АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №683/481/13-ц
Провадження №22-ц/792/296/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

при
секретарі : Гриньовій А.М.

з участю : позивача ОСОБА_4, її
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 683/481/13-ц за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Старокостянтинівського районного суду
від 10 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за зобов'язанням.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з апеляційною скаргою,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4, звертаючись до суду з
позовом, вказувала, що її донька ОСОБА_5
та відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народився син ОСОБА_6. Позивач
зазначала, що в липні 2007 року
зареєстрований шлюб було розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її дочка ОСОБА_5 трагічно
загинула. У зв'язку з сумнівами
відповідача щодо його батьківства, не
бажав виконувати свої батьківські
обов'язки і тому онук ОСОБА_6 залишився
проживати у неї, позивачки. Не визнаючи
свого батьківства, відповідач вимагав
надання згоди на проведення генетичної
експертизи, а також звертався в суд з
позовом про оспорення батьківства.
Така поведінка ОСОБА_3 негативно
впливала на її стан і стан
неповнолітнього ОСОБА_6. Позивач
вказувала, що з метою припинення такої
поведінки, погодилась на проведення
генетичної експертизи. При цьому
зазначала, що між нею та відповідачем
було укладено угоду про те, що у випадку
підтвердження експертним шляхом
батьківства стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_3
зобов'язується сплатити кошти в сумі
15000 грн. на відшкодування моральної
шкоди. Своє зобов'язання підтвердив
власноручно написаними розписками.
Результатами проведеної в листопаді 2012
року експертизи підтверджено
батьківство ОСОБА_3 Однак, відповідач
своє зобов'язання по сплаті 15000 грн. не
виконав та ухиляється від його
виконання. Тому позивач просила суд
стягнути на її користь з ОСОБА_3 15000 грн.
боргу по зобов'язанню.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду від 10 грудня 2013 року
відмовлено у задоволенні вказаного
позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає
рішення суду незаконним, просить його
скасувати, ухвалити нове, яким
задоволити позовні вимоги, посилаючись
на недоведеність

________________________________________________________________________
_________

Головуючий у першій інстанції -
Сагайдак І.М. провадження №
22-ц/792/296/14

Доповідач - Костенко А.М.

Категорія № 57 обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Вказує, що при вирішенні спору суд дав
невірну оцінку поясненням відповідача.
Також, на думку апелянта, суд не взяв до
уваги пояснення свідка
ОСОБА_7. Крім того, при вирішенні спору,
невірно застосував положення ст.ст. 11,
509, 526 ЦК України, зокрема, щодо
наявності зобов'язання ОСОБА_3 і його
невиконання.

Перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що
батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3
та ОСОБА_5 В липні 2010 року шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано за
рішенням суду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. На
підставі розпорядження органу опіки і
піклування Старокостянтинівської
районної державної адміністрації №
16/2013 від 24 січня 2013 року
піклувальником ОСОБА_6 призначено
позивачку ОСОБА_4

10 листопада 2012 року
невстановленою особою було написано
розписку, що ОСОБА_3 після проведення
генетичної експертизи на встановлення
батьківства у випадку, якщо експертиза
підтвердить, що саме він є батьком
ОСОБА_6, сплатить ОСОБА_4 у
відшкодування морального збитку 15000
грн.

Аналогічного змісту розписку
невстановленою особою було написано 12
листопада 2012 року.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу

Ст. 526 цього ж Кодексу передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини, завдання майнової та
моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст.ст. 205, 206 Цивільного
кодексу України правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Усно можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Як стверджує позивачка між нею та
відповідачем був укладений договір
щодо зобов'язання сплати відповідачем
в майбутньому на її користь 15000 грн. у
відшкодування моральної шкоди. після
проведення генетичної експертизи на
встановлення батьківства у випадку,
якщо експертиза підтвердить, що саме
він є батьком ОСОБА_6, тобто
домовленість між сторонами мала бути
виконана в майбутньому, а не в момент в
момент укладення такого правочину між
сторонами.

Отже згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України даний
правочин між сторонами не міг бути
укладений в усній формі.

При цьому відповідно до ст. 207
Цивільного кодексу України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

За висновком
судово-почеркознавчої експертизи,
призначеної саме за клопотанням
позивачки, рукописні записи та підписи
від імені ОСОБА_3 в розписках
від 10 листопада та 12 листопада 2012 року
виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. Сам
відповідач заперечив написання ним
таких розписок.

За наведених обставин слід прийти
до висновку, що вказані розписки не
можуть бути взяті до уваги як доказ
укладення між сторонами відповідного
правочину в письмовій формі.

Таким чином позивач ОСОБА_4 не надала до
суду належних та допустимих доказів
того, що між нею та відповідачем на
підставі певного правочину виникли
зобов'язальні правовідносини.

Крім того, порядок відшкодування
моральної шкоди врегульовано главою 82
Цивільного кодексу України, однак
позивачка позов з цих підстав не
подавала та встановлення факту
заподіяння їй неправомірними діями
відповідача моральної шкоди не було
предметом розгляду даної цивільної
справи.

Твердження апелянта, що вищевказані
розписки були передані відповідачем в
присутності свідка, що підтверджує
наявність таких зобов'язань, слід
відхилити, оскільки вони
спростовуються матеріалами справами
та іншими належними і допустимими
доказами.

Не впливають на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції й інші доводи апеляційної
скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги на
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського
районного суду від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис)
Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя
А.М. Костенко