Справа № 352/1960/13-ц
Провадження № 2/352/56/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Дузінкевича І.М.

секретаря
Кукули О.С.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
будинковолодінням та знесення
об»єктів самочинного будівництва, -

в с т а н о в и в :

Позивач 12.07.2013 р. звернувся в суд з
позовом до відповідачів про усунення
перешкод в користуванні
будинковолодінням та знесення
об»єктів самочинного будівництва. Свої
позовні вимоги обґрунтовував тим, що
він є власником 42/100 частин
будинковолодіння АДРЕСА_1. Згідно
рішення Тисменицького районного суду
від 28.03.1985р. йому виділено: кухня
розміром 6,26кв.м., сіни розміром 7,22кв.м.,
кімната розміром 15,64кв.м., кімната
розміром 23.14кв.м., підвал, що
знаходиться під його частиною будинку.
В процесі здійсненого розрахунку
ідеальних часток в загальній власності
на будинковолодіння, у зв»язку з
реконструкціями розмір його ідеальної
частки зменшився до 38/100 частин. При
цьому відповідачі чинять перешкоди в
реалізації ним права спільної
часткової власності, не допускають
службових осіб для проведення
інвентаризаційних обмірів житла.
Самовільно зруйнували димохід
загального користування, що не
дозволяє йому підключити газ для
опалення житла. Відповідачі
одноособово та самовільно проводять
забудову земельної ділянки, яка
виділена для будівництва та
обслуговування спільного будинку, і
яка між ними, співвласниками, в натурі
не розділена. Крім того, відповідачі
користуються заїздом, що проходить зі
сторони виділених йому приміщень
будинку, пошкоджуючи влаштоване ним
дорожнє покриття, від постійного
заїзду габаритних транспортних
засобів з»являються тріщини на стінах,
а також їх зберіганням на заїзді
створюються йому перешкоди у доступі
до приміщень будинку. З боку виділених
відповідачам приміщень, останні
здійснюють самочинні реконструкції та
прибудови. У 2011р. він звертався з
заявами у відповідні органи, з вимогою
вжити заходів щодо припинення
самочинного будівництва, внаслідок
чого, проведеною перевіркою було
оформлено у відношенні відповідачки
ОСОБА_4 припис про припинення
здійснення прибудови гаражу. Також
відповідачі звели на спільній ділянці
стаціонарний підйомник для ремонту
транспортних засобів, і фактично
спільну земельну ділянку
використовують для організації
промислового обслуговування з
комерційною метою. Просив зобов»язати
відповідачів не чинити йому перешкоди
в користуванні спільним
будинковолодінням, шляхом знесення
самочинно прибудованого гаражу і
встановленого на подвір»ї
стаціонарного підйомника.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, суду
пояснив, що гараж побудовано на місці
сараю, який згідно рішення суду
залишено за його мамою-відповідачкою
ОСОБА_4 Та за самочинне будівництво
гаражу на маму накладався штраф. Просив
у задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 на виклик суду не
з»явилась, про час і місце судового
розгляду повідомлена належним чином,
від неї не надійшло повідомлення про
причини неявки.

Вислухавши пояснення представника
позивача,відповідача ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Тисменицького
районного суду від 28 березня 1985року
проведено розподіл робітничого двору,
що знаходиться в смт. Єзупіль
Тисменицького району
Івано-Франківської області, яким
позивачу ОСОБА_2 виділено 47/100 частин, що
складається з кухні розміром 6,26кв.м.,
сіней розміром 7,22кв.м., кімнати
розміром 15,64кв.м., кімнати розміром
23.14кв.м. та підвалу, що знаходиться під
його частиною, відповідачці ОСОБА_4
виділено 58/100 частин, що складається з
коридора розміром 4,90кв.м., кухні
розміром 7,25кв.м., кімнати розміром
15,88кв.м., кімнати розміром 22,85кв.м.,
підвалу, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г»,
уборної.(а.с.51). Згідно розрахунку
ідеальних часток в загальній власності
на будинковолодіння АДРЕСА_1 частка
ОСОБА_2 становить 38/100, ОСОБА_4 становить
62/100.(а.с.6).

Відповідно до генплану забудови
земельної ділянки і розбивки будівель,
та як ствердив в судовому засіданні сам
відповідач, гараж побудований на місці
сараю, який вищезазначеним рішенням
виділено у власність відповідачки
НОМЕР_4(а.с.49). За самочинне будівництво
останній було видано припис щодо
усунення порушень, притягнуто до
адміністративної відповідальності та
накладено штраф(а.с.7-10). Однак сам факт
наявності самочинного будівництва не є
підставою для його знесення. Також
позивачем жодним чином не доведено
факту встановлення на подвір»ї
стаціонарного підйомника.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того позов заявлено передчасно,
оскільки поділу земельної ділянки не
було, тому не встановлено порушень прав
позивача, які можуть бути підставою для
задоволення його вимог.

З огляду на викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є безпідставними та
недоведеними, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 358, 376 ЦК України, керуючись ст.ст.
60, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні будинковолодінням та
знесення об»єктів самочинного
будівництва.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд.

Головуючий
І.М.Дузінкевич