Єдиний унікальний номер: 378/904/14-ц
Провадження № 2/378/274/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря:
Шевченко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
Київської області справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

До суду з названим позовом звернулося
ПАТ „Укрсоцбанк", посилаючись на те, що
01.08.2008 ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1
уклали кредитний договір №026/697355-КR,
відповідно до умов якого воно надало
відповідачу кредит у сумі 43768,00 доларів
США. Відповідач, не повертаючи кредит
(чергову частину) та не сплачуючи
проценти за договором, порушує вимоги
статті 1054 Цивільного кодексу України
щодо обов'язку позичальника повернути
кредит та сплатити проценти. Станом на
29.07.2014 р. загальна сума заборгованості
відповідача становить 133254,49 грн. На
дату подачі позову заборгованість
відповідачем не погашена.

Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 133254, 49 грн. та судовий збір у
розмірі 1332, 55 грн..

В судове засідання представник
позивача не прибув, просить позовні
вимоги задовольнити, справу розглядати
у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про час і місце розгляду справи
належним чином повідомлений, причини
неявки суду не повідомив. Представник
відповідача Воскобійник О.П. до суду
надіслала заяву, в якій просить в
задоволенні позовних вимог відмовити
як не обгрунтованих, а справу
розглядати без участі її та
відповідача.

Суд, розглянувши матеріали справи, та
дослідивши письмові докази, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що сторони 01.08.2008
року уклали кредитний договір
№026/697355-КR, відповідно до умов якого
позивач надає відповідачу кредит у
сумі 43768,00 доларів США (а. с. 5-10). Договір
є кредитним договором, відповідно до
частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу
України, за яким, зокрема, банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з частиною 2 зазначеної норми до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
«Позика» глави 71 Цивільного кодексу
України, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Як стверджує позивач, відповідно до
копії детального розпису сукупної
вартості кредиту та розрахунку вимог
банку (а. с. 11-13), станом на 29.07.2014 р.
загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачем становить
133254,49 грн.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу
України визначено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодекс
України, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1050
Цивільного кодексу України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ухвали суду від 03.10.2014
року (а. с. 38) позивача було зобов'язано
надати до суду кредитну справу за
кредитним договором №026/697355-КR від
01.08.2008 року щодо обставин надання
кредиту відповідачу, що не було
позивачем повторно виконано.

Аналізуючи матеріали справи, суд
виходив з того, що позивач не надав суду
переконливих доказів на підтвердження
факту безпосереднього отримання
відповідачем кредиту, позивач надав
суду лише копії кредитного договору
№026/697355-КR від 01.08.2008 року та детального
розпису сукупної вартості кредиту, не
завірених належним чином, з яких
неможливо достовірно встановити, чи
дійсно відповідач отримував кредит у
позивача, в якому саме розмірі, факт
отримання коштів, чи звертався
відповідач до позивача про отримання
кредиту з відповідною підписаною
власноруч заявою і чи остання взагалі
існує, тощо.

Крім того, в матеріалах справи (а. с. 14)
міститься належним чином не завірена
копія довіреності на представництво
ОСОБА_3 інтересів позивача по даній
справі, що позбавляє суд можливості
перевірити її достовірність та
правомірність повноважень ОСОБА_3.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором у розмірі 133254,49
грн. не обґрунтовані, а тому в їх
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 526, 530, 626, 627, 638,
1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88,
212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
Р. В.
Гуртовенко