Справа № 370/1971/13-ц Головуючий у І
інстанції Тандир О.В.Провадження №
22-ц/780/446/14 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 45
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Ромашини І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Макарівського районного суду
Київської області від 06 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
спільної власності, звернення
стягнення на майно, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в
и л а:

ОСОБА_1 звернулась в Макарівський
районний суду Київської області з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому
посилалась на те, що відповідач ОСОБА_2.
за рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 07.12.2011 року повинен
повернути їй велику суму боргу, а саме -
115500 грн., яку він використав в інтересах
сім'ї, а також 1820 грн. судового збору.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
24.04.2012 року апеляційна скарга ОСОБА_2
була відхилена, а рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 07.12.2011 року залишено без змін.

17 січня 2013 року старшим державним
виконавцем відділу ДВС Макарівського
РУЮ Київської області Гусейновим І.Е.
була прийнята постанова про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з ОСОБА_2 зазначеного вище боргу.
Відповідно до цієї постанови
проводяться виконавчі дії.

Дві земельні ділянки площею 0,4200 га.
та 0.1298 га., які належать ОСОБА_2, після їх
реалізації, не зможуть погасити всю
суму боргу. Проте, їй стало відомо, що
ОСОБА_2 продав три земельні ділянки
площею 1.3857 га., 0.2500 га., 0,2500 га., своїй
дружині ОСОБА_3, які позивач просить суд
визнати спільною сумісною власністю
подружжя та звернути стягнення на них,
з метою погашення боргу.

Заочним рішенням Макарівського
районного суду Київської області від 06
листопада 2013 року, позивачу відмовлено
в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просила, заочне рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 06.11.2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити. Зазначила, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 07.12.2011 року в справі №2-6655/11, яке
залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду м. Києва від 24.04.2012 року, позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та
процентів за договором позики
задоволено, Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 борг в сумі 1155000 грн. та
судові витрати у розмірі 1820 грн., а
всього 1156820 грн.

17.01.2013 року старшим державним
виконавцем відділу ДВС Макарівського
РУЮ Гусейновим І.Е. була прийнята
постанова про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 зазначеного вище боргу.

При виконанні рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 07.12.2011 року, виявилось, що у ОСОБА_2
недостатньо майка, яке б після
реалізації, могло б погасити всю суму
боргу, що складає 1156820 грн.

Проте, ОСОБА_2 продав три земельні
ділянки площею 1,3857 га., 0.2500 га., 0.2500 га.
своїй дружині ОСОБА_3, яка є їх
власником.

Відповідно до ч. З ст. 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їх спільною сумісною власністю, якщо
інше не встановлено договором, або
законом.

Згідно ст. 60 СК України, майно набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми.
хвороба, тощо) самостійного заробітку
(доходу).

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог, або заперечень.

В матеріалах цивільної справи
міститься засвідчена копія договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,2500 га., укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_5

Відповідно до відповіді №01-12/28 від
20.08.2013 року Управління Держземагенства
у Макарівському районі Київської
області, дійсно ОСОБА_3 належать
земельні ділянки площею 1,3857 га., на
підставі договору купівлі-продажу
№1924 від 10.07.2009 року, площею 0,2500 га., на
підставі договору купівлі-продажу №1924
від 10.07.2009 року, площею 0,2500 га., на
підставі договору купівлі-продажу №1811
від 30.06.2009 року, площею 1,3850 га., на
підставі договору дарування №581 від
30.06.2009 року.

Проте, позивачем не надано суду
доказів, що вказані земельні ділянки є
спільною сумісною власністю подружжя,
факту перебування відповідачів у
зареєстрованому шлюбі, придбання
спірних земельних ділянок за спільні
кошти під час їх проживання у шлюбі.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Так як Макарівський рай онний
суд Київської області розглядаючи спір
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, порушень норм процесуального
законодавства при розгляді справи не
допустив, тому, колегія судді приходить
до висновку про те, що апеляційну
скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, а
заочне рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Макарівського
районного суду Київської області від 06
листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: