Справа № 127/4946/13-ц
Провадження № 2/127/932/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07.02.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді -
Антонюка В.В.,

при секретарі -Загурській
Т.Ю.,

з участю: представника
ОСОБА_1- ОСОБА_2,

представників ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива» - Музичук Ю.А.,
Чугунова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниця справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Фінансова ініціатива» про
стягнення коштів та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «
Фінансова ініціатива» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 про визнання договору
недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про
стягнення коштів за договором
банківського вкладу № 163661 (вклад
«Ощадний»), укладеного 14 січня 2013 року
між ним та Публічним акціонерним
товариством Комерційний Банк
«Фінансова ініціатива», у розмірі 321 00
гривень 00 копійок.

Свої вимоги мотивував тим, що 14 січня 2013
року він уклав договір банківського
вкладу № 163661 із банком ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
ініціатива» на суму вкладу 1 000, 00 (одна
тисяча) гривень. Крім того, 14.01.2013 року
між сторонами укладено додатковий
договір б/н до договору банківського
вкладу №163661 та поповнено депозит на 321
000 грн.

Пунктом 1.5 Договору передбачено
право часткового зняття суми вкладу з
наступного дня після «Дати внесення»
грошових коштів на депозитний рахунок
до «Дати повернення» без застосування
штрафних санкцій за умови збереження
мінімального «не знижувального
залишку» - 1000 грн. Керуючись зазначеним
пунктом Договору, ОСОБА_1 13.02.2013 року
звернувся до відповідача із заявою про
повернення частини суми вкладу в
розмірі 321 000 грн. Однак відповідач в
порушення умов договору та вимог ст.ст.
1058, 1060 ЦК України депозитних коштів
позивачу не повернув, та повідомив, що
банк не зможе здійснит виплату коштів
через технічні несправності
комп»ютерної системи і запропонував
прийти через день. В подальшому,
кожного дня співробітники банку
повідомляли ОСОБА_1 про те, що з різних
причин кошти будуть виплачені через
день, однак до даного часу кошти не
повернули, що і стало підставою для
звернення з даним позовом.

До судового розгляду по суті
відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
про визнання договору недійсним, в
якому просив суд визнати Додатковий
договір до договору банківського
вкладу № 163661 від 14 січня 2013 року
недійсним. В зустрічному позові ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива» посилався на
те, що ОСОБА_1 на підтвердження своїх
вимог, надано Додатковий договір до
договору банківського вкладу № 163661 від
14 січня 2013 року з призначенням платежу:
поповнення депозиту згідно договору №
163661 від 14.01.2013 року. Вказаний Додатковий
договір банком не укладався, про що
свідчить відсутність копій даної угоди
та відсутність відповідних
супровідних даних. Крім того,
відповідно до довіреності №41 від 30.12.2012
року, ОСОБА_5, має право укладати,
підписувати та змінювати договори та
операції стосовно відкриття поточних,
вкладних (депозитних) рахунків в
іноземній та національній валютах в
межах суми, яка еквівалентна 10 000,00 грн.
ОСОБА_5 умисно приховала проведення
операції від Довірителя й не
повідомила Банк про свої дії, що
позбавило Банк можливості заперечити
чи схвалити правочин. В силу зловмисної
домовленості ОСОБА_5 та ОСОБА_1, воля
банку не знаходить свого вираження, а
підмінюється волею представника, яка
фактично вступає у змову зі
контрагентом ОСОБА_1 Зловмисна
домовленість відповідачів має на меті
призвести до безпідставної видачі
коштів ОСОБА_1, що потягло за собою
звернення до суду із зустрічними
позовними вимогами про визнання
недійсним Додаткового договору до
договору банкіського вкладу № 163661 від
14.01.2013 року.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав, проти
задоволення зустрічного позову
заперечив, вказав, що відповідно до
наданих позивачем до позовної заяви
квитанцій ним внесено до каси банку
кошти в загальній сумі 322 000,00 грн.
Просив вимоги первісного позову
задоволити, у вимогах зустрічного
позову відмовити за необґрунтованістю
та недоведеністю.

Представники ПАТ КБ «Фінансова
ініціатива» Музичук Ю.А. та Чугунов М.В.
в судовому засіданні первісний позов
визнали частково, а саме: на суму 1 000
грн., яка підтверджується квитанцією
про внесення первісним позивачем
готівки за № 5651 від 14.01.2013 року в сумі 1000
грн. в іншій частині позову заперечили,
зустрічні позовні вимоги підтримали.
Додатково суду пояснили, що згідно
даних бухгалтерського обліку ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива» інші відомості
про зарахування грошових коштів на
рахунок ОСОБА_1, відсутні, тому вказана
обставина доводить невнесення
позивачем зазначених грошових коштів в
повному обсязі, а недодержання
керуючою Вінницьким відділенням № 3
відповідачем ОСОБА_5 типової форми
договору банківського вкладу,
затвердженою постановою правління
відповідача, спричиняє недійсність
договору та додаткових угод до нього, а
відтак і відсутність у відповідача
обов'язку повернути грошові кошти
вкладника на його першу вимогу.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила. Про час та місце судового
розгляду була повідомлена належним
чином.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка дружина позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_8,
підтвердила факт внесення на
депозитний рахунок, відкритий на ім»я
ОСОБА_1 коштів в сумі 322 000,00 грн., який
мав місце 14.01.2013 року.

Допитана під час судового розгляду
свідок ОСОБА_9, суду пояснила, що на
початку 2013 року, вона працювала старшим
касиром Вінницького відділення ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива». ОСОБА_1 вона не
пам»ятає, а також чи вносились ним
якісь кошти на депозитний рахунок, вона
також не пам»ятає.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається:
юридичним особам та фізичним особам -
підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначене в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців; фізичним особам, які не
мають статусу підприємців, - за адресою
їх місця проживання чи місця
перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається, що
судовий виклик або судове
повідомлення вручене їм належним
чином.

З»ясувавши позиції сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що первісний позов є
обґрунтований і підлягає задоволенню,
а в задоволенні зустрічного позову
слід відмовити в повному обсязі. До
такого висновку суд дійшов із
наступного.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором
банківського вкладу (депозиту), одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин
банку та вкладника за рахунком, на який
внесений вклад, застосовуються
положення про договір банківського
рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо
інше не встановлено цією главою або не
випливає із суті договору банківського
вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Облік банківських вкладів (депозитів)
ведеться за рахунками 1-го та 2-го класів
Плану рахунків бухгалтерського обліку
банків України, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 17 червня 2004 року № 280.

Внутрішній контроль за депозитами має
здійснюватися відповідно до Положення
про організацію бухгалтерського
обліку та звітності в банківських
установах України, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 30 грудня 1998 року № 566,
так, щоб гарантувати залучення та
розміщення депозитів у межах строків і
лімітів, встановлених банком;
приймання та розміщення усіх депозитів
за процентною ставкою, що
застосовується у банку згідно із
запровадженою ним політикою; своєчасне
та правильне відображення в
бухгалтерському обліку депозитних
операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Відповідно до «Інструкції з
бухгалтерського обліку кредитних,
вкладних (депозитних) операцій та
формування і використання резервів під
кредитні ризики в банках України»,
затвердженої Постановою Правління НБУ
від 27.12.2007 року № 481, Відповідач має
здійснювати облік операцій виключно на
підставі первинних документів
(платіжних доручень, касових та
меморіальних ордерів тощо).

Порядок і вимоги щодо здійснення
банками, їх філіями та відділеннями
касових операцій у національній та
іноземній валюті, зокрема, приймання
через касу банку готівки національної
валюти від клієнтів для зарахування на
власні рахунки та рахунки інших
юридичних і фізичних осіб або на
відповідний рахунок банку (філії,
відділення) регулюється Інструкцією
про ведення касових операцій банками в
Україні, затвердженої Постановою
Правління Національного банку України
№ 174 від 01.06.2011 року.

У відповідності до ст. 1060 ЦК України,
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад); за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника;
умова договору про відмову від права на
одержання вкладу на першу вимогу є
нікчемною.

Відповідно до п. 1.4 Положення про
порядок здійснення банками вкладних
операцій з юридичними і фізичними
особами, затвердженого Постановою
правління НБУ від 03.12.2003 року № 516
визначено, що залучення банком вкладів
фізичних осіб підтверджується,
зокрема, договором банківського вкладу
з видачею іншого документа, що
відповідає вимогам, встановленим
законом, іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності
та звичаями ділового обороту.

Пункт 2.9. глави 2 розділу ІV Інструкції
про ведення касових операцій банками в
Україні, затвердженої Постановою
правління НБУ від 01.06.2011 року № 174
передбачає, що банк зобов'язаний видати
клієнту після завершення приймання
готівки квитанцію (другий примірник
прибуткового касового документа) або
інший документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі. Квитанція, або інший
документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі, має містити
найменування банку, який здійснив
касову операцію, дату здійснення
касової операції, а також підпис
працівника банку, який прийняв готівку,
відбиток печатки (штампа) або
електронний підпис працівника банку,
засвідчений електронним підписом САБ.

Судом встановлено, що 14.01. 2013 року між
ОСОБА_1 (надалі - «Вкладник») та ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива» (надалі -
«Банк»), від імені якого на підставі
довіреності діяла начальник
Вінницького відділенням № 3 ОСОБА_5, був
укладений договір банківського вкладу
№ 156547 (вклад «Ощадний») (а.с.5-7).

Відповідно до умов п. 1.1. зазначеного
Договору Банк приймає від Вкладника
грошові кошти в сумі 1 000, 00 грн. (надалі -
«Вклад») строком на 370 днів, що
починається з наступного дня після
внесення (надходження) грошових коштів
на депозитний рахунок по 19 січня 2014
року на умовах та в порядку, визначених
цим Договором. Згідно п. 1.2. Договору
процентна ставка за Вкладом становить
16, 00% річних. Відповідно до умов п. 1.3.
Договору незнижувальний залишок
коштів на Депозитному рахунку протягом
строку Вкладу встановлюється в сумі 1
000, 00 грн.

Згідно п. 1.4. Договору додаткові внески
(поповнення) до Вкладу допускаються
включно до дня, що передує «Даті
повернення». Строк вкладу становить 370
днів.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору Банк
зобов'язується прийняти грошові кошти,
зазначені в п.1.1 цього Договору, і
зарахувати їх на депозитний рахунок №
НОМЕР_1 в дату укладання цього договору,
підтвердивши отримання Вкладу видачею
належним чином оформленої квитанції
банку та/або виписки з Депозитного
рахунку.

На виконання умов п.п. 1.1., 1.4. Договору
Позивачем на депозитний рахунок №
НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Фінансова ініціатива»,
м. Київ, МФО 380054 було внесено 322 000,00 грн.
наступними платежами: 1 000, 00 грн. згідно
квитанції № 5651 від 14 січня 2013 року;
поповнення вкладу на суму 321 000, 00 грн.
згідно квитанції № 5695 від 14 січня 2013
року.

Згідно ст. 47 Закону України «Про банки
та банківську діяльність» банки мають
право приймати вклади (депозити) від
юридичних і фізичних осіб.

Відповідачем оформлено ліцензію
Національного банку України № 219 від 11
жовтня 2011 року на право надання
банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47
Закону України «Про банки та
банківську діяльність».

Згідно ст. 55 Закону України «Про банки
та банківську діяльність» відносини
банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України
договір банківського вкладу, в якому
вкладником є фізична особа, є публічним
договором (стаття 633 ЦК України).

Відповідно до ст. 633 ЦК України
публічним є договір, в якому одна
сторона - підприємець взяла на себе
обов'язок здійснювати продаж товарів,
виконання робіт або надання послуг
кожному, хто до неї звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, медичне, готельне,
банківське обслуговування тощо). Умови
публічного договору встановлюються
однаковими для всіх споживачів, крім
тих, кому за законом надані відповідні
пільги.

Згідно п. 1.4 глави 1 розділу IV Інструкції
клієнт заповнює касові документи від
руки чи за допомогою технічних засобів
або банк (філія, відділення) за згодою
клієнта заповнює касові документи із
застосуванням технічних засобів або
системи автоматизації банку (далі -
«САБ»).

Згідно п. 2.5 глави 1 розділу IV Інструкції
Банк (філія, відділення) здійснює
приймання платежів від клієнтів із
застосуванням САБ.

Правильність заповнення банком
(філією, відділенням) реквізитів
касового документа із застосуванням
технічних засобів або САБ клієнт
засвідчує своїм підписом.

Відповідно до п. 1.5 глави 1 розділу IV
Інструкції прибуткові, видаткові та
прибутково-видаткові касові ордери,
заяви на видачу готівки банк (філія,
відділення) оформляє за допомогою
технічних засобів із зазначенням
номера примірника в правому верхньому
кутку.

Відповідно до п. 1.7 глави 1 розділу IV
Інструкції друкується така кількість
примірників касових документів, крім
грошового чека, яка потрібна для
учасників розрахунків.

Згідно п. 2.2. глави 1 розділу IV
Інструкції Банк (філія, відділення)
здійснює приймання від клієнта готівки
національної валюти через операційну
касу, зокрема за заявою на переказ
готівки від фізичних осіб - на поточні,
вкладні (депозитні) рахунки.

Відповідно до п. 2.9 глави 1 розділу IV
Інструкції Банк (філія, відділення)
зобов'язаний видати клієнту після
завершення приймання готівки
квитанцію (другий примірник
прибуткового касового ордера) або
інший документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі. Квитанція або інший
документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі, має містити
найменування банку (філії, відділення),
який здійснив касову операцію, дату
здійснення касової операції, а також
підпис працівника банку (філії,
відділення), який прийняв готівку,
відбиток печатки (штампа) або
електронний підпис працівника банку
(філії, відділення), засвідчений
електронним підписом САБ.

Отже, як вбачається з Інструкції та не
заперечувалось представниками
відповідача - позивача, надані ОСОБА_1
квитанції до заяви про переказ готівки
(примірник № 1) є надрукованими за
допомогою САБ документами
встановленої форми, один примірник
якої видається установою банку особі,
яка внесла грошові кошти в касу банку з
метою зарахування на відповідний
поточний рахунок отримувача, інший
примірник разом з заявою залишається в
установі банку та слугує підставою для
зарахування грошових коштів на
вказаний в заяві та квитанції рахунок.

Таким чином для зарахування грошових
коштів на депозитний рахунок ОСОБА_1,
мало відбутись дві взаємопов'язані
події: прийняття касою банку певної
суми готівкових грошових коштів та
зарахування вказаної суми на
депозитний безготівковий рахунок
ОСОБА_1 із здійсненням відповідної
бухгалтерської проводки.

Надані первісним позивачем квитанції
на внесення грошових коштів в сумі 322 000,
00 грн., які є документами
бухгалтерського обліку, мають підпис
посадової особи, достовірність та
повноваження якої засвідчені печаткою
банку, а також договір банківського
вкладу є належними та допустимими
доказами внесення на депозитний
рахунок зазначених грошових коштів у
відповідності до положень ст. ст. 58, 59
ЦПК України.

Крім цього, по справі проводилась
почеркознавча експертиза. У висновку
Вінницького відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 1188/1189/13-21 від 13 вересня 2013
року зазначено, що при дослідженні
відтисків печаток, використовувались
квитанції №5695 від 14.01.2013 року та № 5651
від 14.01.2013 року, а також зразки відтиску
печатки «Прибуткова-видаткова каса №1
Вінницького відділення ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива», однак оригінал
печатки каси банку, яка існувала в
період укладення оспорюваних
договорів, а саме: з 14.01.2013 року в
розпорядження експерта надано не було,
у зв'язку з її заміною, як було пояснено
під час розгляду справи представником
відповідача-позивача, а тому в частині
дослідження відтисків печаток, суд не
може прийняти висновок експертизи №
1188/1189/13-21 від 13 вересня 2013 року, до
уваги.

Як вбачається із висновку судової
технічної експертизи № 488-П від 15.01.2014
року при проведенні експертизи
використовувались квитанції №5695 від
14.01.2013 року на суму 321 000,00 грн. та № 5651
від 14.01.2013 року на суму 1000 грн., а також
вільні зразки відтиску печатки
«Прибуткова-видаткова каса №1», надані
в заяві на переказ готівки № ПН415 РКО
від 11.01.2013 року, в заяві на переказ
готівки № ПН346РКО від 11.01.2013 року, в
заяві на переказ готівки № ПН426РКО від
11.01.2013 року, в заяві на переказ готівки
№ ПН735РКО від 11.01.2013 року, в заяві на
переказ готівки № ПН343РКО від 11.01.2013
року, в прибутково-видатковому
касовому ордері № 5058 від 11.01.2013 року та
встановлено, що відбиток печатки
«Прибутково-видаткова каса №1» у
квитанції № 5695 від 14.01.2013 року та
відбиток печатки
«Прибутково-видаткова каса №1» у
квитанції № 5651 від 14.01.2013 року нанесені
однією і тією ж печаткою. Відбитки
печатки «Прибутково-видаткова каса №1»
у квитації №5695 від 14.01.2013 року та № 5651
від 14.01.2013 року нанесені печаткою,
відбитки якої містяться у вільних
зразках, що надані в заяві на переказ
готівки № ПН415 РКО від 11.01.2013 року, в
заяві на переказ готівки № ПН346РКО від
11.01.2013 року, в заяві на переказ готівки
№ ПН426РКО від 11.01.2013 року, в заяві на
переказ готівки № ПН735РКО від 11.01.2013
року, в заяві на переказ готівки №
ПН343РКО від 11.01.2013 року, в
прибутково-видатковому касовому
ордері № 5058 від 11.01.2013 року.

З огляду на зазначене, суд критично
ставиться до заперечень відповідача -
позивача про те, що дійсна лише
квитанція до заяви на внесення готівки
за № 5651 від 14.01.2013 року на суму 1 000, 00
грн. а інші квитанції підроблені,
оскільки за висновком експерта
відтиск печатки на інших наданих
первісним позивачем квитанціях
аутентичний, тобто інші надані
оригінали квитанцій містять той самий
відбиток печатки.

Крім цього, твердження представника
відповідача - позивача про те, що їх
працівники ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вступили з
ОСОБА_1 в злочинний зговір, спрямований
на заволодіння грошовими коштами ПАТ
«КБ «Фінансова ініціатива», нічим не
доводяться.

Тобто належних та допустимих доказів
на підтвердження обставини, що ОСОБА_1
не вносив на депозитний рахунок №
НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Фінансова ініціатива»,
МФО 380054, відкритий на його ім'я кошти
представником відповідача - позивача
не надано. Також не надано відповідних
доказів, зокрема, реєстрів
бухгалтерських проводок за відповідні
дні, а також доказів тому, що не
зарахування грошових коштів сталось
внаслідок неправильного оформлення
первинних касових документів або їх
відсутності в установі банку.

Факт перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в
момент виникнення спірних
правовідносин в трудових відносинах з
банком та наявність у зазначених осіб
повноважень на здійснення відповідних
банківських операцій на підставі
довіреності представником відповідача
- позивача не заперечувався.

Позовні вимоги позивача за зустрічним
позовом про визнання недійсним
Додаткового договору до договору
банківського вкладу № 163661 (вклад
«Ощадний») від 14 січня 2013 року на
підставі перевищення представником, а
саме ОСОБА_5 повноважень, не знайшов
свого підтвердження в ході розгляду
справи, а тому задоволенню не
підлягають.

Крім цього, суд звертає увагу, що
додатковий договір був підписаний від
імені банку ОСОБА_5, начальником
Вінницького відділення №3 ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива», яка діяла на
підставі довіреностей. При цьому суд
зауважує, що обмеження її повноважень
відповідно до ст. 92 ЦК України у
відносинах з третіми особами не має
юридичної сили.

Судом не встановлено обставин,
які б дозволяли кваліфікувати за ст.
232 ЦК України додатковий договір до
договору банківського вкладу,
укладений між банком та ОСОБА_1
Посилання на наявність зареєстрованих
кримінальних проваджень, визнання
банком потерпілим не є належними та
допустимими доказами. Інших доказів до
суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,встановлених
цим Кодексом.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що в задоволенні зустрічного
позову слід відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин
банку та вкладника за рахунком, на який
внесений вклад, застосовуються
положення про договір банківського
рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо
інше не встановлено цією главою або не
випливає із суті договору банківського
вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою про видачу йому
грошових коштів з депозитного рахунку,
однак його право на повернення суми
вкладу було порушене.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право власності є
непорушним.

За змістом ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договірне зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до його умов. Якщо у
договірному зобов'язані встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст.ст. 526, 530 ЦК України). Статтею 629 ЦК
України встановлює загальну вимогу
щодо обов'язковості виконання
сторонами умов договору.

Згідно з положеннями ст. 1074 ЦК України
обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника та
умова договору про відмову від права на
одержання вкладу на першу вимогу є
нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено,
що договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Банк своїх зобов'язань по поверненню
коштів не виконав, право позивача є
порушеним. Порушене право підлягає
захисту, відповідно підлягає стягненню
із відповідача на користь позивача
внесений вклад в сумі 321 000,00 (триста
двадцять одна тисяча) гривень 00
копійок.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, з банку слід стягнути на
користь позивача за первісним позовом
суму сплаченого ним судового збору.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Фінансова ініціатива" в особі
Вінницького відділення № 3 ПАТ КБ
"Фінансова ініціатива" про стягнення
коштів за депозитним вкладом
задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Фінансова ініціатива» (03150, м. Київ,
вул. Щорса, буд. 7/9, ) на
користь ОСОБА_1 кошти в сумі 321 000
(триста двадцять одна тисяча) гривень 00
копійок депозитного вкладу.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк "Фінансова
ініціатива" на користь ОСОБА_1 витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору в
розмірі 3 210 (три тисячі двісті десять)
гривень 00 копійок.

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Фінансова ініціатива" до ОСОБА_1
та ОСОБА_5 про визнання договору
недійсним - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: