Справа № 101/2637/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Алуштинський міський суд АР Крим

в складі

головуючого судді
Скісова Є.М.

при секретарі
Кузнецовой К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні власністю та про
вселення,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
із позовом до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні власністю та про
вселення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
їх родина у складі чотирьох чоловік
мешкала у трикімнатній квартирі
АДРЕСА_1. 26 лютого 1996 року ця квартира
була приватизована. Ця обставина
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло, виданого 26 лютого
1996 року №4014. Квартира належить їм на
праві спільної часткової власності.

На даний час в квартирі мешкає
одна відповідачка. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зареєстровані по даній квартирі, проте
мешкають в квартирі, що розташована в
м. Сімферополь, яку він та відповідачка
їм придбали. Після розірвання шлюбу
запропонувала йому перебратися в
незакінчений будівництвом садибний
будинок в с. Мраморне,
Сімферопольського району. Проте він
відмовився від виселення з квартири ,
оскільки працює в м. Алушта і не може
кожен день їздити до с. Мраморне.
Сімферопольського району. Окрім того,
проживати в садовому будинку взимку
неможливо, так як він призначений для
відпочинку у літній час.

На цьому грунті між ним та
відповідачкою почали виникати
конфлікти, сварки, потім вона забрала
у нього ключі від вхідних дверей. Щоб
уникнути сварок він почав мешкати у
сараї, проте відповідачка і там
перешкоджала йому у проживанні,
провокувала його на скандал і
конфлікти.

Вже впродовж тривалого часу він
не має можливості мешкати у квартирі,
оскільки відповідачка перешкоджає
йому у цьому. Усі його речі знаходяться
у квартирі і він не має можливості
входити туди для того щоб змінити свій
одяг. Окрім того, в квартирі
знаходяться речі, що були придбані ними
у період спільного проживання.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 15,16, 317, 319, 321, 355, 356, 357, 358,
383, 391 Цивільного кодексу України,
позивач просить: усунути перешкоди у
користуванні власністю - 1/ 4 частки
квартири АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідачку ОСОБА_2 не чинити йому
перешкоди у користуванні квартирою та
вселити його у вищезазначену
квартиру.

В судовому засіданні позивач та
його представник ОСОБА_5 на задоволені
позову наполягали.

Представник відповідача ОСОБА_6
проти задоволення позову заперечувала,
просила у його задоволені відмовити,
посилаючись на те, позивач на протязі
усього спільного, сімейного життя з
відповідачем ОСОБА_1 зловживав
спиртними напоями та допускав
рукоприкладство відносно неї, що
підтверджується показами свідка
ОСОБА_7, а також постановами та вироком
суду про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної та кримінальної
відповідальності за фактом насилля у
родині відносно відповідачки.
Представник відповідача ОСОБА_6 вважає,
що через агресивну поведінку ОСОБА_1
проживання позивача та відповідача у
одній квартирі є неможливим, оскільки
він поводить себе агресивно та
небезпечно для відносно членів своєї
родини.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суду
не з'явились, причини неявки суду не
повідомили, сповіщені належним чином.

Вислухавши позивача його
представника, представника
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що
позовна заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено,
що здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про право власності на
житло від 26 лютого 1996 року, ОСОБА_1 на
праві сумісної часткової власності
належить ? частина квартири АДРЕСА_1.
Іншими співвласниками квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с.169).

З висновку судової будівельної
технічної експертизи № 84 від 14 жовтня
2013 року вбачається, що квартира
АДРЕСА_1 є неподільною і ? частка цієї
квартири є незначною і не може бути
виділеною у натурі. ( а.с.109).

Згідно ст.317 ЦК України право
власності включає право володіння,
користування та розпорядження майном.
Користування житлом реалізується
шляхом проживання в ньому, тобто є
різновидом повноважень власника, яке
притаманне всім формам власності, в
тому числі сумісній або спільній
частковій власності. Закон не пов'язує
можливість реалізації права власника
спільної часткової власності з виділом
в натурі або визначенням порядку
користування цією часткою.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України
передбачено, що власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Законних підстав для обмеження
позивача у праві власності на квартиру
не немає. Його вселення у квартиру є
законним способом реалізації права
власності та не порушує законних
інтересів відповідачки.

Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

ОСОБА_1 іншого житла не має, мешкає в
сараї, цей факт у судовому засіданні
підтвердили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, які пояснили, що позивач
мешкає в господарській будівлі ( сараї),
що складається з однієї кімнати,
ванної, туалету та приходжої - кухні.
Проте, це приміщення не має опалення та
вікон і не є прийнятним для проживання.
ОСОБА_1 змушений проживати в цьому
приміщенні, оскільки відповідач
чинить йому перешкоди у користуванні
квартирою, окрім того ОСОБА_2 відібрала
у нього ключі від квартири. В судовому
засіданні вона підтвердила, що
заперечує проти проживання позивача у
квартирі.

Таким чином, позивач, як
співвласник квартири, має право на
користування належною йому власністю,
перешкоди, що чиняться відповідачкою,
перешкоджають позивачу користуватися
квартирою, а тому позовні вимоги щодо
усунення перешкод та вселення
позивача є такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391 ЦК
України., ст.ст. 10, 11, 88, 174, 209, 212, 214, 215, 279,
281, 281 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити
повністю.

Усунути перешкоди у користуванні
власністю ОСОБА_1 - ? частиною квартири
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 та видати йому
дублікат ключів від вхідних дверей.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в порядку
ч. 1 ст. 294 ЦПК України, а саме: апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Алуштинського
Є.М. Скісов

міського суду