Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Відділу реєстрації
актів цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції м. Києва,
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
треті особи: Бородянська районна
державна нотаріальна контора
Київської області, комунальне
підприємство Київської обласної ради
«Бородянське бюро технічної
інвентаризації», про усунення від
права спадкування у зв'язку із
визнанням шлюбу неукладеним, визнання
права власності на спадкове майно

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 4 квітня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 9 липня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звернулися до суду із указаним
позовом, мотивуючи вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 - батько
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та син ОСОБА_5
Після його смерті відкрилася спадщина
на ј частку будинку АДРЕСА_1, грошові
вклади.

ОСОБА_3 прийняв спадщину шляхом
звернення із відповідною заявою до
нотаріальної контори. ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 відмовились від прийняття
спадщини на користь ОСОБА_3 Крім нього,
із заявою про прийняття спадщини
звернулася ОСОБА_6 як дружина
спадкодавця відповідно до
зареєстрованого між ними 19 березня
2011 року шлюбу.

Посилаючись на те, що внаслідок тяжкої
хвороби батько не міг особисто бути
присутнім під час укладення шлюбу,
позивачі просили визнати
зареєстрований між ОСОБА_8 та
відповідачкою шлюб неукладеним,
анулювати актовий запис про реєстрацію
шлюбу; усунути ОСОБА_6 від права на
спадкування; визнати за ОСОБА_3 право
власності на ј частку будинку АДРЕСА_1,
грошові вклади, які знаходяться на
рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Форум», грошові
кошти у розмірі 2 969, 98
доларів США, які знаходяться в
Бородянському відділенні Київської
області АТ «Райффайзен банк Аваль»,
валютний депозитний рахунок
НОМЕР_4 у порядку спадкування за
законом після смерті батька, визнати
недійсною довіреність від імені
ОСОБА_8, видану 18 березня 2011 року на ім'я
ОСОБА_6

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 4 квітня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 9 липня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду у
частині відмови у позові про визнання
шлюбу неукладеним та передати справу у
цій частині на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_8 - батько ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
син ОСОБА_5 Після його смерті
відкрилася спадщина на ј частку
будинку АДРЕСА_1, грошові вклади, які
знаходяться на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3 у ПАТ «Банк
Форум», грошові кошти у розмірі
2 969, 98 доларів США, які знаходяться в
Бородянському відділенні Київської
області АТ «Райффайзен банк Аваль»,
валютний депозитний рахунок
НОМЕР_4.

ОСОБА_3 прийняв спадщину шляхом
звернення із відповідною заявою до
нотаріальної контори. ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 відмовились від прийняття
спадщини на користь ОСОБА_3 Крім нього,
із заявою про прийняття спадщини
звернулася ОСОБА_6 як дружина
спадкодавця.

ОСОБА_8 хворів на рак підшлункової
залози ІV стадії та із 16 березня 2011 року
по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував
на лікуванні у відділенні паліативної
допомоги «Хоспіс» Київської міської
клінічної лікарні № 2.

18 березня 2011 року ОСОБА_8 видав
довіреність ОСОБА_6 на посвідчення її
повноважень діяти від його імені у
відділі РАЦСу Дніпровського РУЮ м.
Києва шляхом подання заяви про
реєстрацію шлюбу. 19 березня
2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було
укладено шлюб.

Відмовляючи у задоволення позову, суд
першої інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що ОСОБА_8 усвідомлював значення
своїх дій та міг самостійно приймати
рішення, крім того був особисто
присутнім при реєстрації шлюбу.

Із такими висновками погодитися не
можна.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Вимоги наведених норм судами не
дотримано.

Відповідно до встановленого ч. ч. 2, 3 ст.
28 СК України (п. 1 Глави 2 Розділу ІІІ
Правил державної реєстрації актів
цивільного стану в Україні,
затверджених наказом Міністерства
юстиції України від 18 жовтня 2000 року)
порядку, заява про реєстрацію шлюбу
подається жінкою та чоловіком

особисто. Якщо жінка і (або) чоловік не
можуть через поважні причини

особисто подати заяву про реєстрацію
шлюбу до органу державної реєстрації
актів цивільного стану, таку заяву,
нотаріально засвідчену, можуть
подати їх представники. Повноваження
представника мають бути нотаріально
засвідчені.

Частиною 2 ст. 238 ЦК України встановлено,
що представник не може вчиняти
правочин від імені особи, яку він
представляє, у своїх інтересах або в
інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.

Заяву про реєстрацію шлюбу ОСОБА_6
подано від свого імені та від імені
ОСОБА_8 за довіреністю.

Однією із обов'язкових умов для
укладення шлюбу є присутність
нареченої та нареченого в момент
реєстрації їхнього шлюбу. Реєстрація
шлюбу через представника не
допускається (ст. 34 СК України).

Наслідки недотримання указаної вимоги
передбачено ст. 48 СК України, за змістом
якої шлюб, зареєстрований у
відсутності нареченої і (або)
нареченого, вважається неукладеним.
Запис про такий шлюб у органі державної
реєстрації актів цивільного стану
анулюється за рішенням суду за заявою
заінтересованої особи, а також за
заявою прокурора.

На підтвердження своїх доводів щодо
неукладеності шлюбу між ОСОБА_8 та
ОСОБА_6, позивачі посилалися на виписку
із медичної картки № 1006 ОСОБА_8 (Т 1, а. с.
56) та справки ЛКК від 17 березня
2011 року № 9-380 (Т 1, а. с. 59). За змістом
указаних документів хворий протягом

терміну перебування у лікарні
знаходився у межах стаціонару;
потребував постійного стороннього
догляду, був прикутим до ліжка,
пересувався із сторонньою допомогою у
межах квартири.

Указані документи судами досліджено
не було, мотиви їх відхилення в
оскаржуваних судових рішеннях у
порушення ст. ст. 60, 212, 215, 315 ЦПК України
не наведені.

Крім того, неможливість особистої
присутності ОСОБА_8 (18 березня 2011 року)
під час подачі заяви про реєстрацію
шлюбу та проставлення підпису особисто
під час його реєстрації (19 березня 2011
року) з урахуванням хвороби нареченого
свідчить про необхідність проведення
почеркознавчої експертизи на предмет
з'ясування дійсності підпису ОСОБА_8 у
актовому записі про шлюб.

Право на звернення до суду із
клопотанням про проведення експертизи,
що передбачено ч. 4 ст. 10 ЦПК України,
сторонам роз'яснено не було.

Судами було допущено й інші порушення
норм процесуального права.

3 квітня 2013 року позивачі в особі
представника звернулися до суду першої
інстанції із заявою про залишення без
розгляду позовних вимог про визнання
недійсною довіреності від 18 березня 2011
року.

За вимогами п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України,
якщо позивач подав заяву про залишення
позову без розгляду, суд постановляє
ухвалу з цього питання.

Разом з тим, у відповідь на подану заяву
суд не постановив ухвалу. По суті
указані вимоги розглянуті також не
були. Наведених порушень апеляційний
суд не усунув.

Враховуючи викладене та те, що позовні
вимоги про визнання права власності на
спадкове майно мають похідний характер
від вимог про визнання шлюбу
неукладеним, ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню у
повному обсязі з підстав, передбачених
ст. 338 ЦПК України, із передачею справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 4 квітня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 9 липня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко