Справа № 581/849/13-ц
Провадження № 2/581/16/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2014 року
смт.Липова Долина

Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі: головуючого
- судді Бутенка Д.В, при секретарі
судового засідання Якименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа без права заявлення самостійних
вимог на предмет спору: Приватний
нотаріус Липоводолинського районного
нотаріального округу, Сумської області
ОСОБА_4, про визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання права власності на 1/2 частку
даного майна,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з вищевказаним позовом,
уточнивши який, мотивувала тим, що 23
травня 1981 року вона вперше уклала шлюб
з ОСОБА_5, шлюб зареєстровано у
Русанівській сільській раді
Липоводолинського району Сумської
області за актовим записом № 06. У шлюбі
від ОСОБА_5 нею народжено двох дітей:
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Між ними склалися
відносини, що притаманні подружжю, які
полягали у тому, що спільно проживаючи
разом, вони були пов'язані спільним
побутом, тобто вели домашнє
господарство, мали взаємні права та
обов'язки, які полягали у прийнятті
участі у спільних витратах,
спрямованих на забезпечення
життєдіяльності сім'ї. 20 жовтня 2011 року
шлюб між ними розірвано, а ІНФОРМАЦІЯ_4
її чоловік помер, не залишивши
заповіту. Спадкоємцями першої черги за
законом, є їхні спільні діти: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 За період спільного проживання
в шлюбі позивачка з ОСОБА_5 за їхні
спільні кошти побудували у 1983 році
житловий будинок з погосподарськими
будівлями по АДРЕСА_1, де тривалий час і
проживали разом. Але як виявилося
пізніше вони належним чином не
оформили право власності на житловий
будинок, а оскільки її колишній чоловік
помер, відповідно на даний час
неможливо виготовити
правовстановлюючі документи. Після
смерті ОСОБА_5 позивачка позбавлена
права розпоряджатися майном, яке було
придбане ними за час шлюбу, і яке
відповідно до чинного законодавства за
таких підстав є їхньою спільною
сумісною власністю. Оформити право на
домоволодіння з господарськими
спорудами в нотаріальній конторі
позивачка не може, так як за свого життя
вона та її колишній чоловік не оформили
та не зареєстрували в органах БТІ своє
право власності на спірний об'єкт
нерухомості з отриманням відповідних
правовстановлюючих документів.
Уточнивши позов, просила суд
встановити факт належності їй та її
померлому чоловікові на праві спільної
сумісної власності житлового будинку
та погосподарських споруд,
розташованих за адресою в АДРЕСА_1 (як
набуті під час спільного проживання у
шлюбі з ОСОБА_5), визначити розмір її
частки у спільному сумісному майні в
обсязі 1/2, визнати за нею право
власності на 1/2 частину спірної будівлі
із господарськими спорудами,
розташованої по АДРЕСА_1.

Представник позивачки за дорученням
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася,
подала заяву про розгляд справи у її
відсутність на підставі поданих нею
доказів.

Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилися, але в своїх
письмових заявах позов визнали в
повному обсязі, просили суд розглянути
справу без їх присутності.

Приватний нотаріус Липоводолинського
нотаріального округу Сумської області
ОСОБА_4, в суд не з'явилася, але в
письмовій заяві не заперечувала проти
позову, просила справу розглянути без
її участі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
сторін та третіх осіб, відповідно до
положень ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази зібраній у ній, суд
вважає заявлений позов частково
обґрунтованим та таким, що підлягає
відповідно частковому задоволенню, з
огляду на нижченаведене.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, з 23 травня 1981 року по
20 жовтня 2011 року позивачка ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому
шлюбі (а.с.7,8).

На підставі рішення виконавчого
комітету Липоводолинської районної
ради народних депутатів Сумської
області від 16 серпня 1983 року № 191 за
підписом її керівника ОСОБА_7 - ОСОБА_5
надано дозвіл на будівництво
індивідуального житлового будинку на
три кімнати, житловою площею 37,3 кв.м.,
загальною площею 51,6 кв.м., і
господарських приміщень для
особистого підсобного господарства
загальною площею 36,0 кв.м. в АДРЕСА_2 на
земельній ділянці площею 0,07 га,
виділеній рішенням загальних зборів
членів колгоспу (збори уповноважених)
наказом дирекції радгоспу
«Липоводолинський» № 88 від 27 травня 1983
року. Також, на підставі даного рішення,
02 вересня 1983 року складені акт про
відведення земельної ділянки в натурі
та план закладки фундаментів
забудовнику ОСОБА_5 площею 0,07 га в
АДРЕСА_1 (а.с.13,14).

За даними технічної документації
вищевказаний будинок зведений у 1990
році складається з трьох житлових
кімнат загальною площею 49,7 кв.м.,
житловою площею 34,0 кв.м, і розташований
по АДРЕСА_1, його загальна вартість
станом на 25 вересня 2013 року разом з
прибудованою кухнею та передпокоєм
літ.«а», коридором літ.«а1» складає 103926
грн. 00 коп. Погосподарські споруди: два
сараї під літ. «Б», «Д», погріб під літ.
«Г», гараж під літ. «В», ганок під літ.
«кр» зведені у 1992 році, їх загальна
вартість становить 23030 грн. 00 коп. (а.с.
10-12, 15, 16-18).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Липова Долина у віці
53 роки ОСОБА_5 помер (а.с.9).

05 серпня 2013 року за заявою сина ОСОБА_2 у
приватного нотаріуса
Липоводолинського нотаріального
округу Сумської області ОСОБА_4
заведена спадкова справа № 70/2013.
Останній є єдиним спадкоємцем за
законом першої черги спадкування,
оскільки ОСОБА_3 відмовився від
прийняття спадщини після смерті його
батька. Заповіти за життя ОСОБА_5 не
оформлялися (а.с. 43).

При вирішенні даної справи суд
виходить з наступних норм законів та
висновків, а саме:

Відповідно до ч.1,2 ст. 22 Кодексу про шлюб
та cім'ю України майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. При цьому, кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Згідно з ч.1 ст.28 КпШС України в разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про
власність» також визначає презумпцію
спільної власності громадян, якщо таке
майно, придбане внаслідок спільної
праці членів сім'ї.

Отже, збудований у період шлюбу
позивачкою та її чоловіком ОСОБА_5 на
відведеній для цього земельній ділянці
житловий будинок з двома прибудовами і
господарськими спорудами, належав
цьому подружжю на праві спільної
сумісної власності, а поскільки
останній на день розгляду даної справи
в суді є померлим і відповідно не може
бути носієм цивільних прав та
учасником відносин щодо спільної
власності, то в судовому порядку
підлягає встановленню факт належності
наведеного вище майна вказаним особам,
як подружжю.

Згідно зі ст. 100 ЦК УРСР в особистій
власності громадян можуть перебувати
житлові будинки і предмети підсобного
домашнього господарства. Як визначено
ч. 1 ст. 105 ЦК УРСР, який також діяв під
час завершення будівництва спірного
нерухомого майна, громадянин, який
збудував жилий будинок без
встановленого дозволу, або без
належного затвердженого проекту, або з
істотним відхиленням від проекту, або з
грубим порушенням основних
будівельних норм і правил, не вправі
розпоряджатися цим будинком
(продавати, дарувати, здавати в найм
тощо).

Як вбачається з матеріалів справи,
зведений подружжям ОСОБА_5 житловий
будинок із господарськими спорудами і
прибудовами не містить порушень
будівельних норм, є побудованими на
відведеній для цієї мети місцевою
радою земельній ділянці та введений в
експлуатацію з моменту виготовлення
місцевим БТІ відповідної технічної
документації будинок з господарськими
спорудами станом на 25 вересня 2013 року
має 23% зносу.

У матеріалах справи відсутні дані про
наявність угод чи інших правочинів,
вчинених за життя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо
визначення часток у вказаному вище
нерухомому майні із припиненням режиму
спільної сумісної власності на нього.
Оскільки у матеріалах технічної
документації, виготовленої як у 1990-1992
роках, так і у 2013 році і відомостях БТІ,
відсутні дані про розподіл чи
визначення часток у праві на вказаний
будинок з господарськими спорудами і
прибудовами, й виходячи із презумпції
рівності часток у праві спільної
власності подружжя, за позивачкою
підлягає визначенню її частка в
спільному сумісному майні в розмірі 1/2.

Ураховуючи те, що на 1/2 частину
зазначеного вище нерухомого майна, яке
належало за життя чоловіку позивачки, є
спадкоємець за законом (син позивачки
ОСОБА_2) та з метою повноцінного захисту
прав позивачки, як колишньої дружини
ОСОБА_2, на її половину у вказаному
майні, за останньою необхідно визнати
право власності на 1/2 частину житлового
будинку (з двома прибудовами) та
погосподарськими спорудами як набуте
нею в період шлюбу з ОСОБА_5

З приводу виключення частки позивачки
у вищевказаному нерухомому майні зі
спадкового майна, яке залишилося після
смерті ОСОБА_5, суд зазначає наступне.

За змістом ст. ст. 1218,1220 ч.2 ЦК України з
моменту смерті фізичної особи (з часу
відкриття спадщини) усі права та
обов'язки спадкодавця включаються до
складу спадщини. У силу презумпції
рівності часток у праві спільної
сумісної власності подружжя, що має
місце у даній справі, та вимог ст. 1261 ЦК
України після смерті спадкодавця
спадкоємці останнього за законом
успадковують права саме на частку
померлої особи будь-якого без
ущемлення прав іншого співвласника
вказаного нерухомого майна, тобто
позивачки по справі.

З урахуванням цього та приймаючи до
уваги невстановлення судом факту
порушення чи обмеження з боку
відповідачів цивільного права
позивачки, як співвласниці спільного
майна, у задоволенні цієї вимоги слід
відмовити.

Крім цього, для даного спору захист
права позивачки у спосіб виключення її
частки зі спадкового майна є
неналежним і таким, що не передбачений
законом, оскільки у спосіб визначення
розміру її частки і через визнання за
нею права власності на вказане вище
майно її права є достатньо захищеними в
судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В
ИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Установити факт належності на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 житлового будинку АДРЕСА_1, як
набутого цими особами у період
перебування у шлюбі.

Визначити розмір частки ОСОБА_1 у праві
спільної сумісної власності подружжя в
розмірі 1/2 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
Сумської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Д. В. Бутенко