Справа № 752/6055/13-ц
Провадження № 2/752/262/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.02.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі

головуючого судді
Шевченко Т.М.

з участю секретаря
Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Голосіївського
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, треті особи -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та Служба у справах дітей
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації, про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
визнання права власності, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
виселення та спонукання до вчинення
певних дій, -

в с т а н о в и в:

у квітні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся у суд з позовом про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
визнання права власності та
витребування майна від добросовісного
набувача.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 28
листопада 2003 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8

Позивач зазначає, що 18 вересня 2008 року
ОСОБА_2 Та ОСОБА_3 по підробленим
документам від імені позивача придбали
вказану квартиру шляхом укладення
договору купівлі-продажу з гр. ОСОБА_9,
який діяв на підставі довіреності від 10
вересня 2008 р., наданої йому ОСОБА_10, яка
діяла нібито від імені ОСОБА_1 на
підставі довіреності від 19.10.2008 р.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 03.08.2011 р.,залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 07.12.2011 р., визнано недійсним договір
купівлі-продажу вказаної квартири від
18.09.2008 р. та зазначені вище довіреності,
а також постановлено виселити зі
спірної квартири ОСОБА_2 І ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11.05.2012 р. було
скасовано рішення Голосіївського
райсуду м. Києва від 03.08.2011 р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2011 р.,
а провадження у вказаній справі
закрито у зв'язку з відмовою позивача
від позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.12.2012 р. за
нововиявленими обставинами була
скасована ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11.05.2012 р., а рішення
Голосіївського райсуду м. Києва від
03.08.2011 р. та ухвала Апеляційного суду м.
Києва від 07.12.2011 р. залишено без змін.

В ході розгляду Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ заяви ОСОБА_1 про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами позивачу
стало відомо про незаконне відчуження
відповідачами ОСОБА_2 Та ОСОБА_3
належної позивачу квартири шляхом
укладення договору купівлі-продажу із
ОСОБА_11

Оскільки спірна квартира вибула із
володіння позивача як власника поза
його волею, а договір купівлі-продажу
між ОСОБА_2, ОСОБА_3 Та ОСОБА_11 був
укладений під впливом обману, ОСОБА_1
просив суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 Та ОСОБА_11;
визнати за ним право власності на
зазначену квартиру; витребувати у
ОСОБА_11 зазначену квартиру на користь
позивача та виселити відповідача
ОСОБА_11 з вказаної квартири. (а.с. 2-5)

У жовтні 2012 року позивач надав до суду
заяву про зміну предмету позову та
позовну заяву про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, визнання
права власності та витребування майна
від добросовісного набувача.

У заяві зазначає, що з 12 грудня 2012 року
відновлено право власності позивача на
спірну квартиру, проте 23 квітня 2013 року
ОСОБА_2 І ОСОБА_3 використали наявний у
них примірник договору купівлі-продажу
квартири від 18.09.2008 р., який визнаний
судом недійсним, і продали належну
позивачу квартиру ОСОБА_12, внаслідок
чого ОСОБА_12 Та ОСОБА_4 Були
зареєстровані у спірній квартирі.

Оскільки спірна квартира вибула із
володіння позивача, як власника, поза
його волею, вона підлягає витребуванню
від добросовісного набувача та
повернення її власнику, а договір
купівлі-продажу, який, на думку
позивача, укладений під впливом обману,
підлягає визнанню недійсним.

Позивач просить визнати недійсним
договір купівлі-продажу спірної
квартири, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4; визнати за позивачем право
власності на спірну квартиру;
витребувати у ОСОБА_4 спірну квартиру
на користь позивача; зобов'язати
Голосіївський РВ ГУДМС України в м.
Києві скасувати реєстрацію ОСОБА_4 та
ОСОБА_12 у зазначеній квартирі. (а.с. 109-113)

У заяві про збільшення позовних вимог,
яка надійшла до суду 01.11.2013 р., позивач
просить визнати недійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири,
укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
визнати за позивачем право власності
на спірну квартиру; витребувати у
ОСОБА_4 спірну квартиру на користь
позивача; виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_12 з
вказаної квартири; зобов'язати
Голосіївський РВ ГУДМС України в м.
Києві скасувати реєстрацію ОСОБА_4 та
ОСОБА_12 у зазначеній квартирі. (а.с. 125-127)

18 грудня 2013 року позивач надав до суду
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій просить визнати недійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири,
укладений 24.04.2013 р. між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_12 В особі законних представників
ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнати за позивачем
право власності на спірну квартиру;
витребувати у ОСОБА_12 спірну квартиру
на користь позивача; виселити ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_12 з вказаної квартири;
зобов'язати Голосіївський РВ ГУДМС
України в м. Києві скасувати реєстрацію
ОСОБА_4 та ОСОБА_12 у зазначеній
квартирі. (а.с. 187-189)

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити позов з
вищевказаних підстав.

Представники відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнали
позовні вимоги та заперечували проти
їх задоволення, посилаючись на
безпідставність позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилася, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлялися
судом.

Відповідач Голосіївський РВ ГУ ДМС
України в м. Києві в судове засідання не
забезпечив явку свого представника,
надіслав до суду клопотання про
слухання справи у відсутності
представника. (а.с. 130)

Треті особи - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 Та Служба у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації в судове
засідання не забезпечили явку своїх
представників, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені судом
належним чином.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить позивачу ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
28 листопада 2003 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8

18 вересня 2008 року приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13 Посвідчив договір
купівлі-продажу вказаної квартири,
укладений від імені ОСОБА_1 ОСОБА_9, який
діяв на підставі довіреності від 10
вересня 2008 року, наданої йому ОСОБА_10,
яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі
довіреності від 19 жовтня 2008 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Березнівського районного
нотаріального округу Рівненської
області ОСОБА_14

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 03 серпня 2011 р.,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня
2011 р., постановлено, зокрема визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_15 І ОСОБА_3, посвідчений 18
вересня 2008 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, та виселити ОСОБА_2 І
ОСОБА_3 з вказаної квартири. (а.с. 6-9, 11-13)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 травня 2012 року
задоволено заяву ОСОБА_1, прийнято його
відмову від позову до ОСОБА_10, ОСОБА_2 Та
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири і довіреності
та виселення.

04 серпня 2012 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_11 бук укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_16 (а.с. 51-52)

08 листопада 2012 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_11 був укладений договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_16, про розірвання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного 04 серпня 2012 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_11 (а.с. 53-54)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2012 року
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 травня 2012 року
скасовано за нововиявленими
обставинами, а рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 03 серпня 2011
року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 07 грудня 2011 року залишено без
змін. (а.с.14-19)

23 квітня 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої
діяли мати - ОСОБА_5 та батько - ОСОБА_4,
був укладений договір купівлі-продажу,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, за умовами якого
малолітня ОСОБА_12 придбала квартиру
АДРЕСА_1. (а.с. 83)

18 червня 2013 року малолітня ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та їїбатько ОСОБА_4 були
зареєстровані у спірній квартирі, що
підтверджується довідкою № 1668, виданою
04 жовтня 2013 року КП "ЖЕО-107"
Голосіївського району м. Києві. (а.с. 114)

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
про витребування майна підлягають
задоволенню, а вимоги позивача про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.20
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання правочину
недійсними»№9 від 6.11.2009 року, ознакою
обману є умисел у діях однієї із сторін
правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в обману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману.

Цивільним кодексом України
передбачені засади захисту права
власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України
надає власнику правовитребувати майно
із чужого незаконного володіння.

Згідно із частиноюпершою статті 388 ЦК
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права йоговідчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувачалише у разі, якщо
майно було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; було викрадене у власника
абоособи, якій він передав майно у
володіння; вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої
волііншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в
розумінні статті 388 ЦК України можливе
лише тоді, коли майно придбано не
безпосередньо увласника, а в особи, яка
не мала права відчужувати це майно,
наслідком угоди, укладеної з таким
порушенням, є не
двосторонняреституція, а повернення
майна з незаконного володіння.

Права особи, яка вважає себе власником
майна, не підлягають захистові шляхом
задоволення позову до добросовісного
набувача звикористанням правового
механізму, установленого статтями 215, 216
ЦК України. При встановленні наявності
речово-правових відносин, до таких
відносин не застосовується
зобов'язальний спосіб захисту. У
зобов'язальних відносинах захист прав
особи, яка вважає себе власником майна,
можливий лише шляхом задоволення
віндикаційного позову, якщо є підстави,
передбачені статтею 388ЦК України, які
дають право витребувати майно у
добросовісного набувача.

Так, в ході судового розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
мали права на укладення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
тобто право власності на зазначену
квартиру ОСОБА_2 Та ОСОБА_3 набули на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 18 вересня 2008 року,
визнаного недійсним, а тому на момент
укладання договору купівлі-продажу
спірної квартири, вони не мали
необхідного обсягу повноважень
власників квартири. Отже, договір
купівлі-продажу зазначеної квартири,
укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не відповідає вимогам
закону, тому наслідком договору,
укладеного із зазначеними порушеннями,
є повернення майна з незаконного
володіння ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З урахування наведеного, суд вважає
обгрунтованими вимоги позивача про
витребування у ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка є останнім покупцем спірної
квартири згідно договору
купівлі-продажу квартири від 24 квітня
2013 року, з передачею квартири на
користь позивача ОСОБА_1, оскільки при
розгляді справи встановлено, що спірне
майно вибуло з володіння позивача поза
його волею.

Не заслуговують на увагу доводи
представника відповідача ОСОБА_4 щодо
відсутності підстав для витребування
майна у ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
вона є добросовісним набувачем,
оскільки такий висновок суперечить
нормам статті 388 ЦК України, яка
передбачає, що у разі придбання майна
за відплатним договором в особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно у
добросовісного набувача лише у
випадку, якщо майно вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права
власності на спірну квартиру з огляду
на положення Закону України від 1 липня
2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень», а також роз'яснення
Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», згідно з якими рішення
суду про задоволення позову про
витребування майна із чужого
незаконного володіння є підставою для
здійснення державної реєстрації права
власності на майно, що підлягає
державній реєстрації, за власником, а
також скасування попередньої
реєстрації.

В той же час, підлягають задоволенню
вимоги про виселення ОСОБА_4 та
малолітньої ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі
спірної квартири, оскільки вони
втратили право на цю квартиру.

Відповідач ОСОБА_5 не зареєстрована у
вказаній квартирі, доказів її
проживання у вказаному житловому
приміщенні позивачем не надано, а тому
суд не вбачає правових підстав для її
виселення з квартири АДРЕСА_1.

Крім того, позивач не надав належні та
допустимі докази про його звернення з
відповідною заявою про скасування
реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у спірній квартирі. Суду
також не були надані докази, що на
момент їх реєстрації, органом, що
здійснив відповідні дії, були вчинені
будь-які неправомірні дії, а тому і в
частині позовних вимог ОСОБА_1 до
Голосіївського РВ ГУ ДМС України в м.
Києві про спонукання до вчинення
певних дій необхідно відмовити.

За таких підстав, позов підлягає
частковому задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
урахуванням часткового задоволення
позову, стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 3441 грн. судового збору в
рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 203, 214, 215, 216, 230, 317, 319, 321,
387, 388, 391 та 392 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 30, 60,
212 та 213 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного
володіння ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_1. іден.
номер НОМЕР_1, проживає за адресою:
АДРЕСА_1) та передати ОСОБА_1 квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 78,90 кв.м, яка належить
ОСОБА_1.

Виселити ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженець м. Коломия
Івано-Франківської області, іден. номер
НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1) та
ОСОБА_12 з квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженки с. Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської
області, іден. номер НОМЕР_3, проживає за
адресою: АДРЕСА_2) та ОСОБА_3 (
ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки с. Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської
області, іден. номер НОМЕР_4, проживає за
адресою: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 3441
грн. судового збору в рівних частинах.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: