Справа №300/6/14-ц
Воловецький районний суд
Закарпатської області в особі судді:
Конепуда В.І., при секретарі с/з
Павлишин Т.І, розглянувши в смт.
Воловець цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-
Представник по довіреності
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
Попович В.В. звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.
Позов мотивував тим, що ОСОБА_2
відповідно до укладеного кредитного
договору від 24.11.2005 року був наданий
кредит в сумі 5000 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредиту у розмірі 48 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач не надав
своєчасно банку грошові кошти для
погашення заборгованості та
зобов'язання за вказаним договором не
виконав. 13.07.2007 року Воловецьким
районним судом Закарпатської області
винесено судовий наказ про стягнення
заборгованості у сумі 4016 грн.91 коп. з
ОСОБА_2 за договором від 24.11.2005 року.
Згідно нового розрахунку
заборгованості від 28.11.2013 року
враховано суму стягнення по судовому
наказу, таким чином позивач просить
заборгованості за кредитним договором,
а також судові витрати.
Представник позивача Попович В.В.
в судове засідання не з'явився, надав до
суду заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд їх задоволити,
щодо винесення заочного рішення по
справі не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, причини його неявки суду
Статтею 224 ЦПК України
передбачено, що у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений про час і місце
розгляду справи і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 ст. 259 УК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

В судовому засіданні встановлено,
що 24.11.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір
згідно якого відповідачу був наданий
кредит в сумі 5000 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредиту у розмірі 48 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Умови Договору відповідачем
порушені, про що свідчить розрахунок,
наданий ПАТ КБ "Приват Банк" (а.с.6).

13.07.2007 року Воловецьким районним
судом Закарпатської області винесено
судовий наказ про стягнення
заборгованості у сумі 4016 грн.91 коп. з
ОСОБА_2 за договором від 24.11.2005 року,
отже строк позовної давності був
перерваний та сплив 13 липня 2010 року,
тоді як позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості з
відповідача лише 03 січня 2014 року.

Окрім цього, судовий наказ
підлягає виконанню у відповідності до
вимог ч.2 ст.95 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень п.31
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду Цивільних і Кримінальних
Справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року №5,
враховуючи положення пункту 7 частини13
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів", суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
кредиту, строк давності якого минув. У
зв'язку із цим позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви у спорі.

Судом встановлено, що вимоги ПАТ
КБ "Приват Банк", позивача по справі
заявлені після сплину строку позовної
давності встановленого законом, тому в
задоволенні позову з цих підстав
необхідно відмовити.

В зв'язку з відмовою в задоволенні
позову, судові витрати понесені
позивачем при зверненні до суду не
підлягають стягненню з відповідача на
його користь.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-228, 294
ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 536, 625, 1050, 1054,
257-261 ЦК України, п.31 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
з розгляду Цивільних і Кримінальних
Справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин" від 30.03.2012 року №5, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову
представника по довіреності
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
Поповича В.В. до ОСОБА_2 про стягнення
суми заборгованості за кредитним
договором від 24.11.2005 року - відмовити у
зв'язку зі спливом строків давності.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий:

Суддя:
Конепуд В.І.