Справа №2/257/12/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Київський районний суд
м. Донецька у складі:

головуючого
судді
Гурідової Н.М.

за участю секретаря

Сидорової А.О.,

за участю представника позивача

Стародуб Н.А.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приоритет» про
стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що відповідно до
умов Договору поруки № 2.96/08-ДП1 від
17.03.2008 року, Договору поруки №2.96/08-ДП2
від 17.03.2008 року відповідачі виступили
поручителями по кредиту ТОВ
«Приоритет», яке згідно кредитного
договору №2.96/08-СК від 17.03.2008 року
отримали кредит в ПАТ «ВТБ Банк» у
розмірі 1228073,00грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 16,5%
річних з строком кредитування до 15.03.2013
року. Відповідно до п.5.1. Кредитного
договору №2.96/08-СК від 17.03.2008 року
позичальник зобов'язаний повернути
банку отриманий кредит та сплатити
проценти за користування кредитом у
повному обсязі, в строки та у порядку,
встановлених кредитним договором.
Згідно п.5 Договору поруки, поручитель
відповідає перед банком у тому ж
обсязі, що і позичальник, включаючи
сплату кредиту, процентів за
користування кредитом, комісій, пені,
інших платежів, передбачених кредитним
договором. Проте відповідачами не були
виконані зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту. У
зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за договорами поруки
станом на 03.09.2010 року заборгованість
становить 918689,39грн, а саме складається
з: 747579,44грн - сума кредиту, що залишалася
неповернутою; 131551,81 - сума простроченої
заборгованості; 35629,81 - сума
прострочених непогашених відсотків за
період з 28.05.2010 року по 27.08.2010
року;2384,49грн - сума непогашених
відсотків за користування кредитом,
нарахованих за період з 28.08.2010 року по
02.09.2010 року; 211,69грн - несплачена пеня за
несвоєчасну сплату кредиту; 630,83грн. -
сума 3,0% річних від суми кредиту за
несвоєчасне повернення кредиту;
592,94грн. - несплачена пеня за
несвоєчасну сплату відсотків; 108,38грн. -
сума 3,0% річних від суми прострочених
відсотків за весь час прострочення
відсотків. Просили стягнути з
відповідачів вказану суму
заборгованості за кредитом. У
подальшому позивач уточнив свої
позовні вимоги , надавши письмову
заяву, відповідно до якої позивач
вказав, що станом на 25.11.2013 року
загальна сума що підлягає до сплати
позичальником ТОВ «Приоритет» по
кредитному договору №2.96/08-СК від 17.03.2008
року становить 483638,15 грн. та 54506,20 грн.
(сума несплаченої пені за несвоєчасну
сплату кредиту та відсотків відповідно
до п.8.1 кредитного договору, 3,0 трьох
процентів річних від суми прострочених
відсотків та кредиту за весь час
порушення грошового зобов'язання, у
тому числі : 260783,38 грн. - сума
простроченої заборгованості у
урахуванням індексу інфляції; 222854,77
грн. - сума прострочених непогашених
відсотків з урахуванням індексу
інфляції; 20476,97 грн. - несплачена пеня за
останні шість місяців прострочення
кредиту; 20691,40 грн. - сума 3% річних від
суми простроченого кредиту за весь час
прострочення кредиту; 1069,84 грн. -
несплачена пеня за останні шість
місяців прострочення відсотків; 12267,99
грн. - сума 3% річних від суми
прострочених відсотків за весь час
прострочення відсотків (а.с.3-4).

В подальшому представник позивача
надала заяву про уточнення позовних
вимог, згідно якої позивач просить
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість по кредиту №2.96/08-СК від
17.03.2008 року на загальну суму 483638,15 грн.
та 54506,20 грн. ,а всього 538144,35 грн., яка
складається з 260783,38 грн. - сума
простроченої заборгованості з
урахуванням індексу інфляції згідно до
ст. 625 ЦК України, 222854,77 грн. - сума
прострочених непогашених відсотків з
урахуванням індексу інфляції згідно
ст. 625 ЦК України, 20746,97 грн. - несплачена
пеня за останні шість місяців
прострочення кредиту згідно з п. 8.1.
кредитного договору, 20691,40 грн. - сума 3%
річних від суми простроченого кредиту
за весь час прострочення кредиту
згідно ст. 625 ЦК України, 12267,99 грн. - сума
3% річних від суми прострочених
відсотків за весь час прострочення
відсотків згідно ст. 625 ЦК України та
судовий збір (а.с.160-161).

Представник позивача у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,
наполягала на їх задоволенні, надала
пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві та уточненій позовній
заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 у
судовому засіданні позов не визнав та
не заперечував проти того, що дійсно
між позивачем та ТОВ «Приоритет» в
особі директора ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №2.96/08-СК від 17.03.2008
року, згідно якого ТОВ «Приоритет»
отримало кредит в ПАТ «ВТБ Банк» у
розмірі 1228073,00грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 16,5%
річних з строком кредитування до 15.03.2013
року. Відповідно до укладених
договорів поруки відповідачі
виступили поручителями по кредиту ТОВ
«Приоритет». Позов не визнає на тих
підставах, що на цей час відповідач
ОСОБА_3 не є директором ТОВ «Приоритет»,
а крім того відповідач ОСОБА_4 взагалі
не отримувала кредитні грошові кошти, а
тільки виступила поручителем. Крім
того, вважає, що договори поруки були
припинені з 17.09.2009 року у зв'язку з
додатковою угодою, згідно якої були
збільшені відсотки, але дана угода не
була узгоджена в відповідачами.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
про причини своєї не явки суду не
повідомив, тому суд з'ясувавши думку
учасників процесу вважає можливим
розглянути справу за відсутністю
відповідача на підставі доказів які
маються в матеріалах справи.

Представник третьої особи належним
чином повідомлений про день та час
розгляду справи в судове засідання не
з'явився, про причини своєї не явки суду
не повідомив, тому суд з'ясувавши думку
учасників процесу вважає можливим
розглянути справу за відсутністю
представника третьої особи на підставі
доказів які маються в матеріалах
справи.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши письмові докази які є в
матеріалах справи вважає, що позов
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з обставин справи що 17
березня 2008 року між позивачем та ТОВ
«Приоритет» було укладено договір
№2.96/08-СК, відповідно до умов якого
останньому було надано кредитні кошти
у сумі 1228073 грн. строком погашення до 15
березня 2015 року зі сплатою 16,5% річних за
користування кредитними коштами
(а.с.7-10). Договіром про внесення змін №1
до кредитного договору від 17.03.2008 року
№2.96/08-СК від 17 вересня 2009 року були
внесені зміни, а саме відповідно до п.1.2
за невиконання зобов'язань,
передбачених п.п.5.10. та 5.11 цього
договору, банк підвищує процентну
ставку на 5% річних в порівнянні з
діючею процентною ставкою за цим
договором. Підвищення розміру
процентної ставки відповідно до умов
цього пункту вважається погодженим в
момент укладання цього договору та не
потребує укладання договору про
внесення змін цього договору. Після
усунення позичальником порушення
зобов'язань, передбачених п.п.5.10 та 5.11 ,
а саме надання позичальником банку
документів, що підтверджують
продовження строку дії договору
страхування (страхового полісу) та
сплати страхового платежу, процентна
ставка за цим договором зменшується на
5 процентних пункти (у випадку, якщо
процентна ставка була підвищена на 5
процентних пункти, в зв'язку з
невиконанням позичальником п.п.5.10 та 5.11
цього договору) з дати надання
відповідних документів (а.с.12-15). У
забезпечення вказаних кредитних
зобов*язань між позивачем та
відповідачами були укладені договори
поруки: № 2.96/08-ДП1 від 17.03.2008 року та
№2.96/08-ДП2 від 17.03.2008 року, згідно до умов
яких поручители взяли на себе на
добровільних засадах зобов*язання
перед банком відповідати в повному
обсязі по зобов*язанням ТОВ
«Приоритет» (а.с.17-18). Відповідно до п.1
вказаних договорів поручитель
поручився перед банком за виконання
позичальником зобов'язань щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, комісій,
пені, штрафних санкцій та збитків,
розмір, термін та умови повернення та
сплати яких встановлюються кредитним
договором №2.96/08-СК від 17.03.2008 року та
будь-якими додатковими угодами до
нього (в т.ч. збільшуючими основне
зобов'язання), надалі все разом
кредитний договір.

ТОВ «Приоритет» свої зобов'язання за
кредитним договором не виконує, в
строки, обумовлені кредитним
договором, кредит та проценти за його
користування не сплачує, в зв'язку з чим
утворилась заборгованість у розмірі
483638,15 грн. та 54506,20 грн. ,а всього 538144,35
грн., яка складається з - сума
простроченої заборгованості з
урахуванням індексу інфляції згідно до
ст. 625 ЦК України, 222854,77 грн. - сума
прострочених непогашених відсотків з
урахуванням індексу інфляції згідно
ст. 625 ЦК України, 20746,97 грн. - несплачена
пеня за останні шість місяців
прострочення кредиту згідно з п. 8.1.
кредитного договору, 20691,40 грн. - сума 3%
річних від суми простроченого кредиту
за весь час прострочення кредиту
згідно ст. 625 ЦК України, 12267,99 грн. - сума
3% річних від суми прострочених
відсотків за весь час прострочення
відсотків згідно ст. 625 ЦК України та
судовий збір (а.с.162-166).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов»язання
не допускається.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає з суті
кредитного договору. Положеннями
частини 2 ст.1050 ЦК України передбачено,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику частини
(з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України
передбачено, що в разі невиконання
зобов'язання боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Поручитель
відповідає в тому ж обсязі, як і
боржник, зокрема відповідає за сплату
основного боргу і процентів, за
відшкодування збитків, за сплату
неустойки, якщо інше не встановлено
договором поруки. Особи, які спільно
дали поруку, відповідають перед
кредитором солідарно, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Статтею 559 ч.1 ЦК України передбачено, що
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як було встановлено в судовому
засіданні виконання ТОВ «Приоритет»
кредитних зобов'язань забезпечені
договорами поруки № 2.96/08-ДП1 від 17.03.2008
року та №2.96/08-ДП2 від 17.03.2008 року, які
укладено між позивачем та
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Пунктом 1 вищевказаних договорів
поруки встановлено, що поручитель
поручився перед банком за виконання
позичальником зобов'язань щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, комісій,
пені, штрафних санкцій та збитків,
розмір, термін та умови повернення та
сплати яких встановлюються кредитним
договором №2.96/08-СК від 17.03.2008 року та
будь-якими додатковими угодами до
нього (в т.ч. збільшуючи ми основне
зобов'язання), надалі все разом
кредитний договір.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. 22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», відповідно
до частини першої статті 559 ЦК
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

При таких обставинах, при укладенні
договорів поруки № 2.96/08-ДП1 від 17.03.2008
року та №2.96/08-ДП2 від 17.03.2008 року,
відповідачі надали згоду на збільшення
своєї відповідальності за
забезпеченим зобов'язанням у випадку
внесення змін та доповнень до нього, що
можуть виникнути у майбутньому, тобто у
встановленому законом порядку надали
свою згоду на збільшення розміру
забезпеченого порукою зобов'язання
позичальника, що може виникнути в
майбутньому, внаслідок чого
збільшиться обсяг їх відповідальності,
а тому договір поруки є чинним.

Тому, заперечення представника
відповідача про те що договори поруки
були припинені з 17.09.2009 року у зв'язку з
додатковою угодою, згідно якої були
збільшені відсотки та дана угода не
була узгоджена з відповідачами є
безпідставним, а твердження про
необхідність отримання згоди
поручителя є хибним.

Крім того, суд не приймає до уваги
доводи представника відповідача в тієї
частини, що на цей час відповідач
ОСОБА_3 не є директором ТОВ «Приоритет»,
а відповідач ОСОБА_4 взагалі не
отримувала кредитні грошові кошти,
оскільки дані ствердження не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, оскільки відповідно до
ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, а згідно
ст. 525 ЦК України одностороння відмова
від зобов»язання не допускається.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору
№2.96/08-СК від 17.03.2008 року, ТОВ
«Приоритет» взяло на себе зобов'язання
повернути позивачу кредит, а також
сплатити проценти за користування
кредитом та інші платежі в порядку, на
умовах та у строки, що встановлені цим
договором. Позичальник зобов'язався
повернути кредит у повному обсязі 15
березня 2015 року або достроково у
випадках, передбачених цим договором.

Згідно п. 3.1 кредитного договору,
повернення кредиту та процентів
відбувається щомісячно відповідно до
графіку повернення кредиту і сплати
процентів.

ТОВ «Приоритет», відповідно до п. 5.1
кредитного договору, взяв на себе
зобов'язання повернути позивачу
отриманий кредит та сплати нарахованих
процентів за користування кредитом у
повному обсязі в порядку та в строки,
встановлені цим договором.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 536, 1048 ЦК
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, розмір процентів
за користування чужими грошовими
коштами встановлюється договором.

П. 18 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
передбачено, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст.
625 ЦК інфляційне нарахування на суму
боргу за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті, та три проценти
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, тому
суд має виходити з того, що ці кошти
нараховуються незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З вищенаведеного з відповідачів на
користь позивача за кредитним
договором №2.96/08-СК від 17.03.2008 року
підлягають стягненню сума 483638,15 грн. та
54506,20 грн. ,а всього 538144,35 грн., яка
складається з 260783,38 грн. - сума
простроченої заборгованості з
урахуванням індексу інфляції згідно до
ст. 625 ЦК України, 222854,77 грн. - сума
прострочених непогашених відсотків з
урахуванням індексу інфляції згідно
ст. 625 ЦК України, 20746,97 грн. - несплачена
пеня за останні шість місяців
прострочення кредиту згідно з п. 8.1.
кредитного договору, 20691,40 грн. - сума 3%
річних від суми простроченого кредиту
за весь час прострочення кредиту
згідно ст. 625 ЦК України, 12267,99 грн. - сума
3% річних від суми прострочених
відсотків за весь час прострочення
відсотків згідно ст. 625 ЦК України, що
підтверджується розрахунком суми
боргу (а.с.162-166).

Відповідно до ч.3 ст.10, чч.1, 2 ст.60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлений цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, як беруть участь у справі.

Крім того, згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України
сторони зобов'язані подати свої докази
чи повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.

Разом з тим, а ні відповідачі, а ні
представник ОСОБА_4 не надали суду
ніяких доказів на підтвердження своїх
доводів про відсутність в них
зобов'язань по договору кредиту та
погашення заборгованості кредиту.

За таких обставин суд вважає за
необхідне позов задовольнити,
стягнувши з відповідачів
заборгованість по кредиту в сумі 538144
гривні 35 коп..

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Згідно меморіальних
ордерів (а.с.1-2) суд вважає за необхідне
стягнути на його користь з
відповідачів судові витрати, які були
сплачені позивачем, а саме судовий збір
в розмірі 1700,00грн. та витрати з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи в розмірі120,00грн.

На підставі викладеного,
ст.ст.526,525,1054,1050,553,554,559,530,629,536,1048 ЦК
України, ст.88 ЦПК України, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" заборгованість
за кредитним договором в сумі 538144
(п'ятсот тридцять вісім тисяч сто сорок
чотири) гривні 35 коп..

Стягнути з солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" витрати по
сплаті державного мита в сумі 1700 ( одна
тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" витрати по сплаті
за інформаційно-технічне забезпечення
позову в сумі 120 (сто двадцять) гривень 00
коп.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду Донецької
області через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: