АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Галичанського А.Д.,
Чупікової В. В.

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю представника заявника Тимцяся
І. В., представника боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» (далі - ТзОВ
«Кредитні ініціативи») про заміну
сторони виконавчого провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, на ухвалу
Садгірського районного суду м.
Чернівці від 13 жовтня 2014 року,

встановила:

У липні 2014 року ТзОВ «Кредитні
ініціативи» звернулося в суд з
названою заявою.

Посилалося на те, що приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 23 січня 2009
року вчинено виконавчий напис № 313 про
звернення стягнення на
будинковолодіння з належними до нього
надвірними господарськими будівлями і
спорудами, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, яке належить на праві
власності ОСОБА_3

За рахунок коштів, отриманих від
реалізації будинковолодіння,
підлягають задоволенню вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (далі -
ПАТ «АК ПІБ») про стягнення
заборгованості у розмірі 192 112, 19 євро,
що за офіційним курсом НБУ на день
вчинення виконавчого напису складає 1
949 965 гривень 62 коп., та боргу в сумі 12 180
гривень 02 коп. у зв'язку з невиконанням
зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним
договором № 478 від 05 березня 2007 року.

Посилаючись на те, що 7 грудня 2012 року
між ПАТ «АК ПІБ» та ТзОВ «Кредитні
ініціативи» укладено договір
відступлення права вимоги, відповідно
до п.2.1, 2.2. якого банк відступає новому
кредитору свої права вимоги
заборгованості за кредитними
договорами, укладеними з боржниками,
право на вимогу якої належить банку на
підставі відповідних документів,
заявник просив суд постановити ухвалу,
якою замінити стягувача у виконавчому
провадженні з ПАТ «АК ПІБ» на ТзОВ
«Кредитні ініціативи».

Ухвалою Садгірського районного суду м.
Чернівці від 13 жовтня 2014 року заяву
ТзОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє
в інтересах ОСОБА_3, просить зазначену
ухвалу скасувати та постановити нову
ухвалу, якою у задоволенні заяви про
заміну стягувача у виконавчому
провадженні відмовити.

Посилається на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

У справі встановлено, що 05 лютого 2009
року відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого напису № 313,
відповідно до якого на користь ПАТ «АК
ПІБ» слід звернути стягнення на
будинковолодіння з належними до нього
надвірними господарськими будівлями і
спорудами, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, яке належить на праві
власності ОСОБА_3

17 грудня 2012 року між ПАТ «АК ПІБ»
та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір відступлення права вимоги,
відповідно до умов якого банк
відступив заявнику, як новому
кредитору, свої права вимоги
заборгованості за кредитним договором,
укладеним з боржником ОСОБА_5

На підставі нотаріально
посвідченого договору про передачу
прав за договорами забезпечення від 17
грудня 2012 року, копію якого представник
заявника подав до суду апеляційної
інстанції, ПАТ «АК ПІБ» відступив ТзОВ
«Кредитні ініціативи» права за
іпотечним договором, яким
забезпечується виконанням зобов'язань
ОСОБА_5 за кредитним договором № 478 від
05 березня 2007 року.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу
України підставою заміни кредитора є
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК
України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону
України «Про виконавче провадження»
заміна кредитора у зобов'язанні
можлива з підстав відступлення вимоги
(цесія), правонаступництва (смерть
фізичної особи, припинення юридичної
особи) тощо й до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав, у
тому числі бути стороною виконавчого
провадження шляхом подання ним та
розгляду судом заяви про заміну
стягувача.

Згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі
вибуття однієї із сторін виконавчого
провадження за поданням державного
виконавця або за заявою сторони суд
замінює сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України
у разі передання кредитором своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) чи
правонаступництва (припинення
юридичної особи шляхом злиття,
приєднання поділу, перетворення або
ліквідації, спадкування) на стадії
виконання судового рішення
відбувається вибуття кредитора.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі вибуття
однієї з сторін виконавчого
провадження державний виконавець з
власної ініціативи або за заявою
сторони, а також сама заінтересована
сторона мають право звернутися до суду
з заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язково
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Наведене свідчить, що ухвала суду
першої інстанції від 13 жовтня 2014 року
про заміну сторони виконавчого
провадження у справі постановлена з
дотриманням вимог ст. 378 ЦПК України, ст.
ст. 512, 514 ЦПК України.

Відповідно доводи апелянта про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права є
необґрунтованими.

Апелянт зазначає, що на час розгляду
справи іпотекодержателем значиться
ПАТ «АК ПІБ», а не ТзОВ «Кредитні
ініціативи», за яким права за іпотечним
договором не зареєстровані, а згідно зі
ст. ст. 210, 640 ЦК України не є вчиненим
правочин у разі нездійснення його
державної реєстрації.

При цьому апелянт посилається на
інформацію з реєстру прав власності на
нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 13 жовтня 2014 року (а.с.62-64).

Такі доводи не можуть бути підставою
для скасування оскаржуваної ухвали.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України Про
іпотеку» правочин про відступлення
прав за іпотечним договором підлягає
нотаріальному посвідченню. Відомості
про таке відступлення підлягають
державній реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Як встановлено у справі договір
відступлення права вимоги, укладений
між ПАТ «АК ПІБ» та ТзОВ «Кредитні
ініціативи» нотаріально посвідчений.

З поданого представником ТзОВ
«Кредитні ініціативи» витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію іпотеки
№ 12337784 від 6 листопада 2013 року
вбачається, що приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 на підставі заяви ТзОВ
«Кредитні ініціативи» зареєстровано
відомості про відступлення права за
договором забезпечення від 17 грудня 2012
року (а.с.84).

Відмітка про перенесення запису до
державного реєстру речових прав на
нерухоме майна від 6 листопада 2013 року
міститься також у наданій
представником апелянта інформації
(а.с.62 зв.), яка є неповною з огляду на
задані параметри пошуку.

Наведене свідчить, що ухвала суду
першої інстанції постановлена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, є по суті
правильною, а доводи апеляційної
скарги не дають підстав для її
скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1
ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Садгірського районного суду м.
Чернівці від 13 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: А. Д. Галичанський

В. В. Чупікова