справа № 2/489/385/14
рішення

Іменем україни

14 лютого 2014 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

представника позивача Мартиченко
О.І.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості

встановив:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом, який
уточнено в ході розгляду в частині
заборгованості по комісії, про
стягнення із ОСОБА_3 кредитної
заборгованості в сумі 40379,79 грн.

У позові вказано, що 10.11.2010 між
сторонами укладено договір б/н,
відповідно до якого позичальник
отримав кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту у розмірі 18000,00 грн.
на платіжну картку зі сплатою 30
процентів річних на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
погашення заборгованості, що
відповідає строку дії картки.

Станом на 11.08.2013 грошові зобов'язання
відповідач не виконав внаслідок чого
утворилася заборгованість в сумі 40379,79
грн., яка складається із 18938,78 грн.
заборгованості за кредитом, 14475,61 грн.
процентів, 4566,36 грн. комісії, а також
500,00 фіксованого штрафу та 1899,04 грн.
процентного штрафу.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечувала посилаючись на стягнення
банком заборгованості, яка виникла з
двох різних кредитних договорів, по
одному із яких пропущений строк
позовної давності, а по іншому умови
кредитування у встановленому Законом
України «Про захист прав споживачів»
не доводилися і згоду на встановлення
кредитного ліміту в розмірі 1800,00 грн.
ОСОБА_3 не надавав.

Суд, заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи і оцінивши
зібрані в ній докази, вважає позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що
10.11.2010 між сторонами укладено договір
б/н, який разом із Пам'яткою клієнта
(зміст відображено в заяві
позичальника), Умовами і Правилами
надання банківських послуг, а також
Тарифів банку складають договір про
надання банківських послуг.

Відповідно до договору відповідач
отримав кредит з кредитним лімітом по
платіжній картці «Універсальна»/Gold в
розмірі 18000,00 грн. під 2,5 відсотки
місячних (30 відсотків річних), який
підлягає погашенню шляхом внесення
щомісячних платежів до 25 числа місяця,
наступного за звітним, та щорічною
комісією за обслуговування платіжної
картки в розмірі 250 гривень.

Розмір і види комісій, пені та інших
платежів встановлено у Довідці про
умови кредитування з використання
кредитки «Універсальна Gold Light»,
підписаної відповідачем 07.12.2010.

Станом на 11.08.2013 грошові зобов'язання
відповідач не виконав, внаслідок чого
утворилася заборгованість в сумі 40379,79
грн., яка складається із 18938,78 грн.
заборгованості за кредитом, 14475,61 грн.
процентів, 4566,36 грн. комісії та 500,00 грн.
фіксованого штрафу та 1899,04 грн.
процентного штрафу.

Заборгованість відповідача наведена у
розрахунку доданому до позову.

У судовому засіданні представник
позивача уточнила позов шляхом
надання письмової заяви пояснивши, що
зазначена у позові комісія в розмірі
4566,36 грн. фактично є 500, 00 грн. щорічною
комісією, а 4066,36 грн. пенею, яка
становить 1% від суми заборгованості.

Представник відповідача факт
укладення кредитного договору з
лімітом 1800,00 грн. заперечувала, в той же
час отримання відповідачем кредитної
картки Gold не оспорювала. Часткове
погашення заборгованості підтвердила
копіями квитанціями за період з 06.11.2008
по 19.06.2012.

У ході розгляду справи встановлено, що
між сторонами було укладено два різних
кредитних договори, один з яких на
отримання відповідачем універсальної
платіжної кредитної картки з лімітом
1200 гривень (в квитанціях відповідача
вказано договір від 24.07.2008 №
SAMDN5001C000951777), а інший договір - з
кредитним лімітом 1800,00 грн., по якому
стягується заборгованість, заява на
оформлення якого підписано
відповідачем.

Як пояснила представник позивача, що
підтверджується випискою за період з
10.11.2010 по 23.12.2013, заборгованість ОСОБА_3
по договору від 24.07.2008 в сумі 12585,24 грн.,
за згодою останнього, переоформлена
договором від 10.11.2010, внаслідок чого
позичальник отримав кредитну картку
Gold. При цьому, мало місце лише
переоформлення платіжної картки без
зміни рахунку позичальника.

Вказані обставини, крім наказів банку,
представник позивача доказами не
підтвердила.

Згідно зі статтею 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до статті 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Отже, з огляду на змагальність судового
процесу та враховуючи, що із заяви
позичальника від 10.11.2010, відображеного
у ній змісту Пам'ятки клієнта, Умов і
Правил надання банківських послуг, а
також Тарифів банку, які в сукупності
складають договір про надання
банківських послуг, не вбачається умов
про включення до кредитного договору
від 10.11.2010 заборгованості за договором
від 24.07.2008, позовні вимоги в частині
стягнення заборгованість в розмірі
12585,24 грн., віднесеної позивачем на тіло
кредиту, задоволенню не підлягають.

У зв'язку із цим, сума заборгованості по
тілу кредиту підлягає зменшенню до 6353,54
грн. (18938,78 - 12585,24).

Щодо наказів позивача, якими
врегульовано порядок видачі картки Gold,
з огляду на спірні правовідносини і
вимоги процесуального права щодо
належності і допустимості доказів, суд
до уваги їх не приймає, оскільки
вказані акти є розпорядчими локальними
актами фінансової установи і
безпосередньо із споживачами
кредитних послуг не погоджуються.

Доводи представника відповідача про
те, що ОСОБА_3 не ознайомлювали з
умовами кредитування, спростовуються
змістом заяви позичальника та
довідкою про умови кредитування, які
містять особистий підпис позичальника.

При вирішенні позову в частині іншої
заборгованості, суд виходить з
наступного.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (пункт 3 частини першої
статті 611 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України
передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 цього
цього Кодексу, яким врегульовано
відносини позики. Згідно частини
першої статті 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Відповідно до положень
статті 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти у
розмірі, встановленому договором.

Разом із тим слід зазначити, що
Конституційний Суд України у рішенні
від 11.07.2013 по справі щодо офіційного
тлумачення положень Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасно
виконання грошових зобов'язань»
дійшов висновку, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Із довідки про умови кредитування
встановлено, що щорічна комісія за
користування кредитними коштами
складає 250,00 грн.

Тому, з огляду на доведеність порушення
відповідачем взятих зобов'язань, на
користь банку підлягає стягненню
комісія в сумі 500,00 грн.

Щодо розміру заборгованості по
процентам, то враховуючи відсутність
підстав для стягнення з відповідача
12585,24 грн., на які судом зменшено розмір
заборгованості по тілу кредиту, суд
виходить з власного розрахунку
оскільки розрахунок позивача зроблено
з урахуванням заборгованості по двом
кредитним договорам, а наданий
розрахунок представника відповідача
не враховує прострочення платежів та
здійснений без урахування комісії
банку за заняття коштів з карткового
рахунку.

Так, із наданої позивачем виписки за
період з 10.11.2010 по 23.12.2013 встановлено,
що ОСОБА_3 користувався кредитними
коштами у жовтні 2010 року, списавши з
карткового рахунку 2080,00 грн. (з
урахуванням комісії), 1040,00 грн., 520,00 грн.,
62,06 грн., 52,94 грн., 105,82 грн., 60,23 грн., 312,00
грн., 299,94 грн., 300,00 грн., 209,13 грн., всього
5042,12 грн.

Відповідно до умов, передбачених в
довідці про кредитування, відповідач
зобов'язаний був внести платіж до
25.11.2010, але здійснив часткове погашення
заборгованості 08.12.2010 в сумі 4000,00 грн.,
допустивши прострочення платежу. Тому,
залишок заборгованості за жовтень 2010
року становить 1042, 12 грн. (5042,12 - 4000,00).

Отже, враховуючи пункт 5.5 Умов і Правил
надання банківських послуг
(нарахування процентів здійснюється із
розрахунку 360 календарних днів),
вказану у позові дату, на яку підлягає
стягненню заборгованість, та строк
прострочення платежу, сума процентів
складатиме 899,74 грн. (5042,12х30%/360х12 = 50,42;
1042,12х30%/360х978 = 849,32).

У грудні 2010 року відповідач зняв з
карткового рахунку 104,00 грн. (з
урахуванням комісії), 58,31 грн., 2080,00 грн.,
1872,00 грн., всього 4114,31 грн.

05.01.2011, тобто до 25 числа наступного за
звітним, погасив 2000,00 грн.
заборгованості.

Отже, залишок заборгованості за
грудень 2010 року складає 2114,31 грн. (4114,31 -
2000,00).

Проценти за користування цими коштами
складатимуть 1636,82 грн. (2114,31х30%/360х929).

У січні 2011 року відповідач зняв із
карткового рахунку 1508,00 грн. (з
урахуванням комісії), 423,36 грн., 31,20 грн.,
всього 1962,56 грн.

10.02.2011 погасив 1500,00 грн. заборгованості.

Отже, залишок заборгованості за січень
2011 року складає 462,56 грн. (1962,56 - 1500,00).

Розмір процентів з цієї заборгованості
становитиме 346,15 грн. (462,56х30%/360х898).

У лютому 2011 року відповідач зняв з
карткового рахунку 2080,00 грн. (з
урахуванням комісії), 07.04.2011 погасивши
заборгованість в розмірі 100,00 грн. та
19.06.2012 додатково ще 100,00 грн. Залишок
заборгованості за вказаний місяць
складатиме 1880,00 грн. (2080,00 - 200,00).

Сума процентів становить 1401,66 грн.
(2080,00х30%/360х13 = 22,53; 1980,00х30%/360х438 = 722,70;
1880,00х30%/360х419 = 656,43).

Таким чином, вимоги в частині стягнення
процентів підлягають частковому
задоволенню в сумі 4284,37 грн. (899,74 + 1636,82 +
346,15 + 1401,66).

При вирішенні позову в частині
недоїмки суд виходить з наступного.

За змістом статті 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання
(частина друга статті 549
ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (частина третя
статті 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм штраф є відповідальністю, яка
залежить лише від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання
й у часі визначається з настанням
однієї з таких подій як невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
визначену суму, яка залежить не тільки
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання, а й від часу
такого невиконання.

Тобто, пеня та штраф є видами
відповідальності за різні порушення
зобов'язань боржником. Зокрема, штраф
має разовий характер, оскільки
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язань.

Відповідно до укладеного сторонами
договору передбачено як нарахування
пені, в розмірі 1 % від суми
заборгованості (обумовлено в довідці
про умови кредитування), так й штрафів
за порушення строків платежу більше
ніж на 120 календарних днів в розмірі
500,00 грн. .+5% від суми позову (пункт 8.6
Умов і Правил надання банківських
послуг).

Отже, враховуючи положення укладеного
між сторонами кредитного договору
розмір пені складає 111,38 грн. ((6353,54 +4284,37
+ 500,00) х 1%), розмір фіксованої складової
штрафу становитиме 500,00 грн., а
плаваючої складової штрафу 5% від суми
позову (без урахування пені та
фіксованого штрафу) - 556,89 грн. ((6353,54 +
4284,37 + 500,00)) х 5% х 100%).

Доводи представника відповідача про
подвійну відповідальність, з огляду на
наведені положення матеріального
права, є безпідставними і
спростовуються матеріалами справи.
Інші твердження представника, в т. ч.
строку позовної давності також є
безпідставними.

Таким чином, зважаючи на порушення
відповідачем договірних зобов'язань
позов підлягає частковому задоволенню
шляхом стягнення із відповідача
заборгованості в сумі 12306,18 грн. (6353,54
+4284,37 + 500,00 + 111,38 + 500,00 + 556,89).

Відповідно статті 88 ЦПК України
пропорційно задоволеному позову з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 123,06 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 10.11.2010, яка
складається із 6353,54 грн. заборгованості
по кредиту, 4284,37 грн. процентів, 500,00
грн. комісії, 111,38 грн. пені, 1056,86 грн.
штрафів, всього 12306,18 грн. (дванадцять
тисяч триста шість гривень 18 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» судовий збір в розмірі
123,06 грн. (сто двадцять три гривні 06
коп.).

У іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

суддя

Повний текст рішення

підписано 14.02.2014.