АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.

при
секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 13 листопада 2012 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Трест
«Київміськбуд-2» до ОСОБА_1 про
визнання таким, що втратив право
користування жилим приміщенням,

В с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Трест «Київміськбуд-2»
(далі по тексту ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2» звернулося до суду з
позовом про визнання ОСОБА_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_2.

В обґрунтування заявлених вимог
посилались на те, що ОСОБА_1
зареєстрований в гуртожитку за
вищезазначеною адресою з 1992 року, проте
з 1998 року там не проживає та не вносить
плату за проживання. На сьогоднішній
день відповідач проживає зі своєю
сім'єю в гуртожитку ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2» за адресою: АДРЕСА_1 та
сплачує плату за користування
гуртожитком та спожиті комунальні
платежі. Оскільки гуртожиток належить
позивачу на праві власності, ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2» вправі вимагати
усунення порушення будь-яких прав у
користуванні та розпорядження
належним йому майном. Відповідно до
вимог ст. 71 ЖК України право
користування жилим приміщенням
зберігається за наймачем або членом
його родини протягом шести місяців, в
тому числі і в гуртожитку. За таких
підстав ОСОБА_1 втратив право
користування жилим приміщенням в
гуртожитку по АДРЕСА_8, оскільки не
проживає без поважних причин понад
встановлений законом строк.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду міста Києва від 13
листопада 2012 року позов ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2» задоволено.

Визнано ОСОБА_1, 1971року народження,
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Трест «Київміськбуд-2» судовий збір в
розмірі 110,00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/9435/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Демидовська А.І.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.процесуального та матеріального
права, просив рішення суду скасувати та
нове про відмову в позові. Зазначає, що
до спірного гуртожитку був поселений в
1992 році на законних підставах як
робітник ПАТ «Трест «Київміськбуд-2».
Відповідач приховав від суду той факт,
що у зв'язку з рішенням адміністрації
тресту про проведення ремонтних робіт
у спірному гуртожитку, він був
переселений до гуртожитку по АДРЕСА_9,
де і проживає до теперішнього часу.
Вважає, що до вирішення питання щодо
повернення його, відповідача, у спірний
гуртожиток у разі завершення там
ремонту, або до належного оформлення
його права проживання у гуртожитку по
АДРЕСА_3, до якого його було переселено,
він не може бути позбавлений права
користування житловою площею по
АДРЕСА_11.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_4 підтримали
апеляційну скаргу з наведених підстав,
просили рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, який
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Сизоненко С.В. в інтересах ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2» заперечувала проти
апеляційної скарги, вважала, що спір
судом вирішений правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом гуртожиток,
розташований за адресою АДРЕСА_4,
належить на праві колективної
власності ПАТ «Трест «Київміськбуд-2»
(а.с.5).

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в
установленому законом порядку за
вищевказаною адресою з 1992 року (а.с.6,7).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Трест «Київміськбуд-2», суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
за адресою спірного гуртожитку не
проживає та не здійснює оплату за
проживання протягом тривалого часу, а
саме з 1998 року.

Однак погодитись з таким висновком
суду першої інстанції не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи, не підтверджується зібраними
по справі доказами та суперечить
нормам матеріального права.

При вирішенні справ про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, слід виходити з
положень ст.ст.71,72 ЖК України, якими
передбачено, що при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом

Відповідач ОСОБА_1 зазначає, що
відсутній на спірній житловій площі в
гуртожитку з поважних причин, оскільки
був переселений на час проведення
ремонтних робіт до гуртожитку по
АДРЕСА_5, який також належить ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2». Оскільки
підприємство не повідомило його про
завершення ремонту та не запропонувало
повернутись на попереднє місце
проживання, він дло теперішнього часу
перебуває в стані тимчасового
відселення.

В підтвердження своїх заперечень
відповідач надав попередження №36 від
03.06.1998 за підписом начальника ЖКК ВАТ
«Трест «Київміськбуд-2» А.А.Воловенко
про виселення з гуртожитку для
проведення ремонтних робіт на підставі
припису СЕС Жовтневого району м.Києва
та наказу №12 від 04.03.1998 року, виданого
ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» (а.с.56).

Дійшовши висновку, що ОСОБА_1 не
проживає за вищевказаною адресою на
протязі тривалого часу, суд у порушення
вимог чинного законодавства не
зазначив з якого часу він втратив право
користування спірним житловим
приміщенням.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача зазначив, що
відповідач не проживає в гуртожитку по
АДРЕСА_10 з 1998 року. При цьому, не
заперечував того факту, що ОСОБА_1 весь
цей час проживає у іншому відомчому
гуртожитку, по АДРЕСА_5, оплачує своє
проживання та несе всі витрати по
сплаті отриманих комунальних послуг.

На підтвердження позовних вимог
позивачем надані акт про не проживання
відповідача за адресою гуртожитку по
АДРЕСА_6 від 14.03.2012р., акт звірки
взаємних розрахунків за період з
01.01.2012-23.03.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Трест
«Київміськбуд-2» (а.с.9-13).

З наданого акту вбачається, що у
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_7
відповідач не проживає з 02.04.1998, чи
наявне в гуртожитку його майно, з
даного акту не вбачається. З акту
звірки взаємних розрахунків
вбачається лише наявність
заборгованості у відповідача в сумі 157
грн., але є не зрозумілим за які послуги
або роботи нараховані дані суми.
Колегія суддів не приймає до уваги
надані позивачем докази та вважає їх
неналежними у розумінні ст.ст.57,59 ЦПК
України.

Будь-яких інших доказів на
підтвердження заявлених позовних
вимог матеріали цивільної справи не
містять.

Згідно статті 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, судова колегія
дійшла висновку, що позивачем не було
доведено того факту, що ОСОБА_1 втратив
право користування жилим приміщенням
в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2. При
цьому колегія суддів відхиляє
посилання представника позивача на
той факт, що 16.10.2000 згідно наказу БУ №11
ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» ОСОБА_1
звільнено з роботи за власним
бажанням, оскільки позов до
відповідача пред'явлено з інших
підстав.

Згідно вимог статті 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, чого
позивачем не зроблено.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 13 листопада
2012 року скасувати та ухвалити нове про
відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов