АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/845/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції:Зінченко С.В.
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Солом»янського
районного суду м. Києва від 03 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Епі Центр» про
поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за вимушений прогул
та інших належних при звільненні сум,
відшкодування моральної шкоди,-

в с т
а н о в и л а:

В жовтні 2013 року позивач пред»явила
вказаний позов до відповідача та
зазначала,що з 07.06.2013 року прийнята на
роботу на посаду юриста в ТОВ «Епі
Центр».12.08.2013 року потрапила на
стаціонарне лікування до лікарні
швидкої медичної допомоги м. Чернігова
в зв»язку з травмою лівої ноги, про що
стало відомо заступнику директора
товариства ОСОБА_3.

09.09.2013 року на адресу її реєстрації
відповідачем було надіслано пакет
документів серед яких був наказ №11 від
02.09.2013 року про її звільнення з займаної
посади за ч. 4 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на незаконність
звільнення, позивач просила поновити
її на роботі на посаді юриста ТОВ «Епі
Центр», зобов»язати відповідача
відшкодувати моральну шкоду у розмірі
20 000 грн.,виплатити заробітну плату за
відпрацьований час та нарахувати і
виплатити лікарняні згідно з листом
непрацездатності.

В подальшому позивач просила
зобов»язати відповідача відшкодувати
моральну шкоду в сумі 50 000
грн.,спричинену заступником директора
товариства ОСОБА_3 втручанням в її
особисте життя з приниженням її
честі,гідності,престижу,ділової
репутації.

РішеннямСолом»янського районного
суду м. Києва від 03 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити її вимоги, а саме: визнати
незаконним та скасувати наказ №11 від
02.09.2013 року,поновити її на роботі на
посаді юриста ТОВ «Епі-Центр» з
посадовим окладом в розмірі 5 000 грн. на
місяць, зобов»язати товариство
виплатити їй середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 9888,89 грн. за
період з 12.08.по 13.12.2013 року та негайно
виплатити заробітну плату за один
місяць в розмірі 5 000 грн.,виплатити
заробітну плату за відпрацьований час
з 01.07.по 09.08.2013 року в сумі 5590,89 грн.,а
також нарахувати та оплатити час
тимчасової непрацездатності з 12.08.по
23.08.2013 року та з 27.08.по 26.09.2013
року,відшкодувати моральну шкоду у
розмірі 50 000 грн.. Зазначає,що по суті
суд не вирішив спір у відповідності до
вимог матеріального та процесуального
права.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги,обставини
справи,колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте рішення суду першої
інстанції в даній справі не відповідає
вказаним вимогам закону,що дає
підстави до його скасування та
постановлення нового рішення.

Встановлено, що наказом № 4-к/13
від 01.07.2013 року позивача було прийнято
на роботу до ТОВ «Епі Центр» на посаду
юриста з окладом 1220,40 грн..

Відповідно до наказу № 11- к/13 від
02.09.2013 року за здійснені нею прогули з 12
серпня по 02 вересня 2013 року та наказу №
14 від 02.09.2013 року за здійснений нею 12
серпня 2013 року прогул без поважної
причини, а також за самовільне
вилучення з відділу кадрів своєї
трудової книжки її було звільнено
відповідачем за ч.4 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на незаконність та
безпідставність звільнення її з посади
юриста під час тимчасової
непрацездатності,позивач звернулася
до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд обґрунтував свій
висновок тим, що позивачем протягом
всього часу розгляду справи не було
заявлено вимог про визнання свого
звільнення незаконним, а тому немає
можливості задовольнити вимоги
позивача щодо її поновлення на роботі,
стягнення моральної шкоди, заробітної
плати та лікарняних, оскільки дані
вимоги є похідними і пов»язаними з
визнанням звільнення незаконним.

Колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він не
відповідає обставинам справи та
вимогам закону, що регулює
правовідносини, які виникли між
сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП
України не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці.

З матеріалів справи вбачається,
що в період з 12 серпня по 23 серпня 2013
року та з 27 серпня по 27 вересня 2013 року
позивач була тимчасово
непрацездатною,що підтверджується
листком непрацездатності серія АВЦ
№714536, виданим лікарнею швидкої
медичної допомоги м. Чернівці та
листком непрацездатності серія АВО №
490258,виданим Київським міським
пологовим будинком № 5.

Незважаючи на вказану
обставину,в порушення вимог
вищезазначеної норми матеріального
права , не зажадавши від позивача
пояснень стосовно причини відсутності
на роботі у вказаний період, як це
вимагає ст.149 КЗпП України
відповідачем,хоча позивач повідомила
відповідача про причини її відсутності
на роботі і даний факт відповідачем
визнається в запереченнях на позов, її
було звільнено відповідно до наказу №
11-к/13 від 02.09.2013 року за здійснені нею
прогули з 12 серпня по 02 вересня 2013 року
та наказу № 14 від 02.09.2013 року за
здійснений нею 12 серпня 2013 року прогул
без поважної причини,а також за
самовільне вилучення з відділу кадрів
своєї трудової книжки.

Колегія суддів вважає,що
звільнення позивача проведено з грубим
порушенням відповідачем норм закону,
що регулюють підстави та порядок
звільнення, що не було враховано судом
при вирішенні даного спору,а тому
вимоги в частині поновлення на роботі
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.235 КЗпП України
у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом,який розглядає спір. При
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

В зв»язку з зазначеним колегія
суддів вважає, що підлягають
частковому задоволенню решта вимог
позивача.

Встановлено,що відповідно до
штатного розпису посадовий оклад
юриста в ТОВ «Епі Центр» становить 1220
грн.40 коп.,а тому з відповідача належить
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 02.09.2013
року по 06.02.2014 року в сумі 6346 грн.08 коп..

При цьому колегія суддів вважає не
доведеним позивачем посилання на те,що
її посадовий оклад при прийнятті на
роботу на посаду юриста становив 5000
грн..

Крім того колегія суддів вважає
за необхідне покласти на відповідача
зобов»язання оплатити позивачу період
тимчасової непрацездатності з 12.08 по
23.08.2013 року, що підтверджується листком
непрацездатності серія АВЦ
№714536,виданим лікарнею швидкої
медичної допомоги м. Чернівці.

Твердження відповідача
стосовно фіктивності листків
непрацездатності, наданих позивачем на
підставність своїх вимог,не
заслуговують на увагу,оскільки
вказаному не надано належних та
допустимих доказів, а тому вказані
пояснення колегія суддів вважає
голослівними.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди в разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань,втрати нормальних
життєвих зв»язків і вимагають від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Колегія суддів вважає,що має
місце порушення права позивача на
працю,яке гарантовано ст. 43
Конституції України ,незаконним
звільненням, чим заподіяно позивачу
моральну шкоду і обов»язок по її
відшкодуванню повинен бути покладений
на відповідача.

При визначенні розміру
моральної шкоди колегія суддів
враховує характер та обсяг заподіяних
позивачеві моральних
страждань,обставини,за яких позивач
зазнала моральну шкоду, ступінь вини
відповідача в спричиненні цієї шкоди,а
також виходячи з засад об»єктивності
та справедливості, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача у відшкодування моральної
шкоди 1 000 грн..

Колегія суддів вважає,що
обставини, за яких позивач просила
стягнути з відповідача у відшкодування
моральної шкоди 50 000 грн. є
безпідставними,оскільки вони не
пов»язані з трудовими відносинами між
сторонами,а стосуються поведінки
представника відповідача під час
розгляду даного судового спору.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про те,що
відповідач допустив грубе порушення
вимоги норм чинного трудового
законодавства при звільненні
позивача,а тому має місце порушення
права позивача на працю,яке підлягає
судовому захисту шляхом поновлення її
на роботі та частковому задоволенню
решти вимог.

В зв»язку з тим ,що суд першої інстанції
припустився грубих порушень норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні даного спору, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове про частково
задоволення вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316 ЦПК
України,колегія суддів,-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Солом»янського районного суду
м.Києва від 03 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді
юриста Товариства з обмеженою
відповідальністю «Епі Центр» з 02.09.2013
року.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Епі Центр» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з
02.09.2008 року по 06.02.2014 року в сумі 6346 грн.08
коп..

Зобов»язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «Епі Центр» оплатити
період тимчасової непрацездатності
ОСОБА_1 з 12.08.по 23.08.2013 року.

Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
один місяць в розмірі 1220 грн. 40 коп.
підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Епі Центр» на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 1000 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Епі Центр» на
користь держави судовий збір в розмірі
487 грн.20 коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -