АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/9264/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції
- Врона В.О. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року

у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з вказаним позовом,
зазначаючи, що 15 січня 2008 року між
банком та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на суму залишку з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. У зв'язку
з невиконанням відповідачем
зобов'язань за кредитним договором,
виникла заборгованість у розмірі 21807,57
грн., яку банк просив стягнути з
відповідача, а також покласти на нього
судові витрати (а.с. 2-5).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року, яке було
залишене без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 04
лютого 2014 року, у задоволенні позовних
вимог було відмовлено (а.с. 64-66, 91-93).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 20 серпня 2014 року ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 лютого 2014 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції (а.с. 120-121).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» посилається на
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судового рішення, у
зв'язку з чим ставить питання про його
скасування та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі (а.с. 40-42).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги та
скасування або зміни судового рішення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір від 15 січня 2008 року,
за умовами якого позивач зобов'язався
відкрити картковий рахунок та надати
платіжну картку з кредитним лімітом, а
також обслуговувати її в порядку та
умовах встановлених договором; ОСОБА_2
зобов'язався використовувати платіжну
картку як засіб безготівкового
розрахунку відповідно до умов
договору, що підтверджується копією
зазначеного заяви-договору (а.с. 13-15).

При цьому, відсотки за кредитом, строки
та порядок погашення заборгованості
були визначені Умовами та правилами
надання банківських послуг (далі -
Умови).

Зокрема, п. 9.3 Умов визначено, що картка
відкрита на невизначений строк, крім
випадків, установлених пунктами 9.6, 9.7
цих Умов.

У цих пунктах, а також у пунктах 9.1., 9.4.
Умов вказано, в яких випадках дія
картки припиняється та з якого часу у
кредитора виникає право на примусове
стягнення заборгованості та в якому
порядку.

Так, відповідно до п. 9.4. Умов, у випадку
наявності перевитрат платіжного
ліміту по карті та непогашення їх
клієнтом протягом 6 місяців, карта
закривається та її наступне
відновлення можливе лише після повного
погашення заборгованості.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором № б/н від 15
січня 2008 року та виписки з карткового
рахунку (а.с. 6-12, 54-60) відповідач
здійснив останній платіж за кредитом 19
грудня 2008 року після чого припинив
оплачувати кредит, таким чином,
відповідно до положень укладеного між
сторонами договору та Умов, платіжна
карта відповідача повинна бути закрита
протягом 6 місяців після настання
строку погашення чергового платежу,
тобто з липня 2009 року.

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом у жовтні 2013 року.

В своїх запереченнях відповідач просив
суд застосувати строк позовної
давності та відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі (а.с. 49).

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання починається зі спливом
строку виконання.

Разом з тим, із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умова договору про надання
кредитного ліміту на платіжну картку
про те, що строк дії картки не
визначений, не свідчить про те, що цей
договір не має строку виконання.

За таких обставин, колегія судів
вважає, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак підстав
для його скасування за доводами
апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: