У х в а л а

ІМенем УКраїни

3 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Березино» про
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння, за
касаційною скаргою Мельника Романа
Андрійовича, який діє від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю «Березино», на
рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 17 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Черкаської області від 7 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що
він є власником земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка, згідно державного акта про право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 172063, виданого 5 жовтня 2004 року
Жашківською райдержадміністрацією,
була виділена в межах Червонокутської
сільської ради Жашківського району
Черкаської області та зареєстрована за
кадастровим номером :01:001:0072. 1
червня 2008 року між позивачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Березино» (далі - ТОВ
«Березино») було укладено договір
оренди землі, термін дії якого
закінчився 1 січня 2014 року. За час
використання земельної ділянки
відповідач недобросовісно виконував
умови договору, а тому позивачем було
прийняте рішення про самостійне
використання земельної ділянки. Він
неодноразово звертався до відповідача
з письмовим повідомленням про те, що в
подальшому не має наміру поновлювати
договір оренди землі з ТОВ «Березино»
та просив повернути йому земельну
ділянку після закінчення терміну дії
договору, тобто після 1 січня 2014 року,
але відповідач у грудні 2013 року
надіслав йому лист з проханням укласти
новий договір з умовою збільшення
орендної плати до 6,4%. Підприємство
втратило своє переважне право на
поновлення договору, оскільки порушило
п. 8 договору оренди землі від 1 червня
2008 року та не вчасно звернулося до
позивача з відповідною пропозицією.
Посилаючись на наведене, просив
задовольнити позов.

Рішенням Жашківського районного суду
Черкаської області від 17 березня 2014
року позов задоволено. Зобов'язано ТОВ
«Березино» звільнити земельну ділянку
площею 4,35 га, яка належить ОСОБА_3 на
праві власності згідно державного акта
на право власності на земельну ділянку
серії ЯБ № 172063, виданого 5 жовтня 2004
року Жашківською
райдержадміністрацією, кадастровий
номер :01:001:0072, і знаходиться в
межах Червонокутської сільської ради
Жашківського району Черкаської
області, та не вчиняти перешкод у
користуванні земельною ділянкою.
Стягнуто з ТОВ «Березино» на користь
ОСОБА_3 судові витрати, а саме: 243 грн 60
коп. судового збору та 2 500 грн за
надання правової допомоги.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 7 липня 2014 року рішення суду
першої інстанції змінено. Зменшено
розмір судових витрат стягнутих із ТОВ
«Березино» на користь ОСОБА_3 до 243 грн 60
коп. В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Мельник Р.А., який діє від імені ТОВ
«Березино», звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої і
апеляційної інстанцій скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка, згідно державного акта про право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 172063, виданого 5 жовтня 2004 року
Жашківською райдержадміністрацією,
була виділена в межах Червонокутської
сільської ради Жашківського району
Черкаської області та зареєстрована за
кадастровим номером :01:001:0072

1 червня 2008 року між позивачем та ТОВ
«Березино» було укладеного договір
оренди землі строком до 1 січня 2014 року,
який зареєстрований Жашківським
районним відділом Черкаської
регіональної філії ДЗК від 18 травня 2009
року за № 66.

26 серпня 2013 року позивачем була
направлена відповідачу заява про
припинення договору після спливу його
дії, оскільки підприємство не
добросовісно виконувало умови
договору. 10 грудня 2013 року ОСОБА_3
передав орендарю повторний
лист-повідомлення про небажання
поновлювати договір оренди.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції з висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідач незаконно продовжує
використовувати земельну ділянку
позивача, договір оренди якої
закінчився, так як про намір продовжити
його дію орендар не повідомив
орендодавця належним чином.

Однак повністю з такими висновками
судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо за
своїм внутрішнім переконанням.
Результати оцінки доказів
відображаються в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Усупереч вимогам ст. ст. 10, 57, 60, 137, 212, 213
ЦПК України суди, зобов'язуючи ТОВ
«Березино» звільнити земельну ділянку
та не чинити перешкод у користуванні
нею, не навели жодного доказу, який би
підтверджував зайняття земельної
ділянки позивача, те чим вона зайнята,
від чого її необхідно звільняти та які
перешкоди чинить відповідач позивачу у
її використанні.

Вказані порушення норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, в зв'язку
з чим оскаржувані судові рішення не
можуть вважатись законними і
обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Мельника Романа
Андрійовича, який діє від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю «Березино»,
задовольнити.

Рішенням Жашківського районного суду
Черкаської області від 17 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Черкаської області від 7 липня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник