСОБА_4 завдану
внаслідок ДТП матеріальну та моральну
шкоду у розмірі 10 476,88 грн. та 100 000 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається
на те, що відповідач 07 липня 2013 року
близько 22:57 год., керуючи технічно
справним автобусом «Богдан» дн НОМЕР_1,
який надежить ОСОБА_5, рухаючись у лівій
смузі проїзної частини вул. Бальзака зі
сторони вул. Каштанова у м. Києві та
виїхавши на регульоване перехрестя із
вул. Драйзера на зелений сигнал
світлофора, продовжив рух з одночасним
виконанням маневру повороту ліворуч,
не надавши дорогу мотоциклісту
«Патріотмото MARLBORO" дн НОМЕР_2 (водій
ОСОБА_6) та скоїв зіткнення з останнім.
Причиною ДТП є порушення відповідачем
вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР України, що
призвело до травмування, внаслідок
чого потерпілий отримав тілесні
ушкодження, в результаті яких сталася
смерть ОСОБА_6, а щодо відповідача було
порушено кримінальну справу за ч. 1 ст.
286 КК України. Завдано і моральну шкоду,
яка полягає в тривалих стражданнях.
Відповідач відмовляється добровільно
відшкодувати завдані збитки.
29 жовтня 2013 року ухвалою Деснянського
районного суду м. Києва провадження по
справі зупинено до набрання законної
сили вироком Деснянського районного
суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року.
13 січня 2014 року провадження по справі
У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
посилаючись на викладене в позові.
Відповідач в судовому засіданні,
призначеному на 22 жовтня 2013 року, позов
визнав, однак зазначив, що вирок суду не
набрав законної сили, який він має
намір оскаржувати в апеляційному
порядку. По справі оголошено перерву
для витребування вироку, а в подальшому
- зупинено провадження по справі. В
судове засідання, призначене на 27 січня
2014 року, відповідач не з»явився, про
розгляд справи повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо відомостей про права та
відносини сторін, суд визнав за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача відповідно до ст.ст. 224-227
ЦПК України та на підставі матеріалів
справи постановити заочне рішення, про
що не заперечував представник
Дослідивши та всебічно
проаналізувавши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази виходячи зі свого внутрішнього
переконання, яке ґрунтується на
повному та всебічному дослідженні
обставин справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та всебічно
проаналізувавши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази виходячи зі свого внутрішнього
переконання, яке ґрунтується на
повному та всебічному дослідженні
обставин справи, суд дійшов висновку
щодо задоволення позову з наступних
В судовому засіданні встановлено
07 липня 2013 року близько 22:57 год.,
відповідач ОСОБА_4, керуючи технічно
справним автобусом «Богдан» дн НОМЕР_1,
рухаючись у лівій смузі проїзної
частини вул. Бальзака зі сторони вул.
Каштанова у м. Києві та виїхавши на
регульоване перехрестя із вул.
Драйзера на зелений сигнал світлофора,
продовжив рух з одночасним виконанням
маневру повороту ліворуч, не надавши
дорогу мотоциклісту «Патріотмото MARLBORO"
дн НОМЕР_2 (водій ОСОБА_6) та скоїв
зіткнення з останнім.
Причиною ДТП є порушення відповідачем
вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР України, що
призвело до травмування потерпілого,
внаслідок чого останній отримав
тілесні ушкодження, в результаті яких
сталася смерть ОСОБА_6
Порушення відповідачем правил безпеки
дорожнього руху при керуванні
транспортним засобом, що спричинило
смерть потерпілому підтверджується і
висновками судів.
Вироком Деснянського районного суду м.
Києва від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і
призначено йому покарання у вигляді
трьох років позбавлення волі з
позбавленням права керуванням
транспортними засобами строком на три
роки.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
03 грудня 2013 року вище зазначений вирок
залишено без змін.

Тобто, володільцем джерела підвищеної
небезпеки на момент ДТП був відповідач,
який на відповідній правовій підставі
керував транспортним засобом.

Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,

відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє

транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 даної статті особа,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Тобто, зазначеною нормою закону
встановлено відповідальність
володільця джерела підвищеної
небезпеки за шкоду, яка стала наслідком
дії джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини в цьому
його володільця.

Виходячи зі змісту ч. 5 цієї статті, не
допускається звільнення особи,
відповідальної за шкоду, завдану
джерелом підвищеної небезпеки від
обов'язку відшкодувати шкоду у зв'язку
з необережністю (в тому числі і грубою)
потерпілим.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров"я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(доход), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно - курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду, тощо.

Суд вважає, що позивачем понесені
обґрунтовані витрати, які пов?язані зі
зверненням до:

- КМКБ СМЕ за видачу необхідних
документів - 267,50 грн.;

- ритуальної служби СКП Київський
Крематорій - 1 560,20 грн.;

- ПР КП «Лілея» на організацію
поховання - 1 699 грн.;

- на придбання продуктів харчування для
поминального обіду - 506,18 грн.;

- ФОП ОСОБА_7 за організацію
поминального обіду - 6 444 грн.

Всього на загальну суму 10 476,88 грн.

Тобто, квитанції та товарні чеки є
письмовими доказами, що відповідають
положенням ч. 2 ст. 57 ЦПК України. (а.с.12-16)

Будь - яких доказів на їх спростування
суду не подано.

Щодо вимоги про відшкодування
моральної шкоди то згідно з п. 1 ч. 2 ст.
1167 ЦК України в разі, якщо моральної
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки вона
також відшкодовується незалежно від
вини особи, яка її завдала.

Доводи про спричинення моральної шкоди
позивач пов"язує з душевними
стражданнями, яких вона зазнала у
зв'язку з протиправними діями
відповідача, які призвели до смерті її
сина, порушенні нормальних життєвих
зв'язків, додаткових зусиль для
організації подальшого свого життя.
Вона є матір»ю одиначкою, а її син був
єдиною опорою та надією.

При вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди, яку
позивач оцінює у 100 000 грн., суд враховує
вище викладене, ступінь вини та,
керуючись роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними у
постанові від 31 березня 1995 року № 4
„Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", при з"ясуванні доказів на
підтвердження факту заподіяння
моральних страждань, дійшов висновку,
що позов в частині відшкодування
моральної шкоди підлягає частковому
задоволенню в сумі 50 000 грн.

Моральна шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, шкоди,
протиправності діяння, наявності
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням (ст. 1167 ЦК України), а також
положення ч. 3 ст. 23 ЦК України
передбачає, що при визначенні розміру
морального відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Як роз'яснено у Методичних
рекомендаціях «Відшкодування
моральної шкоди» (Лист Міністерства
юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 р.)
моральну шкоду не можна відшкодувати в
повному обсязі, так як немає (і не може
бути) точних критеріїв майнового
виразу душевного болю, спокою, честі,
гідності особи; будь-яка компенсація
моральної шкоди не може бути
адекватною дійсним стражданням, тому
будь-який її розмір може мати суто
умовний вираз.

Враховуючи вимоги діючого
законодавства, суд дійшов висновку
щодо задоволення позову та стягнення з
відповідача на користь позивача на
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди суми у розмірі 10 476,88
грн. та 50 000 грн. відповідно.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню
з відповідача на користь позивача
підлягають витрати на правову допомогу
в розмірі 1 000 грн., які не перевищують
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу, що відноситься також
до судових витрат та на підставі ст. ст.
79,85 ЦПК України підлягають задоволенню
та підлягає стягненню з відповідача на
користь держави судовий збір у розмірі
458,80 грн. (229,40 + 229,40 за вимоги майнового
та немайнового характеру), оскільки
позивач звільнена від сплати судового
збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 213 - 215 ЦПК України, ст.ст. 23,
1167, 1187, 1191, 1194 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної шкоди суму
у розмірі 10 476,88 грн., на відшкодування
моральної шкоди - 50 000 грн. та понесені
витрати на правову допомогу - 1 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 458,80 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Деснянського районного суду м.
Києва Саламон О.Б.