У х в а л а

10 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого судді
Луспеника Д.Д.,

суддів:
Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,, Черненко В.А.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс-банк» (далі - ПАТ КБ
«Правекс-банк»), третя особа - ОСОБА_5,
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що наказом від 8 лютого 2011 року №
725-к її звільнено з роботи з посади
начальника відділу юридичної
підтримки кредитів головного
управління ризик-менеджменту ПАТ КБ
«Правекс-Банк» у зв'язку з закінченням
строку трудового договору на підставі
п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вважала своє
звільнення незаконним, а укладення
строкового трудового договору таким,
що не відповідає вимогам чинного
законодавства. У зв'язку з цим позивач
просила суд визнати недійсним
строковий трудовий договір від 10
лютого 2010 року, укладений між нею та
ПАТ КБ «Правекс-Банк», визнати
недійсним наказ від 8 лютого 2011 року №
725-к та поновити її на роботі на посаді
начальника відділу юридичного
супроводження кредитів головного
управління ризик-менеджменту ПАТ КБ
«Правекс - Банк»; стягнути з
ПАТ КБ «Правекс - Банк» на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та 50 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 5 березня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11 червня 2013 року рішення районного суду
скасовано в частині вирішення позовних
вимог про визнання недійсним
строкового трудового договору в
частині строку та ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову у
позові. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 жовтня 2013 року
касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного
суду м. Києва від 11 червня 2013 року
залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, ч. 2 ст. 23 КЗпП України, п. 2 ст. 36
КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про
перегляд судового рішення слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення суду касаційної
інстанції, що набрали законної сили та
спір був вирішений по суті.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник посилається на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2012 року, якою судові
рішення у справі скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Отже, наведене судове рішення суду
касаційної інстанції не є тим судовим
рішенням, на яке можна посилатись як на
неоднакове застосування норм
матеріального права, оскільки спір по
суті не був вирішений.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відмовляє у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс-банк», третя особа -
ОСОБА_5, про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Правекс-банк», третя
особа - ОСОБА_5, про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу до
провадження Верховного Суду України за
заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник Судді:
Б.І. Гулько А.О.
ЛеськоС.Ф. Хопта В.А. Черненко