У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.Суддів:Касьяна О.П.,Коротуна В.М.,
Ступак О.В., Штелик С.П.розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Рокитненської сільської ради
Нововодолазького району Харківської
області про визнання права власності
на спадщину за заповітом, за касаційною
скаргою ОСОБА_7 на рішення
Нововодолазького районного суду
Харківської області від 11 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 09 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до
Рокитненської сільської ради
Нововодолазького району Харківської
області про визнання права власності
на спадщину за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
його мати ОСОБА_8 Відповідно до
заповіту від 28 липня 1997 року
остання заповіла все своє майно ОСОБА_6
та ОСОБА_7 в рівних долях. Після смерті
ОСОБА_8 до складу спадщини увійшов
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, який належав
померлій на підставі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від 21
березня 1994 року.

Посилаючись на те, що він фактично
прийняв спадщину після смерті матері
так як з 1997 року по день подання позову
проживав у спірному домоволодінні,
позивач просив суд визнати за ним право
власності на 1/2 частину вказаного
житлового будинку з надвірними
будівлями в порядку спадкування за
заповітом.

Рішенням Нововодолазького районного
суду Харківської області від 11 липня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 09 вересня 2013 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 на 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Нововодолазького районного суду
Харківської області від 11 липня
2013 року та ухвали апеляційного суду
Харківської області від 09 вересня 2013
року, мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла мати позивача ОСОБА_8

На підставі свідоцтва про право
приватної власності на домоволодіння
від 21 березня 1994 року, яке видане
виконавчим комітетом Рокитнянської
сільської ради народних депутатів,
ОСОБА_8 належав житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Відповідно до заповіту від 28 липня 1997
року ОСОБА_8 заповіла все своє майно, де
б воно не знаходилось та в чому б воно
не виражалось, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
рівних долях.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач надав
належні та допустимі докази того, що
він фактично прийняв спадщину після
смерті своєї матері, а тому за ним
необхідно визнати право власності на 1/2
частину спірного житлового будинку з
надвірними будівлями в порядку
спадкування за заповітом.

Проте, з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
відповідають.

Відповідно до статті 524 ЦК Української
РСР спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом. Спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки воно
не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 534 ЦК Української РСР
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

Відповідно до статті 548 ЦК Української
РСР для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до пункту 1 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» при
розгляді справ про спадкування суди
мають встановлювати:

- місце відкриття спадщини;

- коло спадкоємців, які прийняли
спадщину;

- законодавство, яке підлягає
застосуванню щодо правового режиму
спадкового майна та часу відкриття
спадщини у випадку, якщо спадщина
відкрилась до 1 січня 2004 року або ж
спадкодавець проживав в іншій державі,
спадкоємець є іноземним громадянином
та проживає в іншій державі, а спадкове
майно знаходиться на території
України.

Обставини, які входять до предмета
доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України) у
зазначеній категорії справ, можна
встановити лише при дослідженні
документів, наявних у спадковій справі.
Належними доказами щодо фактів, які
необхідно встановити для вирішення
спору про право спадкування, є копії
документів відповідної спадкової
справи, зокрема, поданих заяв про
прийняття спадщини, виданих свідоцтв
про право на спадщину, довідок
житлово-експлуатаційних організацій,
сільських, селищних рад за місцем
проживання спадкодавця.

Відповідно до інформаційної довідки зі
спадкового реєстру, яка міститься в
матеріалах справи, 27 лютого 1998 року
Нововодолажської державною
нотаріальною конторою було заведено
спадкову справу № 649174.

Вирішуючи спір, суди першої та
апеляційної інстанцій у порушення
статей 213, 214, 303, 315 ЦПК України на
зазначене уваги не звернули, не в
повній мірі визначились з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягає застосуванню, не
витребували з відповідної
нотаріальної контори зазначену
спадкову справу, що призвело до
передчасного висновку по суті справи.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення, зазначені у частинах першій
і другій цієї статті, допущені тільки
цим судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин, рішення
Нововодолазького районного суду
Харківської області від 11 липня 2013 року
та ухвала апеляційного суду
Харківської області від 09 вересня 2013
року підлягають скасуванню з підстав,
передбачених статтею 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Нововодолазького
районного суду Харківської області від
11 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 09 вересня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:О.П.
Касьян В.М. Коротун О.В. Ступак С.П.
Штелик