АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

5 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника третьої особи Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури - Вовнюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 7 листопада 2013 року про
закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до Установчого з'їзду
адвокатів України в особі голови
Рафальської Інни Владиславівни, треті
особи: Національна асоціація адвокатів
України, Вища
кваліфікаційно-дисциплінарна комісія
адвокатури про визнання рішень
незаконними та скасування рішень,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/465/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Пономаренко Н.В. Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Позивач в порядку цивільного
судочинства звернувся з позовом до
Установчого з'їзду адвокатів України в
особі голови Рафальської
ІнниВладиславівни, в якому просить
визнати незаконними та скасувати
прийняті 17.11.2012 року за адресою: м. Київ,
вул. Госпітальна, 4 рішення Установчого
з'їзду адвокатів, що відбувся в
готельному комплексі «Русь», а саме:
про затвердження Статуту Національної
асоціації адвокатів України; про
затвердження Положення про Раду
адвокатів України; про затвердження
Правил адвокатської етики; про обрання
голови та заступників голови
Національної асоціації адвокатів
України - голови Ради адвокатів України
й заступників голови Ради адвокатів
України; про затвердження Положення
про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну
комісію адвокатури (ВКДКА); про обрання
Голови та заступників Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури; стосовно визначення
кількісного складу і вибрання членів
Вищої ревізійної комісії адвокатури;
стосовно обрання Голови Вищої
ревізійної комісії адвокатури України;
про затвердження внесків адвокатів на
утримання органів адвокатського
самоврядування.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 7 листопада 2013 року
клопотання представника третьої особи:
Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії адвокатури задоволено,
провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Установчого з'їзду
адвокатів України в особі голови
Рафальської Інни Владиславівни, треті
особи: Національна асоціація адвокатів
України, Вища
кваліфікаційно-дисциплінарна комісія
адвокатури про визнання рішень
незаконними та скасування рішень
закрито.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_3
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалу та направити
справу до Шевченківського районного
суду м. Києва для продовження її
розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що даний
спір не виник з публічно-правових
відносин як врегульованих нормами
публічного права суспільних відносин,
що виражаються у взаємних правах та
обов'язках їх учасників та виникають
або припиняються у зв'язку з
реалізацією публічної влади,
відповідач не є суб'єктом реалізації
повноважень публічної влади, а тому
позивач не є по відношенню до нього
об'єктом публічно-правового впливу.
Крім того, владні управлінські
функції, що виконуються на основі
законодавства, зокрема, на виконання
делегованих повноважень - це будь-які
владні повноваження у рамках
діяльності держави чи місцевого
самоврядування, зокрема, спрямовані на
формування політики, правове
регулювання, надання адміністративних
послуг, при цьому, Установчому з'їзду
адвокатів України не делеговано
будь-яких владних управлінських
функцій у жодній із сфер діяльності
суспільства, також відповідач не
уповноважений приймати жодних рішень,
які б могли порушити права, свободи або
інтереси інших суб'єктів
публічно-правових відносин та не
наділений повноваженнями приймати
будь-які нормативно-правові акти,
оскільки такими повноваженнями цей
орган не наділений Законом України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність».

Зазначене на думку апелянта свідчить
про те, що даний спір слід розглядати в
порядку цивільного судочинства, тому
твердження суду, які стали підставою
для висновків про наявність підстав
для закриття провадження по цивільній
справі не відповідають фактичним
обставинам справи та є підставою для
скасування оскаржуваної ухвали.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримала,
просила задовольнити з підстав,
викладених у ній.

Представник третьої особи заперечував
проти апеляційної скарги за
необґрунтованістю її доводів.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., вислухавши пояснення сторін,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Закриваючи провадження у даній справі,
суд першої інстанції виходив з того, що
функції, з метою реалізації яких діють
органи адвокатського самоврядування,
визначені статтею 46 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» є публічно-правовими, тому
справи, пов'язані з виконанням цих
функцій, зокрема і вказану справу про
визнання рішень незаконними та
скасування рішень Установчого з'їзду
адвокатів України, - належить
вирішувати за правилами
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, так як він в
повній мірі відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам Закону.

Так, відповідно до положень ст.2 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», адвокатура України -
недержавний самоврядний інститут, що
забезпечує здійснення захисту,
представництва та надання інших видів
правової допомоги на професійній
основі, а також самостійно вирішує
питання організації і діяльності
адвокатури в порядку, встановленому
цим Законом.

Вимоги ст. 45 Закону передбачають, що
Національна асоціація адвокатів
України, яка об'єднує усіх адвокатів
України та діє через організаційні
форми адвокатського самоврядування,
передбачені Законом, також представляє
адвокатуру України у відносинах з
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами, у
тому числі делегує представників до
органів державної влади.

Згідно ст. 46 Закону до цих
організаційних форм, зокрема,
віднесено з'їзд адвокатів України, Раду
адвокатів України та ради адвокатів
регіонів, Вищу
кваліфікаційно-дисциплінарну комісію
адвокатури та
кваліфікаційно-дисциплінарні комісії
адвокатури, Вищу ревізійну комісію
адвокатури та ревізійні комісії
регіонів.

Частина перша ст.43 Закону передбачає,
що однією із засад адвокатського
самоврядування є обов'язковість для
виконання адвокатами рішень органів
адвокатського самоврядування, а ст.57
цього ж Закону вказує на те, що рішення
з'їзду адвокатів України та Ради
адвокатів України є обов'язковими для
виконання всіма адвокатами.

Перехідні положення Закону вказують,
що Установчий з'їзд адвокатів України,
як один із органів адвокатського
самоврядування, обирає Голову,
заступників Голови Ради адвокатів
України, обирає голову та заступників
голови Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури; затверджує Статут
Національної асоціації адвокатів
України; затверджує Положення про Вищу
ревізійну комісію адвокатури.
Установчий з'їзд адвокатів може
прийняти рішення з інших питань,
віднесених Законом до повноважень
з'їзду адвокатів України.

Перехідні положення вказаного Закону
передбачають покладення повноважень
щодо організаційно-технічного
забезпечення проведення Установчого
з'їзду адвокатів України - на Вищу
кваліфікаційну комісію адвокатури при
Кабінеті Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Зі змісту ст.2 КАС України вбачається,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи Законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про застосування п.1 ч.1 ст.205
ЦПК України, та закриття провадження
по справі, оскільки справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства. В даному випадку вказані
вимоги підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Зазначене також підтверджується
правовою позицією Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеною у п. 22 Постанови
Пленуму №3 від 01.03.2013, згідно якої, за
правилами цивільного судочинства
розглядаються спори щодо договорів та
інших правочинів, укладених відповідно
до норм ЦК, інших актів цивільного
законодавства, оскільки вони
відрізняються від адміністративних
договорів, спори щодо яких
розглядаються адміністративними
судами, тим, що згідно зі статтею 3 КАС
адміністративний договір - це дво- або
багатостороння угода, зміст якої
становлять права та обов'язки сторін,
що випливають із владних управлінських
функцій суб'єкта владних повноважень,
який є однією зі сторін угоди. Для таких
спорів характерна наявність відносин
влади і підпорядкування, а для
правочинів, укладених згідно із
цивільним законодавством за участю
суб'єкта владних повноважень,
відносини ґрунтуються на юридичній
рівності, вільному волевиявленні та
майновій самостійності.

Таким чином, враховуючи характер
правовідносин, що склались між
сторонами, суб'єктний склад сторін,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
закриття провадження у справі, що
спростовує доводи апеляційної скарги
про необхідність даний спір розглядати
в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 7 листопада 2013 року відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 7 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: