АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9438/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В.В. Доповідач -
Єлізаренко І.А.Категорія 51
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.,

за участі секретаря - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся
з позовом до ОСОБА_3 про визнання
батьківства.

В обґрунтування позовних вимог,
які в ході судового розгляду справи
уточнювалися,

позивач посилався на те, що у 1990 році
його мати ОСОБА_5 познайомилася з
відповідачем ОСОБА_3, який проживає в
будинку АДРЕСА_1, що знаходиться
напроти будинку, в якому проживає він з
матір'ю. З 1990 року по березень 1992 року
його мати перебувала у цивільному
шлюбі з відповідачем. Наприкінці 1991
року його мати завагітніла, а через
деякий час після цього вони припинили
фактичні подружні стосунки. Він
народився від цивільного шлюбу матері
з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості
про його батька зазначені відповідно
до ч. 1 ст. 125 Сімейного Кодексу України,
та батьком вказано - ОСОБА_6 Ні в
дитинстві, ні на теперішній час
відповідач не визнає його своїм сином,
ніколи не цікавився його життям, в
нього не було інтересу до того, як він
ріс, розвивався, навчався. Мати з
невідомих йому причин не зверталася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
встановлення батьківства, тому він
просив суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
його батьком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
внести зміни в актовий запис, виданий
Красногвардійським відділом РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про народження ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за № 2162 від 16 вересня 1992
року, зазначивши в графі «батько»
прізвище - «ОСОБА_4» замість «ОСОБА_6».

Ухвалою Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 травня 2014 року уточнено відповідача
по даній справі та визнано належним
відповідачем ОСОБА_3 (а.с.84).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено. Визнано ОСОБА_3 батьком
ОСОБА_4 Внесено зміни в актовий запис у
Красногвардійському відділі РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про народження ОСОБА_4 за № 2162
від 16 вересня 1992 року, зазначивши в
графі «батько» прізвище - «ОСОБА_4»
замість «ОСОБА_6». Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 вартість проведеної
судової медичної
молекулярно-генетичної експертизи у
розмірі 4 240 грн. 92 коп. Вирішено питання
щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 -
представник ОСОБА_3 просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення,
яким в задоволені позовних вимог
ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження,
виданого 16 вересня 1992 року, серії
НОМЕР_1 матір позивача вказано ОСОБА_5,
батько - ОСОБА_6 (а.с.6).

Відповідно копії актового запису
про народження №2161 від 16 вересня 1992
року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказано
батько - ОСОБА_6. Підстава запису - заява
матері. Інші відомості про батька
відсутні (а.с.141).

Позивач, звернувши до суду зі
вказаними позовними вимогами,
посилався на те, що відповідач ОСОБА_3 є
його батьком, однак, останній ніколи не
визнавав його своїм сином.

Ухвалою суду від 22 липня 2013 року
було призначено судову медичну
молекулярно-генетичну експертизу, на
розгляд якої ставилося питання, чи є
відповідач ОСОБА_3 батьком позивача
ОСОБА_4 (а.с.27).

Згідно висновку судової медичної
молекулярно-генетичної експертизи №301
від 01 листопада 2013 року вірогідність
того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним
батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і це не є
наслідком випадкового збігу
генетичних ознак у осіб, що не мають
родинних зв'язків, за результатами
даної експертизи складає не менше 99,9999 %
(а.с.34-36).

Задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
із того, що відповідно до судової
медичної молекулярно-генетичної
експертизи, за результатами проведення
якої був складений висновок експерта №
301 від 01 листопада 2013 року, який згідно
ч. 3 ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю
України є доказом, що з достовірністю
підтверджує батьківство відповідача
відносно позивача та згідно вказаного
висновку вірогідність того, що ОСОБА_3
дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і це не є наслідком
випадкового збігу генетичних ознак у
осіб, що не мають родинних зв'язків, за
результатами даної експертизи складає
не менше 99,9999%, однак, з такими
висновками суду погодитися неможливо,
оскільки суд дійшов них у порушення
норм матеріального права, що у
відповідності до ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
та ухвалення нового рішення.

В п.3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №3 від 15 травня 2006 року
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено,
оскільки підстави для визнання
батьківства за рішенням суду,
зазначені у ст.128 СК України, істотно
відрізняються від підстав його
встановлення, передбачених у ст.53 КпШС
України, суди вирішуючи питання про те,
якою нормою слід керуватися при
розгляді справ цієї категорії, повинні
виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про
встановлення батьківства щодо дитини,
яка народилася до 1 січня 2004 року,
необхідно застосовувати відповідні
норми КпШС України, беручи до уваги всі
докази, що достовірно підтверджують
визнання відповідачем батьківства, в
їх сукупності, зокрема спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства
щодо дитини, яка народилася не раніше 1
січня 2004 року, суд має вирішувати
відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128,
на підставі будь-яких доказів, що
засвідчують походження дитини від
певної особи й зібрані з дотриманням
норм цивільного процесуального
законодавства.

Відповідно до ст.53 КпШС України,
походження дитини від батьків, які не
перебувають між собою в шлюбі,
встановлюється шляхом подачі спільної
заяви батьком і матір'ю дитини в
державні органи реєстрації актів
громадянського стану. В разі
народження дитини у батьків, які не
перебувають в шлюбі, при відсутності
спільної заяви батьків, батьківство
може бути встановлене в судовому
порядку. При встановленні батьківства
суд бере до уваги спільне проживання та
ведення спільного господарства матір'ю
дитини і відповідачем до народження
дитини, або спільне виховання чи
утримання ними дитини, або докази, що з
достовірністю підтверджують визнання
відповідачем батьківства.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2,
тобто до 1 січня 2004 року (а.с.6, 141).

Батьками зазначені: батько -
«ОСОБА_6»; мати - «ОСОБА_5», що
підтверджується свідоцтвом про
народження та записом акта про
народження №2162 (а.с.6, 141).

За таких обставин в силу
зазначених норм матеріального права та
дати народження позивача
правовідносини щодо батьківства, які
виникли між сторонами, регулюються
нормами Кодексу про шлюб та сім'ю
України чинним на момент їх виникнення,
тобто станом на час народження ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Що стосується висновку експерта
№301 від 01 листопада 2013 року ОКЗ «Бюро
судово-медичної експертизи» про те, що
вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є
біологічним батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і це не є наслідком
випадкового збігу генетичних ознак у
осіб, що не мають родинних зв'язків, за
результатами даної експертизи складає
не менше 99,9999 %, то останній не може бути
взято до уваги, оскільки
правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються нормами Кодексу
про шлюб та сім'ю України чинним на
момент їх виникнення, який не
передбачав такої підстави для
встановлення батьківства.

Пояснення матері позивача ОСОБА_5,
яка була допитана в судовому засіданні
в суді першої та апеляційної інстанції
в якості свідка, та пояснила, що вона з
відповідачем ОСОБА_3 проживали разом
однією сім'єю з 1990 року та від їх
спільного проживання народився син
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 зустрічав її з
пологового будинку у червні 1992 року
після народження дитини, різняться з
поясненнями свідка ОСОБА_7, яка є
дружиною відповідача ОСОБА_3 та в
апеляційній інстанції пояснила, що з
відповідачем ОСОБА_3 зустрічалася та
будувала стосунки з 1990 року, а з 1991 року
почали разом проживати однією сім'єю, і
ОСОБА_5 з ОСОБА_3 разом не проживали та
не мали стосунків.

Будь-які інші належні докази на
підтвердження спільного проживання
та ведення спільного господарства
матір'ю дитини і відповідачем до
народження дитини, або спільного
виховання чи утримання ними дитини, або
докази, що з достовірністю
підтверджують визнання відповідачем
батьківства, як того вимагає
законодавство, що діяло на час
народження позивача, суду надано не
було.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене у суду першої інстанції
не було правових підстав для
задоволення позовних вимог позивача,
тому апеляційна скарга ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
батьківства - скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
батьківства - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді