Пров. № 2/409/24/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року
смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд
Луганської області у складі:

головуючого судді:
Максименко О.Ю.

при секретарі:
Бондаренко В.М.

за участю позивача:
ОСОБА_1

за участю представника позивачів:
ОСОБА_2

за участю представника відповідача:
Лавренка О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Білокуракине
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 до СТОВ "Вікторія" про визнання
недійсними договорів оренди землі, -

В с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом
до СТОВ „Вікторія" про визнання
недійсними договорів оренди земельних
ділянок.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують
тим, що вони є власниками земельних
ділянок для сільськогосподарського
призначення, які належать їм на праві
приватної власності на підставі
державних актів. Між ними та
відповідачем 01.01.2009р. було укладено
договори оренди землі строком на 15
років, які зареєстровані у
Білокуракинському відділі Державної
реєстрації 05.03.2010 року. Всупереч
вимогам ст. 15 Закону України "Про оренду
землі" в даних договорах не було
зазначено такі істотні умови, як: місце
розташування земельних ділянок
(кадастровий номер), порядок внесення
орендної плати, відповідальність за
несплату орендної плати, умови
використання земельних ділянок, не
визначено сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини.
Вищевказані договори було укладено без
виготовлення необхідної технічної
документації, до договорів оренди не
долучені плани-схеми земельних
ділянок, не встановлено межі в натурі
цих земельних ділянок, що унеможливлює
ідентифікацію на місцевості, у всіх
договорах оренди не вказано умови
збереження стану об'єкта оренди, та
сторонами не було прописано умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Договір є укладеним,
якщо сторони досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Ч.2 ст. 15 Закону
України "Про оренду землі" встановлено,
що відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону. У зв'язку з чим позивачі просять
визнати недійсними договори оренди
землі, укладені ними з відповідачем
01.01.2009 року та зареєстровані 05.03.2010 року.
Окрім того, позивачі вважають, що вони
не пропустили строк звернення до суду,
оскільки на вимоги власника про
визнання недійсними договорів оренди
земельних ділянок, строк дії яких ще не
закінчився позовна давність,
встановлена ст.. 256 ЦК України, не
поширюється, оскільки ці відносини
мають триваючий характер та договір
оренди може бути припинений протягом
усього часу.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги, та пояснив. що він
хоче забрати свою землю з „Вікторії",
бо йому в іншому місці запропонували
сплачувати орендну плату в більшому
розмірі, ніж він отримує зараз. Просив
визнати недійсним договір оренди
землі, укладений між ним та СТОВ
„Вікторія".

Представник позивачів в судовому
засіданні позовні вимоги своїх
довірителів підтримав в повному
обсязі, надав пояснення, аналогічні
викладеному в позові та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги позивачів не
визнав та просив суд застосувати
строки позовної дасвності, оскільки
позовні вимоги позивачів про визнання
договорів недійсним не пов'язані з
виконанням або невиконанням умов цього
договору, тому до вказаних
правовідносин за загальним правилом
застосовується трирічний строк
позовної давності. Позивачі при
укладенні договорів оренди землі 01.01.2009
року були ознайомлені з умовами
договорів і власноруч їх підписали, а
тому про порушення своїх прав мали
довідатися з моменту укладання
договору, тобто, з 01.01.2009 року. Зазначені
договори діяли протягом тривалого
часу, весь цей час позивачі умови
договору не оскаржували, не
висловлювали заперечень, регулярно
отримували орендну плату, що свідчить
про те, що ними були прийняті на себе
передбачені умовами даного договору
права і обов'язки, вони одобрили їх.
Таким чином, про порушення своїх права
позивачі дізналися 01.01.2009 року, а з
позовом до суду про визнання договору
недійсним звернулися лише у грудні 2013
року, тобто, з пропуском трирічного
строку позовної давності, який почав
перебігати з 03.05.2010 року тобто, з
моменту державної реєстрації
договорів, що є підставою для відмови у
позові, у зв'язку з чим представник
відповідача просив у задоволенні
позову позивачам відмовити в повному
обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі кожний
окремо та в їх сукупності, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником земельної ділянки площею 5,5500
га, розташованої на території
Нещеретівської сільської ради (а.с.11).

Відповідно до Акту від 02 січня 2009р.
ОСОБА_4 передала Голові СТОВ „Вікторія"
Лавренку О.Г. свою земельну ділянку в
оренду строком на 15 років (а.с. 7), про що
01.01.2009р. був укладений договір оренди
земельної ділянки (а.с.6).

Договір підписаний власником
земельної ділянки особисто та
зареєстрований у Білокуракинському
РРО, про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 05.03.2010р. за № 82
(а.с.6).

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 3,9801 га, розташованої на
території Нещеретівської сільської
ради (а.с.16).

Відповідно до Акту від 02 січня 2009р.
ОСОБА_1 передав Голові СТОВ „Вікторія"
Лавренку О.Г. свою земельну ділянку в
оренду строком на 15 років (а.с. 12), про що
01.01.2009р. був укладений договір оренди
земельної ділянки (а.с.13).

Договір підписаний власником
земельної ділянки особисто та
зареєстрований у Білокуракинському
РРО, про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 05.03.2010р. за № 81
(а.с.6).

Відповідно до вимог ст.ст. 626, 627 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог ЦК, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Договір, укладений у письмовій формі,
підписується сторонами договору.

Стаття 15 Закону України „Про оренду
землі" містить істотні умови договору
оренди.

Ч.2 ст. 15 зазначеного Закону
передбачено, що відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею ... є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Посилання відповідачів на відсутність
деяких істотних умов договору не
заслуговують уваги, оскільки: місце
розташування земельної ділянки
міститься в п.1.2. договору; орендна
плата із зазначенням її розміру,
індексації, форм платежу, строків,
порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату - п.2.3.,
умови збереження стану об'єкта оренди -
п.2.1..

Посилання позивача на відсутність
кадастрового номеру земельної ділянки
в договорі суд до уваги не приймає,
оскільки зміни до ст. 15 Закону України
"Про оренду землі" щодо внесення
кадастрового номеру почали діяти
тільки з 07.08.2011 року, в той час як
договір укладений 01.01.2009 року та
зареєстрований 05.03.2010 року.

Проте, в договорі дійсно відсутня така
істотна умова договору, як умова
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Внесення змін до ст.
15 Закону України "Про оренду землі" щодо
включення до договору даної істотної
умови діє з 14.10.2008 року.

Таким чином, укладені між сторонами
договори оренди земельних ділянок не
містять усіх істотних умов договору
аренди землі, передбачених
законодавством.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межіх якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

На підставі ст. 257 ЦК України Загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленої до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні заявив клопотання про
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності та просив з
цієї підстави відмовити позивачеві у
позові.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

В судовому засіданні встановлено, що
позовні вимоги про визнання договору
недійсним не пов'язані з виконанням або
невиконанням умов договору, оскільки
між стронами в справі склалися
договірні правовідносини, до яких за
загальним правилом застосовується
трирічний строк позовної давності. При
укладенні договорів оренди землі 01.01.2009
року позивачі були ознайомлені з
умовами договорів і власноруч їх
підписали. Таким чином, позивачі мали
довідатися про порушення свого права з
моменту укладення договору. Суд не
приймає до уваги пояснення
представника позивачів про те, що про
порушення своїх прав позивачі узнали
тільки з відповіді начальника
реєстраційної служби
Білокуракинського району Луганської
області від 07.10.2013 року, оскільки в
судовому засіданні було встановлено,
що договори оренди позивачі
підписували особисто, їх ніхто не
змушував і не перешкоджав в
ознайомленні з умовами договорів.

У відповідності до законодавства, яке
діяло на момент укладення договору,
тобто, станом на 01.01.2009 року, згідно до
ст. 18, 20 Закону України "Про оренду
землі" та ч.3 ст. 640 ЦК України, Укладений
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації та набирає
чинності після його державної
реєстрації. Договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації -
з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з наданих договорів
оренди земельних ділянок, державна
реєстрація договорів проведена 05.03.2010
року. Таким чином, перебіг строку
позовної давності починається саме з
05.03.2010 року, тобто, з моменту державної
реєстрації договорів, а спливає,
відповідно 05.03.2013 року.

Позивачі звернулися до суду з позовною
заявою 09.12.2013 року, тобто з пропуском
строку позовної давності.

Таким чином, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_1
щодо визнання недійсними договорів
оренди зелених ділянок, укладених між
ними та СТОВ "Вікторія" 01.01.2009 року, не
підлягає задоволенню у зв'язку зі
спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 13, 14, 15, 18, 20 Закону України "Про
оренду землі" в редакції, чинній станом
на 01.01.2009 року, ст. 256, 257, 261, 267, 626, 627, 640 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 30, 58-60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовити в повному
обсязі у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Луганської області
через Білокуракинський районний суд
Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області
О.Ю.МАКСИМЕНКО