Справа № 466/4364/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді
Едера П.Т.

при секретарі
Репета К.М.

за участю перекладачів - дактилологів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, державного
нотаріуса Третьої Львівської
державної нотаріальної контори
Спільник Зоряни Володимирівни, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди,-

у с т а
н о в и в:

Позивач звернулась до Шевченківського
районного суду м. Львова з позовом,
котрим просила Визнати неправомірними
дії голови Львівської обласної
організації Українського товариства
глухих ОСОБА_9 та сурдоперекладача
ОСОБА_7 щодо неї, ОСОБА_3 та стягнути з
ОСОБА_9 та ОСОБА_7 моральну шкоду в
розмірі 10000 гривень, по 5000 гривень з
кожного.

В процесі розгляду справи позивач
уточнила позовні вимоги, виключила з
числа відповідачів ОСОБА_9, залучила
співвідповідачами у справі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, державного нотаріуса Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори Спільник Зоряну Володимирівну
та ОСОБА_8, просила стягнути солідарно з
відповідачів на її користь моральну
(немайнову) шкоду у розмірі 25000 гривень
по 5000 гривень з кожного.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 26
травня 2014 року колегією суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
було ухвалене рішення про визнання
недійсним договору дарування квартири,
посвідчений 06.12.2007 року державним
нотаріусом третьої Львівської
державної нотаріальної контори
Спільник З.В., за яким вона, ОСОБА_3
подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар
квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначила, що такий договір
дарування нею був вчинений внаслідок
обману з боку відповідача ОСОБА_4,
ОСОБА_7, котра здійснювала переклад на
жестову мову змісту договору, ОСОБА_8,
котра підписала цей договір замість
неї, ОСОБА_3, так як вона є безграмотною.
Внаслідок чого вона, позивач зазнала
душевних страждань через переживання
за соє майно,побоювання виселення з
квартири, чим їй і спричинено моральну
шкоду. Крім того відповідач ОСОБА_5 її
побив, спричинивши тілесні ушкодження,
чи також заподіяв моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач та її
уповноважений представник ОСОБА_10
позовні вимоги підтримали, надали
пояснення, що є аналогічні до
викладеного в тексті позовної заяви,
просили такий позов задовольнити.
Додатково позивач пояснила, що вона є
людиною похилого віку, проживає на одну
пенсію і для підтримання нормального
артеріального тиску та попередження
гіпертонічного кризу змушена щоденно
приймати дорогі ліки, повноцінно
харчуватись через, що вважає, що
відповідачі мають їй відшкодувати
моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_4 подала суду письмові
заперечення проти позову, котрими
просила відмовити в задоволенні вимог
ОСОБА_3, вважаючи її доводи надуманими.
В судовому засіданні відповідач та її
уповноважений представник ОСОБА_11
підтримали викладене в письмових
запереченнях, надали аналогічні до них
пояснення, просили в задоволенні
позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 подала суду письмові
заперечення проти позову, та
аналогічні до них пояснення в судовому
засіданні, просила в задоволенні
позову відмовити в зв'язку із
безпідставністю вимог.

Відповідач ОСОБА_8 подала суду письмові
заперечення проти позову, та
аналогічні до них пояснення в судовому
засіданні, просила в задоволенні
позову відмовити в зв'язку із
безпідставністю вимог.

Відповідач - державний нотаріус
Третьої Львівської державної
нотаріальної контори Спільник З.В.
подала суду письмові заперечення проти
позову, вважає доводи позивача
безпідставними, зазначила, що будь-яких
протиправних дій не вчиняла і своїми
діями шкоду ОСОБА_3 не спричиняла.
Просила відмовити в задоволенні
позову.

В судове засіданні при належному, у
відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК
України. повідомленні про час та місце
розгляду справи відповідачі Спільник
З.В. та ОСОБА_5, не з'явились. За таких
обставин суд вважає за можливе розгляд
справи проводити за відсутності цих
сторін у відповідності до вимог ст. 169
ЦПК України, на підставі наявний у
справі даних та доказів.

Заслухавши пояснення сторін, повно та
всебічно дослідивши зібрані по справі
докази, з'ясувавши дійсні обставини
справи, права і обов'язки сторін, суд
приходить до висновку про
безпідставність позову та
необхідності відмови у його
задоволення виходячи з наступних
підстав та мотивів.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненнями
фізичних та юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
в справі. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Рішення
суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами наступне.

06.12.2007 року між позивачем ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
Договір дарування квартири, котрий
посвідчений державним нотаріусом
третьої Львівської державної
нотаріальної контори Спільник З.В., за
умовами цього договору ОСОБА_3
подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар
квартиру АДРЕСА_1.

Колегією суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області 26 травня 2014 року
ухвалене рішення про визнання
недійсним договору дарування квартири
АДРЕСА_1, що посвідчений 06.12.2007 року
державним нотаріусом третьої
Львівської державної нотаріальної
контори Спільник З.В.

Матеріалами справи встановлено і ця
обставина визнана сторонами, що
позивач ОСОБА_3 є глухонімою,
неписьменною (неграмотною) особою.

Із змісту рішення суду від 26.05.2014 року
оспорюваного договору встановлено, що
текст Договору дарування від 06.12.2007
року перекладено дактило-жестовою
мовою, перекладачем ОСОБА_7

Крім того - по причині неграмотності
ОСОБА_3 - від її імені договір підписано
іншою особою - відповідачем ОСОБА_8

Цим самим рішенням суду встановлено, що
визнання договору дарування недійсним
через укладення такого внаслідок
обману не доведено. Судом встановлені
обставини, які підтверджено
матеріалами справи, що позивач
продовжує проживати у квартирі, котра
за договором дарування перейшла у
власність відповідачки ОСОБА_4

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу
України Моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

За загальним правилом цивільна
відповідальність за завдану майнову чи
моральну шкоду настає за наявності
чотирьох складових: неправомірності
дій заподіювана шкоди, негативного
наслідку таких дій (шкоди), причинного
зв'язку між діями заподіювача шкоди та
завданою шкодою, а також вини особи, яка
завдала шкоду.

Стороною позивача не доведено і
судовим розглядом не здобуто доказів
того, що діями, як державного нотаріуса
Спільник З.В. по посвідченні договору
дарування від 06.12.2007 р. так і
перекладача на дактило-жестову мову
ОСОБА_7, а так само стороною за цим
договором ОСОБА_4 чи особою котра в
інтересах позивача ОСОБА_3 підписувала
договір дарування заподіяно останній
шкоду. Дії вказаних осіб не визнані
незаконними у судовому порядку,
відсутній вирок суду по кримінальній
справі, яким би було підтверджено
незаконні дії цих осіб, а сам договір
дарування визнаний недійсним із
підстав помилки дарувальника та
введення її в оману.

Крім того суду не доведено, що саме
відповідач ОСОБА_5 заподіяв, шляхом
побиття, тілесні ушкодження ОСОБА_3І.і
був за це притягнутий до
відповідальності у встановленому
поряду. Наявність акту
судово-медичного дослідження згідно
якого у ОСОБА_3 виявлені тілесні
ушкодження іна який останню
покликається, як на доказ винуватості
ОСОБА_5, судом не може братись до уваги,
оскільки таким доказом не
підтверджується наявність умисних
протиправних дій ОСОБА_5 та наслідками
таких дій для ОСОБА_12

Суд зазначає, що впродовж розгляду
справи сторона позивача не довела,
належними та допустимими доказами, які
саме негативні наслідки настали для
неї, ОСОБА_3 та які саме моральні
страждання їй було завдано, та яким
чином доводиться причинно-наслідковий
зв'язок між протиправними діями
відповідачів та негативними
наслідками.

Посилання позивача на факт визнання
судом не дійсним договору дарування
квартири за яким позивач відчужила
належну їй квартиру, не може бути
підставою для відшкодування моральної
шкоди відповідачами, оскільки позивач
доводить, що фактором заподіяння їй
моральних страждань є переживання, що
її може бути виселено з її квартири, але
в той самий час судовим рішенням
колегії суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області 26 травня 2014 року
встановлено, що після укладення
договору дарування від 06.12.2007 року,
позивач продовжувала проживати у
квартирі АДРЕСА_1 вважала себе її
власником, була у ній зареєстрованою та
продовжувала сплачувати комунальні
платежі.

В матеріалах справи також відсутні
будь-які, належно допустимі докази, які
б підтвердили факт погіршення стану
здоров'я позивача внаслідок дій
відповідачів у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у
діях відповідачів у справі відсутні
будь-які доведені у законному порядку
ознаки протиправності чи незаконності,
а тому на думку суду відсутні підстави
для покладення на відповідачів
обов'язку відшкодування моральної
шкоди.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
наявні у справі докази у їх сукупності,
суд доходить висновку, що позовні
вимоги є безпідставними та надуманими,
а тому у їх задоволенні слід відмовити
за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш
и в:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, державного нотаріуса Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори Спільник Зоряни Володимирівни,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди -
відмовити в повному обсязі за
безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. Т. Едер