АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/172/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 79 Кузьменко В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Демченко В. А. УХВАЛА
15 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Демченко В. А. суддів
Подорога В. М. , Бородійчук В. Г. при
секретаріБражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 01
листопада 2013 року по справі за поданням
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції Роскошної
Я.І. про тимчасове обмеження у праві
виїзду ОСОБА_6 за межі України, -
в с т а н о в и л а :
Старший державний виконавець
Центрального відділу ДВС Черкаського
МУЮ Роскошна Я.І. звернулася до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_6 за межі України,
посилаючись на те, що на виконанні у
Центральному відділі ДВС Черкаського
МУЮ перебуває виконавчий лист
Соснівського районного суду м. Черкаси
№ 712/1614/13-ц від 12 березня 2013 року про
стягнення на користь ОСОБА_8 аліментів
на утримання сина, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі ? всіх видів заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно і
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 11 лютого 2013 року.
Станом на 11 жовтня 2013 року боржником не
вчинено дій, спрямованих на виконання
рішення суду.

Боржник - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП
НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Державним виконавцем його попереджено
про необхідність сплати
заборгованості та виконання рішення
суду, проте боржник ігнорує вимоги
державного виконавця, не вживає ніяких
заходів щодо повного або часткового
погашення заборгованості.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 01 листопада 2013 року
подання Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського МУЮ задоволено та
тимчасово обмежено виїзд за межі
України громадянину України - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за
адресою: АДРЕСА_1 право виїзду за межі
України.

Копію ухвали направлено для виконання
до Адміністрації Державної
прикордонної служби України,
Соснівського РВ УМВС України у
Черкаській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 01
листопада 2013 року як незаконну та
відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця
Центрального відділу ДВС Черкаського
МУЮ Роскошної Я.І. про тимчасове
обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта по справі,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Так, задовольняючи подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_6 , суд першої
інстанції виходив з того, що боржником
не вчинено дій, спрямованих на
виконання рішення суду по сплаті
аліментів, а державним виконавцем
вживались заходи щодо стягнення з
нього боргу, але борг по аліментах не
сплачений і становить 2698.00 гривень на 1
жовтня 2013 року.

Однак колегія суддів не погоджується з
даним висновком виходячи з насупного.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Так, за матеріалами справи встановлено,
що на виконанні у Центральному відділі
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції перебуває виконавчий лист
№712161413ц від 12.03.2013 року про стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліментів на
утримання дитини у розмірі 14 частини
всіх видів заробітку щомісячно і борг
по сплаті аліментів за період з червня
по жовтень 2013 року становить 2698.00
гривень ( а. с. 3 - 5 ).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у Листі від
01.02.2013 року «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України», ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 є боржником за виконавчим
провадження про стягнення з нього на
користь ОСОБА_8 боргу по аліментах.

Відповідно до фіскальних чеків,
наданих апелянтом до апеляційної
скарги, встановлено, що ОСОБА_6
сплачував аліменти за рішенням суду
починаючи з квітня 2013 року і станом на 25
листопада 2013 року ним у повному обсязі
виплачено заборгованість в сумі 2698.00
гривень (а.с.42).

Проте, звертаючись із даним поданням до
суду, представником Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції не було наведено будь-яких
об'єктивних доказів того, що боржник
ОСОБА_6 ухиляється від виконання
покладених на нього зобов'язань, як не
було надано і доказів того, в чому саме
полягає таке ухилення.

Посилання представника органу
ДВС, як на доказ ухилення боржника від
виконання покладених на нього
зобов'язань тільки на наявну
заборгованість, яка ще й не була
уточненою, оскільки ОСОБА_6 почав
добровільно сплачувати аліменти за
рішенням суду з квітня 2013 року і на
момент звернення до суду державним
виконавцем така сплата аліментів не
була врахованою, та свідоме
ігнорування ОСОБА_6 вимог державного
виконавця є необґрунтованими і не
підтверджені жодними доказами.

Сама лише констатація факту
наявності у ОСОБА_6 заборгованості по
сплаті аліментів не може слугувати
достатньою правовою підставою для
обмеження даної особи у праві виїзду за
межі України, при цьому на даний час
такої заборгованості не існує.

Оскільки по даній справі відсутні
об'єктивні, переконливі докази
ухилення ОСОБА_6 від виконання
покладених на нього судовим рішенням
зобов'язань, суд першої інстанції
передчасно прийшов до висновку про
необхідність задоволення подання
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_6.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до переконання про
недоведеність факту ухилення боржника
від виконання зобов'язань за
виконавчим документом, і за таких
обставин, суд першої інстанції прийшов
до не вірного висновку щодо
задоволення подання державного
виконавця та тимчасового обмеження
ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд,
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування, а тому
колегія суддів, задовольняючи
апеляційну скаргу, вважає за необхідне
скасувати ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 1
листопада 2013 року по даній справі,
постановивши нову ухвалу про відмову в
задоволенні подання державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м.
Черкаси від 1 листопада 2013 року по
справі за поданням державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Роскошної Я.І. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_6 - скасувати та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні подання державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Роскошної Я.І. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_6 - відмовити.

Виконання ухвали доручити
Адміністрації Державної прикордонної
служби України.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :