АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/946/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л.
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 14 листопада 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-і особи:
Відділ державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м.Києві, Державний виконавець
Жорноклей О.А., Державний виконавець
Савченко Ю.Й. про стягнення
заборгованості по аліментам та пені ,-

в с т а
н о в и л а:

В липні 2012 року ОСОБА_1 пред»явила
вказаний позов до ОСОБА_2 та зазначала,
що між нею та відповідачем було
укладено шлюб 03.09.1999 року. Від шлюбу
вони мають дітей, доньку ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 18.12.2008 року шлюб було розірвано.
Рішенням того ж суду від 18.12.2008 року з
відповідача на її користь стягнуто
аліменти на утримання двох дітей у
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
відповідача щомісячно,починаючи з
19.09.2008 року та видано виконавчий лист
24.12.2008 року. Рішенням Апеляційного суду
м. Києва від 31.03.2009 року з відповідача на
її користь було стягнуто аліменти у
розмірі 1/6 частини з усіх його доходів
на її утримання щомісячно до
досягнення дитиною трьохрічного віку,
починаючи з 19.09.2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_3
року і ІНФОРМАЦІЯ_4 року видано
виконавчий лист.

Посилаючись на те, що відповідач
на час існування зобов»язання
сплачувати аліменти займався
підприємницькою діяльністю і в період
з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року отримав
дохід в розмірі 68490 грн. і приховав його
від відрахування аліментів, просила
стягнути з останнього заборгованість
по оплаті аліментів за період з 19.09.2008
по 01.09.2009 року в розмірі 21 183,17 грн. та
неустойку в розмірі 26 9555 грн. 47 коп.
відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України.

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 14 листопада 2013 року
позов задоволено частково. Вирішено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість по аліментах в сумі 6 721
грн.781 коп. та пеню в сумі 118656 грн.75 коп.
та судовий збір в сумі 1253 грн.79 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Вказує, що судом
при вирішенні спору не було враховано
добровільне погашення заборгованості
по аліментах у розмірі 1367,62 грн.,про яку
йому стало відомо під час розгляду
справи, просив не застосовувати
штрафні санкції.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі просить змінити рішення суду та
додатково задовольнити її вимоги в
частині стягнення заборгованості по
аліментах нарахованих від
доходу,одержаного від підприємницької
діяльності відповідача в сумі 13 425 грн.
та пені в сумі 174 969 грн.19 коп.,а також
пені в сумі 2557,19 грн.,яка виникла за
рахунок стягнення аліментів в сумі
менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
кожної дитини відповідного віку.
Зазначає, що суд першої інстанції по
суті належним чином не розглянув її
вимогу стосовно заборгованості по
аліментах з доходу,одержаного
відповідачем від підприємницької
діяльності в сумі 13 425 грн. та пені в
розмірі 174969,9 грн..

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з»явилися в судове
засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено , що сторони у
справі з 03.09.1999 року перебували у шлюбі
, який рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 24.09.2008 року розірвано .

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають двох
доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 18.12.2008 року на користь
ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти у
розмірі 1/3 частини від усіх видів його
заробітку щомісячно,починаючи з 19.09.2008
року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
31.03.2009 року з відповідача на користь
ОСОБА_1 було стягнуто аліменти у
розмірі 1/6 частини з усіх його доходів
на її утримання щомісячно до
досягнення дитиною трьохрічного віку,
починаючи з 19.09.2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

На виконання вказаних судових рішень
Подільським районним судом м. Києва
24.12.2008 року та 17.06.2009 року видано
виконавчі листи, за якими 07.02.2009 року
постановою головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
Пісецькою А.Т. відкрито виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання дітей у розмірі
1/3 частини з усіх його доходів, а 20.06.2009
року державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Жорноклеєм  О.А.
постановою відкрито виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання ОСОБА_1 у
розмірі 1/6 частини з усіх його доходів .

Розпорядженням ВДВС Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
№ 295/2 від 04.06.2009 року головному
бухгалтеру «ЕСІ Лімітед ІНК» для
виконання направлено виконавчий лист
№ 2-3746, про утримання з заробітної
плати ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку на
утримання дітей з посиланням на те, що
заборгованості по аліментам немає.

Розпорядженням ВДВС Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
№ 1706/15 від 05.08.2009 року головному
бухгалтеру «ЕСІ Лімітед ІНК» для
виконання направлено виконавчий лист
№ 2-3746 , яким пропонувалось з усіх видів
заробітку (доходу) відповідача, після
відрахування податків проводити
утримання в розмірі 50 % щомісячно з
заробітної плати до погашення
заборгованості, що утворилась з 25.06.2009
року, а далі у розмірі 1/6 частини.

24.06.2009 року постановою ВДВС
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві було закінчено
виконавче провадження по виконавчому
листу № 2-3746, виданого 31.03.2009 року про
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів у розмірі 1/6 частини
з посиланням на те, що заборгованість
по аліментам відсутня.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1, суд вважав , що у ОСОБА_2
виникла заборгованість з виплати
аліментів як на утримання дітей , так і
на утримання позивача, в зв»язку з чим
підлягає стягненню як встановлена
судом заборгованість , так і пеня ,
зазначивши при цьому про відсутність
заборгованості по сплаті аліментів за
розпорядженнями державних виконавців.

Проте з таким висновком суду
колегія суддів погодитись не може,
оскільки до нього суд прийшов з грубим
порушенням норм матеріального та
процесуального права, які регулюють
правовідносини, що виникли між
сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження»,
розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
у порядку, встановленому Сімейним
кодексом України. У разі визначення
суми заборгованості у частці від
заробітку (доходу) розмір аліментів не
може бути менше встановленого Сімейним
кодексом України.

Частиною 4 вказаного Закону
передбачено, що державний виконавець
обчислює розмір заборгованості із
сплати аліментів, складає відповідний
розрахунок та повідомляє про нього
стягувачу і боржнику, а спір щодо
розміру заборгованості із сплати
аліментів вирішується судом за заявою
заінтересованої особи у порядку,
встановленому законом ( ч. 9 Закону).

Згідно з ч. 4 ст. 195 Сімейного
Кодексу України, розмір заборгованості
за аліментами обчислюється державним
виконавцем, а у разі спору судом.

Аналіз зазначених норм закону
свідчить про те, що право визначати
заборгованість по аліментам
законодавцем надано державному
виконавцю і лише у разі незгоди з
розміром заборгованості, обчисленим
останнім , сторони виконавчого
провадження в праві оскаржити його
постанову до суду в порядку ,
передбаченому розділом VII Цивільного
процесуального Кодексу України
«Судовий контроль за виконанням
судових рішень» та на підставі Закону
України «Про виконавче провадження».

Проте, встановивши , що державним
виконавцем заборгованість по сплаті
аліментів ОСОБА_2 не визначена, суд в
порушення ст. 4 ЦПК України , здійснив її
обчислення, при чому не обґрунтовуючи
мотивів з яких він прийшов до вказаного
висновку, обмежившись тільки
посиланням на розмір заробітної плати
відповідача.

Крім того, частиною 1 ст. 196
Сімейного Кодексу України визначено,
що при виникненні заборгованості з
вини особи, яка зобов»язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином , за відсутності
постанови державного виконавця про
існування заборгованості ОСОБА_2 по
виплаті аліментів , суд прийшов до
незаконного висновку про стягнення з
відповідача пені за прострочення їх
виплати .

При цьому колегія суддів звертає
увагу і на те, що передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи.

Проте , стягнувши з відповідача
пеню в сумі 174 969 грн.19 коп. , суд
наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у
виникненні , на його думку,
заборгованості по сплаті аліментів , не
встановлював.

На підставі викладеного, рішення
суду є незаконним та необґрунтованим, в
зв»язку з чим підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Подільського районного
суду м. Києва від 14 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 , 3-і особи: Відділ державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м.Києві,
Державний виконавець Жорноклей О.А.,
державний виконавець Савченко Ю.Й. про
стягнення заборгованості по аліментам
та пені .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -