Ухвала

іменем україни

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання дитини та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 23 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 06 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що з 30
квітня 1993 року по 2 грудня 2008 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі зі
ОСОБА_4 Від шлюбу вони мають двох дітей:
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
неповнолітню доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи, що донька знаходиться на її
повному утриманні, а відповідач не
надає їй необхідної допомоги, просить
стягнути з останнього на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_6 в розмірі ј частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно до досягнення нею
повноліття.

ОСОБА_4 звернувся з аналогічним позовом
і просив стягнути зі ОСОБА_3 на його
користь аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі
ј частини її доходу щомісячно,
посилаючись на те, що остання
знаходиться на його утриманні.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 23 липня 2013
року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 06 листопада 2013 року, у задоволенні
позову ОСОБА_3 та зустрічного позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 23 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 06
листопада 2013 року, ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних
вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що від шлюбу
сторони мають неповнолітню доньку
ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з
батьками в одному житловому будинку
АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди виходили з того, що ОСОБА_4
сплачує витрати за комунальні послуги,
а ОСОБА_3 купує для доньки одяг та
продукти харчування, тобто донька
сторін перебуває на їх спільному
утриманні.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 17 постанови від 15 травня
2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з
ч. 3 ст. 181 СК України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (ст. 183 цього Кодексу) або в
твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України)
і виплачуються щомісячно. Вирішуючи
питання щодо розміру аліментів, суд
повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у
ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Суди ухвалили рішення на основі
неповно з'ясованих обставин, не
встановили, на утриманні кого з батьків
знаходиться їх неповнолітня донька, та
безпідставно сплату комунальних
послуг, що є обов'язком власника житла,
віднесли до витрат на утримання дитини.

Враховуючи, що суди на зазначене не
звернули уваги, не встановили фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення не відповідають вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 23 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 06 листопада 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.
Дьоміна

Судді:

О.П. Касьян

О.В. Кафідова

В.М. Коротун

С.П. Штелик