У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Мартинюка В.І.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Мостової Г.І., Олійник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 26 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_6, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 29 лютого 2008 року
між ним та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір, згідно з яким
останній отримав кредит в розмірі 78 409,00
грн до 27 лютого 2013 року зі сплатою
процентів за його користування в
розмірі 15,48 % річних.

Оскільки боржник ОСОБА_6 належним чином
не виконував свої зобов'язання по
кредитному договору, позивач просив
стягнути з нього заборгованість за
кредитним договором, яка станом на
момент пред'явлення позову становила 177
657,54грн.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 03
липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 26 серпня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено про часткове
задоволення позовних вимог. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 105 643,86 грн. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України, під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Враховуючи, що заявником оскаржується
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 26 серпня 2014 року, в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення заборгованості по процентах
та пені, то колегія суддів вважає за
недоцільним виходити за межі
касаційної інстанції та переглядати
рішення суду апеляційної інстанції в
повному обсязі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог, у зв'язку з пропуском
банком строку позовної давності у три
роки, та ухвалюючи нове про часткове
задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив із того, що
банк не пропустив строк звернення до
суду, оскільки кредитним договором
передбачений строк позовної давності
за вимогами про стягнення кредиту,
винагороди та процентів за
користування кредитом, неустойки
тривалістю у п'ять років. Крім того,
стягуючи розмір неустойки, апеляційний
суд виходив із спеціальної позовної
давності (ч. 2 ст. 258 ЦК України),
обмежившись останніми 12 місяцями перед
зверненням банку до суду. Також
апеляційний суд вважав, що підстав для
зменшення розміру пені у порядку ч. 4 ст.
551 ЦК України не має, оскільки
відповідач з відповідною заявою до
суду не звертався.

Колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками суду
апеляційної інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 29 лютого 2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитно-заставний договір,
згідно умов якого банк надав ОСОБА_6
кредит у розмірі 78 409,00 грн з терміном
остаточного повернення не пізніше
27 лютого 2013 року зі сплатою 15,48 %
річних.

Для забезпечення повного і своєчасного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, ОСОБА_6 надав у
заставу банку автомобіль - ГАЗ-330232, 2007
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
заборгованість ОСОБА_6 за вказаним
кредитним договором станом на 10 грудня
2013 року становить 177 657,54 грн, та
складається із заборгованості за
кредитом в розмірі 26 238,15 грн,
заборгованості по процентах за
користування кредитом - 29 429,21 грн,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 1 721,14 грн, пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за кредитним договором - 111
571,06 грн.

Згідно умов кредитно-заставного
договору погашення позичальником
заборгованості здійснюється шляхом
сплати щомісячних платежів у розмірі 1
432,11 грн. Період сплати становить з 21 по
25 число кожного місяця.

Також п. 6.3.1 кредитного договору
передбачено, що банк має право в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що розмір процентної
ставки за вказаним кредитним договором
було збільшено на підставі наказу
ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05 січня 2009
року, а не як вказує заявник 05 січня 2010
року.

За таких обставин висновок суду
апеляційної інстанції про те, що розмір
процентної ставки було правомірно
збільшено в односторонньому порядку,
як це передбачено кредитним договором
та до набрання чинності Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2008 року (в дії з 09
січня 2009 року)

Ухвалюючи рішення, в частині позовних
вимог про стягнення пені апеляційний
суд зазначив, що підстав для зменшення
розміру пені не вбачається, оскільки
відповідач із такою заявою не
звертався, а її розмір установлений
сторонами в договорі, тому стягненню
підлягає пеня з урахуванням строку
спеціальної позовної давності (ч. 2 ст.
258 ЦК України), обмежившись останніми 12
місяцями перед зверненням банку до
суду, в розмірі 39 557,38 грн, не звернувши
уваги на положення частини третьої
статті 551 ЦК України, якою передбачено,
зокрема, що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України
з урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
її розмір значно перевищує розмір
збитків.

Дана правова позиція узгоджується із
правовими висновками, викладеними в
постанові Верховного Суду України №
6-100цс14 від 03 вересня 2014 року, які
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковими для виконання.

У порушення зазначених вимог закону,
суд апеляційної інстанції прийшов до
помилкового висновку, що підстав для
зменшення розміру пені немає, оскільки
відповідач не звертався з відповідною
заявою, а також не з`ясував, чи розмір
неустойки значно перевищує розмір
боргового зобов'язання та не
застосував до спірних правовідносин
норму частини третьої статті 551 ЦК
України, яка підлягала застосуванню.

За таких обставин, визнати ухвалене
судове рішення законним і
обґрунтованим не можна, тому воно
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 26 серпня 2014 року в
частині позовних вимог про стягнення
пені, скасувати.

Справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Полтавської області від 26
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк Судді: Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник