Справа № 534/1877/13-ц
№ 2/534/23/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року

Комсомольський міський суд
Полтавської області в складі:
головуючого судді при
секретарі Крикливого В.В.
Клімовій С.І. з участю: відповідача
ОСОБА_3 представників відповідача
ОСОБА_4 представників
відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Комсомольськ цивільну справу за
позовною заявою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_3 та
Відкритого акціонерного товариства
Національна страхова компанія
«Оранта» про стягнення страхового
відшкодування у порядку регресу,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
(надалі - СК «ПЗУ Україна») звернулося
до суду із зазначеним позовом до
відповідачів, в якому прохає
встановити ступінь вини кожного з
учасників дорожньо-транспортної
пригоди у відсотковому співвідношенні
та стягнути з ОСОБА_3 і Відкритого
акціонерного товариства Національна
страхова компанія «Оранта» (надалі - СК
«Оранта») в солідарному порядку суму
страхового відшкодування в розмірі
50816,57 грн. та понесені судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 506,17
грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 03 березня 2010
року трапилася ДТП за участю
застрахованого в СК «ПЗУ Україна»
автомобіля «Honda Civik», державний номер -
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6 та
автомобіля «ВАЗ-21099», державний номер -
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 В
результаті ДТП автомобілю ОСОБА_6 було
спричинено механічні пошкодження.
Вартість відновлювального ремонту, а
відповідно і страхового відшкодування,
становила 50816,57 грн. За договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу, укладеного між ОСОБА_3 та СК
«Оранта», згадана страхова компанія
взяла на себе зобов'язання здійснити
відшкодування шкоди заподіяної третім
особам під час ДТП , яке сталося з
участю забезпеченого транспортного
засобу. Після виплати страхового
відшкодування СК «ПЗУ Україна» вимагає
від ОСОБА_3 та СК «Оранта»
відшкодування своїх фактичний затрат.

Будучи належно повідомленим про час і
місце розгляду справи, представник
позивача до залу суду не з'явився,
звернувся із письмовою заявою про
розгляд справи у його відсутність, в
якій наполягав на задоволенні позову у
повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
та його представник проти задоволення
позову заперечували, посилаючись на
його необґрунтованість.

Представник відповідача СК «Оранта»
прохав у задоволенні позову відмовити,
а провадження у справі закрити,
посилаючись на наявність рішення
Господарського суду м.Києва, яким СК
«ПЗУ Україна» відмовлено у задоволенні
позову про стягнення з СК «Оранта»
страхового відшкодування у порядку
регресу.

Розглянувши справу у межах заявлених
вимог, суд вважає, що спірні
правовідносини регулюються нормами
Цивільного Кодексу України, Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності»
та Законом України «Про страхування».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993
Цивільного кодексу України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
Договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши надані
сторонами докази, судом встановлено, що
25 вересня 2009 року між ОСОБА_6 та СК
"ПЗУ Україна" (попередня назва -
відкрите акціонерне товариство
"Страхова компанія "ПЗУ Україна"), був
укладений Договір страхування
транспортних засобів № КІТ 11829,
предметом якого є страхування
автомобіля "Honda Civic" державний
реєстраційний номер - НОМЕР_3 (а.с.4).

Предметом договору є майнові інтереси
страхувальника пов'язані з володінням,
розпорядженням та користуванням
вказаним транспортним засобом на
випадок настання страхових подій, а
саме до страхових випадків
відноситься: дорожньо-транспортні
пригоди; незаконне заволодіння;
протиправні дії третіх осіб; інші
випадкові події (пожежа, вибух або
самозаймання транспортного засобу,
стихійне лихо чи природні явища і т.п.).

03 березня 2010 року в районі будинку №18
по вул.Строни в м.Комсомольську
Полтавська область трапилась
дорожньо-транспортна пригода, за
участю застрахованого автомобіля "Honda
Civic", державний номер - НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_6 та автомобіля
"ВАЗ-21099", державний номер - НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3

Постановою Комсомольського міського
суду Полтавської області від 02 квітня
2010 року ОСОБА_3 було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122
КУпАП, та піддано адміністративному
стягненню у вигляді штрафу в розмірі 680
грн. Цією ж постановою ОСОБА_6 було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.14).

В подальшому, до СК "ПЗУ Україна"
звернувся Страхувальник ОСОБА_6 із
заявою про пошкодження транспортного
засобу в зв'язку з
дорожньо-транспортною подією, яка є
страховим випадком відповідно до умов
Договору страхування № КІТ 11829 (а.с.6).

Позивач на підставі Страхових актів та
розрахунків суми страхового
відшкодування до них, виходячи із
видаткової накладної від 22.06.2010 року та
акту здачі-прийняття робіт, враховуючи
ремонтну калькуляцію № від
02.04.2010, здійснив виплату страхового
відшкодування на користь
Страхувальника, в розмірі 50 816,57 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 5735 від 06.05.2010 року № 8450
від 27.07.2010 року (а.с.16-24).

Отже, фактичні витрати страхової
компанії, пов'язані з цим страховим
випадком складають 50 816,57 грн.

Постановою суду від 02 квітня 2010 року
встановлено, що дорожньо-транспортна
пригода сталася в результаті порушення
Правил дорожнього руху як ОСОБА_6,
так і ОСОБА_3, а тому шкода, заподіяна в
результаті ДТП, що сталося 03 березня 2010
року відшкодовується як ОСОБА_6, так і
ОСОБА_3

Постановою Пленуму Верховного суду
України № 6 від 27.03.1992 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
визначено, що шкода, заподіяна кількома
особами, відшкодовується кожною з них в
частині, заподіяній нею (в порядку
часткової відповідальності)… при
наявності вини обох володільців -
розмір відшкодування визначається
відповідно до ступеня вини кожного…"

Із змісту постанови суду від 02 квітня
2010 року вбачається, що 03 березня 2010 року
близько 14 год. 00 хв. водій ОСОБА_6,
керуючи автомобілем марки "Honda Civic",
державний номерний знак - НОМЕР_3,
рухався по вул. Строна в м.
Комсомольську. В цей же час по вул.
Строни в м. Комсомольську рухався
автомобіль марки «ВАЗ - 210990», державний
номерний знак - НОМЕР_4, під керуванням
водія ОСОБА_3 В районі Т-подібного
примикання вул. Короленко,
розпочинаючи маневр розвороту з
узбіччя водій ОСОБА_3 не впевнився в
безпеці маневру перед заокругленням
дороги і виїхав в межі проїзної
частини, чим створив перешкоду для руху
автомобіля марки "Honda Civic". В свою чергу
водій ОСОБА_6 не вибрав безпечної
швидкості руху, не врахував дорожні
умови під час виникнення на проїзній
частині перешкоди для руху, внаслідок
чого не впорався з керуванням, різко
змінив напрямок руху та допустив наїзд
на перешкоду. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль "Honda Civic" отримав механічні
пошкодження (а.с.14).

З огляду на викладене та
враховуючи причинно-наслідковий
зв'язок між діями водія ОСОБА_3, який
виїхав на проїзну частину з узбіччя,
чим створив перешкоду для руху
автомобіля під керуванням ОСОБА_6, та їх
наслідками у виді пошкодження
автомобіля "Honda Civic", суд вважає, що
ступінь вини водія ОСОБА_3 становить 70
відсотків.

Таким чином, з урахуванням
ступеня вини на користь СК "ПЗУ
Україна" підлягає стягненню страхове
відшкодування в розмірі 35571,60 грн. (50816,57
- 30% = 35571,60).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно з п.38.2.3 ст.38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до страховика,
якщо забезпечений транспортний засіб,
що заподіяв шкоду, було встановлено та
страховик був зобов'язаний, але не
виплатив страхове відшкодування у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позов СК "ПЗУ Україна" є обґрунтованим
і підлягає задоволенню частково.

Так, з відповідача СК «Оранта» на
користь позивача підлягає стягненню
страхове відшкодування в межах ліміту
відповідальності страховика, тобто в
розмірі 24990 грн., решта в розмірі 10581,60
грн. підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_3 (35571,60 - 24990 = 10581,60).

Вимога позивача про стягнення
страхового відшкодування з
відповідачів у солідарному порядку
задоволенню не підлягає, так як не
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства.

За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України,
правосуддя у цивільних справах
здійснюється на засадах змагальності
сторін, тому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень. Обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

На підставі викладеного, суд вважає
хибними і не приймає до уваги
заперечення проти позову представника
відповідача ОСОБА_4, в яких він
наполягає на тому, що згадана
дорожньо-транспортна пригода
трапилася лише з вини водія ОСОБА_6 та
розмір відновлювального ремонту його
автомобіля, а відповідно і розмір
страхового відшкодування, є завищеним,
так як належних та допустимих доказів
на підтвердження цих обставин суду не
надано.

Під час судового розгляду
представник СК «Оранта» наполягав на
закритті провадження у справі з тих
підстав, що набрало законної сили
рішення Господарського суду м.Київа
від 12 лютого 2013 року, яким СК "ПЗУ
Україна" відмовлено у стягненні з СК
«Оранта» відшкодування згаданого
страхового відшкодування в порядку
регресу. Однак, ці твердження суд
вважає неспроможними, так як згадане
рішення ухвалене з приводу спору між
тими самими сторонами, але з інших
підстав (а.с.55).

Питання про судові витрати вирішено
судом відповідно до ст.88 ЦПК України.
Стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
вимог.

За таких обставин на користь позивача з
відповідачів підлягає стягненню
судовий збір за ставками, як вони
визначені ст.4 ЗУ «Про судовий збір», а
саме з СК «Оранта» в розмірі 249,90 грн.
(24990. х 1%), з відповідача ОСОБА_3 - 105,82 грн.
(10581,60 х 1%).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.22, 1187, 1188,1191 ЦК України, ст.ст. 22, 29,
36, 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.27 Закону
України «Про страхування», ст.213-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» - задовольнити
частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна страхова
компанія «Оранта» на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
страхове відшкодування в порядку
регресу в розмірі 24990 грн. та понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 249,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
страхове відшкодування в порядку
регресу в розмірі 10581,60 грн. та понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 105,82 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
через Комсомольський міський суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис
В.В. Крикливий

З оригіналом вірно.

Суддя В.В.
Крикливий