пр.№ 2/464/2256/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2014року

Сихівський районний суд м. Львова в
складі :

головуючого
Мички Б.Р.

при секретарі
Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ТзОВ «ВЕНБЕСТ», ПАТ «Українська
страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просить:
стягнути з відповідача ТзОВ «ВЕНБЕСТ»
2000грн. завданої моральної шкоди;
стягнути з відповідача ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» 46316,06 грн. страхового
відшкодування, 2520,09грн. пені та 4955,80грн.
інфляційних втрат. В обґрунтування
позовних вимог покликається на те, що
19.12.2013 р. близько 21.15 год. на перехресті
вул.Зелена-Бузкова у м.Львові мала
місце дорожньо-транспортна пригода, за
участю його автомобіля марки «Рено
Трафік», д.р.н. НОМЕР_2, та ОСОБА_3, який
керував автомобілем марки «ВАЗ» д.р.н.
НОМЕР_3. Відповідно до постанови
Сихівського районного суду м.Львова по
справі №464/58/14-п від 17.01.2014 р. ОСОБА_3
притягнутий до адміністративної
відповідальності, передбаченої ст.124
КУпАП, за спричинення вищевказаної
дорожньо-транспортної пригоди та
пошкодження автомобіля учасника події.
Цивільно-правова відповідальність
водіїв автомобіля марки «ВАЗ», д.р.н.
НОМЕР_3, на день настання даної
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована у відповідача ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО», згідно з полісом
обов'язкового страхування №АЕ/1138313 з
терміном дії з 14.02.2013 р. до 13.02.2014 р.
Керуючись правом на звернення до
страхової компанії винуватця
дорожньо-транспортної пригоди, що
передбачене Законом України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ним 20.12.2013р. було написано
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду. На виконання вимог ст.33
вищезгаданого Закону представникам
ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було надано для
огляду пошкоджений автомобіль марки
«Рено Трафік», д.р.н. НОМЕР_2, та
здійснено калькуляцію №000022 від 10.01.2014
р., згідно з якою вартість
відновлювального ремонту даного
автомобіля склала 61782,21 грн. Згідно із
страховим актом №000016112/01 від 17.03.2014 р. до
виплати потерпілій в
дорожньо-транспортній пригоді особі
підлягає 46316,06грн. 04.03.2014р. ним було
написано заяву про порядок виплати
страхового відшкодування, яка
подається тоді, коли потерпілою
стороною надані всі необхідні
документи та страхова компанія
фактично прийняла рішення про виплату
страхового відшкодування. Згода на
виплату страхового відшкодування
підтверджується також і засвідченим
страховим актом №000016112/01 від 17.03.2014 р.,
який фактично є внутрішнім наказом на
виплату. Тобто, в даному випадку ПАТ
«УСК «ГАРАНТ-АВТО» взяло на себе
зобов'язання по відшкодуванні шкоди
завданої страхувальником - ТзОВ
«ВЕНБЕСТ». Станом на день подання
позовної заяви жодної виплати
належного йому страхового
відшкодування по вищевказаному
випадку здійснено не було, як і не було
надано вмотивованої відповіді із
поясненням причин у затримці такої
виплати. Таким чином, просить стягнути
з відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» 46
316,06 грн. страхового відшкодування, пеню
в розмірі 2520,09 грн., яка розрахована
відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", а також 4955,80 грн. інфляційних
втрат згідно з вимогами ст.625 ЦК
України. Також, на підставі ч.1 ст.1166,
ст.1172, ч.2 ст.1187, ст.23 ЦК України просить
стягнути з відповідача ТзОВ «ВЕНБЕСТ»
моральну шкоду, завдану його
працівником, яку оцінює у розмірі 2000
грн. При цьому, просить врахувати, що
пошкоджений у вищевказаній ДТП
автомобіль є не лише засобом
пересування, але і способом заробітку
на проживання його сім'ї, і у зв'язку із
тим, що він ще досі не відремонтований,
позивач перебуває у постійному стресі
в пошуках додаткових джерел доходу для
утримання своєї сім'ї.

У судовому засіданні позивач
позов підтримав, надав суду пояснення
аналогічні змісту позовних вимог,
просить позов задоволити.

Представник відповідача ТзОВ
«ВЕНБЕСТ» у судовому засіданні згідно
з письмовими запереченнями проти
позову в частині стягнення з ТзОВ
«ВЕНБЕСТ» моральної шкоди заперечив з
підстав недоведеності позивачем такої
та в цій частині просить в позові
відмовити.

Представник відповідача ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» у судовому засіданні
позов визнав частково, погоджується із
стягненням 46 316,06 грн. страхового
відшкодування та 2520,09 грн. пені, просить
відмовити в стягненні 4955,80 грн.
інфляційних витрат.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, з врахуванням положень
ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно зі ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. При цьому дані докази
повинні бути належними та допустимими,
як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

У ч.1 ст.61 ЦПК України передбачено, що
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 19.12.2013 р. близько
21.15 год. по вул.Зелена-Бузкова в м.Львові
відбулось зіткнення між автомобілем
марки «Рено Трафік», д.р.н. НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_4, та автомобілем марки
«ВАЗ», д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням
ОСОБА_3 Вказана дорожньо-транспортна
пригода сталась з вини водія ОСОБА_3, що
підтверджується постановою
Сихівського районного суду м.Львова
від 17.01.2014 р. (справа №464/58/14-п,
пр.№3/464/24/14), якою його визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу. Відповідно до
ч.4 ст.61 ЦПК України дана постанова є
обов'язковою в частині, що стосується
вчинених ОСОБА_3 дій, тому його вина у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди не підлягає доказуванню.

Як стверджується страховим полісом
№АЕ/1138313, термін дії якого з 14.02.2013 р. по
13.02.2014 р. включно, ТзОВ «Венбест»
цивільно-правова відповідальність по
забезпеченому транспортному засобу -
автомобіль НОМЕР_1, на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», в
якому визначено, що страхова сума
(ліміт відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну майну,
становить 50 000 грн. та розмір франшизи 0
грн.

Згідно із вимогами ст.16 Закону України
«Про страхування» за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальнику) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату).
Аналогічні положення передбачені
ст.ст.979, 988 ЦК України.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. У ст.6
даного Закону визначено, що страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю та/або майну
потерпілого.

Відповідно до матеріалів справи
та що не заперечується представником
відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»,
19.12.2013 р. мала місце
дорожньо-транспортна пригода за участю
забезпеченого транспортного засобу, що
є страховою подією, про яку повідомлено
останнього та 04.03.2014р. позивачем подано
заяву про виплату страхового
відшкодування. Відповідно до
страхового акта №000016112/01 від 17.03.2014 р.
сума страхового відгодування
відповідно до умов поліса №АЕ/1138313
складає 46316,06 грн.

За умовами ст.36 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик не пізніше ніж через
90 днів з дня отримання заяви про
страхове відшкодування зобов'язаний
виплатити страхове відшкодування або
надати вмотивовану відмову у виплаті
такого відшкодування.

Відтак, враховуючи невиконання
відповідачем ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»
своїх зобов'язань за договором
страхування та невиплати потерпілому
страхової виплати, тому з страхової
компанії на користь позивача підлягає
до стягнення сума страхового
відшкодування та пеня за прострочення
виплати такого страхового
відшкодування. Представником
відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»
вказана сума страхового відшкодування
в розмірі 46 316,06 грн. та розрахунок пені
в розмірі 2520,09 грн., здійснений
позивачем у відповідності до п.36.5 ст.36
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", нарахування
якої також передбачено ст.992 ЦК України,
визнається, а відтак такі підлягають до
стягнення з відповідача ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» на користь позивача.

Щодо вимоги позивача про
стягнення з відповідача ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» 4955,80 грн. інфляційних
втрат, то суд враховує наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У п.4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» роз'яснено, що положення
статті 625 ЦК не застосовуються до
відносин з відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, оскільки відшкодування
шкоди є відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (стаття 992
ЦК), що має місце в даному випадку.

З урахуванням наведеного вище,
розрахунок інфляційних втрат в розмірі
4955,80грн., проведений позивачем у
відповідності до вимог ст.625 ЦК України,
який представником відповідача ПАТ
«УСК «ГАРАНТ-АВТО» не спростовано та
власного розрахунку ним не надано,
приймається судом до уваги та підлягає
до стягнення в згаданій сумі на користь
позивача.

Розглядаючи вимогу позивача про
стягнення з відповідача ТзОВ «ВЕНБЕСТ»
2000грн. моральної шкоди, то суд враховує
наступне.

Відповідно до матеріалів справи та
представником відповідача ТзОВ
«ВЕНБЕСТ» в суді підтверджено, що
ОСОБА_3 працює у ТзОВ «ВЕНБЕСТ», на яке в
силу положень ст.1172 ЦК України
покладається відшкодування шкоди,
завдану його працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

За умовами ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995
р. за №4 роз'яснено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Вирішуючи питання про відшкодування
позивачу моральної шкоди, суд дійшов
висновку, що позовна вимога всупереч
ст.ст.57-60 ЦПК України не доведена,
жодних належних та допустимих доказів
на підставі яких суд може встановити
наявність або відсутність обставин,
якими обґрунтовує позивач свою вимогу
про стягнення моральної шкоди не
надано, а відтак в задоволенні такої
слід відмовити за недоведеністю та
необґрунтованістю.

Враховуючи наведені вище обставини,
позов підлягає частковому задоволенню,
в частині стягнення з відповідача ПАТ
«УСК «ГАРАНТ-АВТО» на користь позивача
53791,95 грн., в решті позову слід
відмовити.

Вирішуючи розподіл судових витрат, суд
враховує наступне. Згідно зі ст.88 ЦПК
України якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Так, згідно
квитанції, наявної в матеріалах справи,
позивачем при подачі позову до суду
сплачено 557,91 грн. судового збору та
задоволено позовні вимоги в розмірі
53791,95 грн., Таким чином, враховуючи
вищенаведені положення закону, слід
стягнути з відповідача ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» на користь позивача 537,91
грн. судового збору.

На підставі ст.ст.23, 625, 979, 988, 992, 1166, 1172, 1187
ЦК України, Закону України „Про
страхування», Закону України „Про
обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст.ст.10, 57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ПАТ «Українська страхова
компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь
ОСОБА_1 46 316,06 грн. страхового
відшкодування, 2520,09 грн. пені та 4955,80
грн. інфляційних втрат, а всього 53791,95
грн.

В позові ОСОБА_1 до ТзОВ «ВЕНБЕСТ» про
стягнення 2000грн. моральної шкоди -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному
екземплярі.