У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

судді-доповідача: Куцина М. М.,

суддів - Бондаренка Ю.О., Собослоя Г. Г.,

при секретарі: Маринець Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
31 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, -

в с т а н о в и л а :

08 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

Позов мотивовано тим, що 01.12.2010 року о
18.00 год. відповідач ОСОБА_2 керував
транспортним засобом «Мерседес-Бенц»,
державний номерний знак НОМЕР_1, в
с.В.Коропець Мукачівського району
Закарпатської області не вибрав
безпечну швидкість руху, не врахував
дорожню обстановку в умовах
недостатньої видимості, в результаті
чого допустив зіткнення з автомобілем
марки «Мерседес-Бенц», державний
номерний знак НОМЕР_2, належний
позивачеві ОСОБА_3, внаслідок чого
автомобілі пошкоджені.

У вчиненні даної ДТП винним є саме
відповідач ОСОБА_2, відносно нього
складено протокол про адміністративне
правопорушення за ст. 124
КУпАП та притягнуто до
відповідальності. Зокрема, постановою
Мукачівського міськрайонного суду від
09.01.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, однак провадження закрито за ст.
38 КУпАП. Вина ОСОБА_2 у вчиненні даного
правопорушення стверджується також
протоколом про адміністративне
правопорушення, схемою ДТП. Оскільки
вина відповідача встановлена судовими
рішеннями, тому відповідно до ч.3 ст. 61
ЦПК України дана обставина не потребує
доказуванню.

Внаслідок ДТП позивачеві завдана
матеріальна шкода в сумі 63
772,22 грн., розмір даної шкоди
підтверджується актом виконаних робіт,
рахунками.

Крім того, позивач зазначає, що йому
завдано і моральну шкоду, яку він
оцінює в 10 000 грн. Моральна шкода
полягає в тому, що його автомобіль
тривалий час був на ремонті, він не міг
ним користуватися, було порушено його
звичайний спосіб життя, справа
тривалий час не вирішувалась судом. При
підготовці матеріалів до суду ним було
оплачено переклад рахунку та його
нотаріальне посвідчення на суму 120 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач,
посилаючись на зазначені у позовній
заяві обставини, просив стягнути з
відповідача на його користь
матеріальну та моральну шкоду на
загальну суму 73 772,22 грн., витрати на
переклад та нотаріальне посвідчення
рахунку від 18.06.2012 року з фірмового
магазину «Мерседес Бенц» в сумі 120 грн.
та судові витрати по справі.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 31 липня 2014 року позов ОСОБА_3
до ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в розмірі 63 772
(шістдесят три тисячі сімсот сімдесят
дві) гривні 22 копійки та моральну
шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч)
гривень, всього до стягнення підлягає
73772 (сімдесят три тисячі сімсот
сімдесят дві) гривні 22 копійки.

Судові витрати покладено на
відповідача по справі.

Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати
по справі 738, 93 гривень та 120 гривень
на користь позивача ОСОБА_3.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, у якій,
посилаючись на незаконність рішення
суду із-за порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
оскаржуване ним рішення та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП не
встановлена у адміністративному та
кримінальному порядку. На думку
апелянта, розмір заподіяної шкоди
належним чином не доведений.

Сторони не з'явилися в судове
засідання апеляційної інстанції.
Судова колегія вважає, що на підставі
ч.2 ст.305 ЦПК України може розглянути
справу без їх участі, так як вони
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи та їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, вважає, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що вина відповідача у
заподіянні моральної та матеріальної
шкоди позивачу, внаслідок його
неправомірних дій є доведеною, а тому
суд дійшов до висновку про
обґрунтованість та законність вимог
позивача про відшкодування йому
моральної та матеріальної шкоди.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Так, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 61
ЦПК України, вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

При розгляді справи про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, що набрав
законної сили, або постанови суду у
справі про адміністративне
правопорушення, це судове рішення є
обов'язковим для суду лише щодо
з'ясування питань, чи мали місце такі
дії та чи вчинені вони цією особою.
Тому, розглядаючи позов, який випливає
з кримінальної справи чи зі справи про
адміністративне правопорушення, суд не
вправі обговорювати вину відповідача,
а може лише вирішувати питання про
розмір відшкодування.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено в п. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана, зокрема майну
фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК
України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України
встановлено, що особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Встановлено, що 01 грудня 2010 року
приблизно о 18 годині 20 хв. на автодорозі
Мукачево-Рогатин, в с. В.Коропець
Мукачівського району, поблизу
приміщення кафе-пекарні, сталася
дорожньо-транспортна пригода, в ході
якої відбулося зіткнення двох
автомобілів, а саме автомобіля «MERCEDES-BENZ
250D», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 із
автомобілем «MERCEDES-BENZ GL-320», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3. В результаті даної
пригоди автомобілі зазнали пошкоджень.

Оглянувши у судовому засіданні
апеляційного суду матеріали справи
про адміністративне правопорушення
щодо ОСОБА_2 за ст.. 124 КУпАП
встановлено, що постановою судді
Мукачівського міськрайонного суду від
09 серпня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним
у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст..124 КУпАП і накладено
на нього адміністративне стягнення у
виді штрафу 340 гривень ( а. с. 13).

Постановою судді апеляційного суду від
26 жовтня 2011 року постанову судді
Мукачівського міськрайонного суду від
09 серпня 2011 року щодо ОСОБА_2 скасовано,
провадження по справі про притягнення
ОСОБА_2 до відповідальності за ст.. 124
КУпАП закрито з передачею матеріалів
справи про адміністративне
правопорушення прокурору
Мукачівського району для приєднання до
матеріалів кримінальної справи №7201011 (
а. с. 19 - 20).

В подальшому постановою заступника
начальника СВ Мукачівського МВ УМВС
України в Закарпатській області Немеша
І.В. від 30 листопада 2013 року закрито
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0004728 від 11
листопада 2013 року за фактом ДТП,
яка мала місце 01.12.2011 року на автодорозі
«Мукачево - Рогатин», яка проходить по
вул. Шенборна с. В.Коропець
Мукачівського району, та закрита на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у
зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2
та ОСОБА_3 ознак складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України (а. с. 50-52).

Постановою судді Мукачівського
міськрайонного суду від 09 січня 2014 року
провадження в справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_2 за ст.. 124 КУпАП - закрито на
підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із
закінченням на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених статтею 38 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо
справи про адміністративні
правопорушення, відповідно до цього
Кодексу чи інших законів підвідомчі
суду (судді) стягнення може бути
накладено не пізніш, як через три
місяці з дня вчинення правопорушення, а
при триваючому правопорушенні - не
пізніш, як через три місяці з дня його
виявлення.

Тобто, підставою закриття провадження
у справі про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.. 124
КУпАП є сплив трьохмісячного строку
накладення адміністративного
стягнення, а не відсутність події і
складу адміністративного
правопорушення в діях ОСОБА_2

Зокрема, ОСОБА_2 погодився з постановою
від 09 січня 2014 року, оскільки у
апеляційному порядку вищезазначену
постанову не оскаржив.

З акту виконаних робіт № На-К-0001457 від
27.12.2010 року (а.с.18), акту на відновлюваний
ремонт автомобіля від 29.03.2012 року (а. с.
19), списку замовлених запчастин (а. с. 20),
рахунку № 8 від 29 березня 2012 року (а.с. 21)
вбачається, що позивачу спричинено
шкоду на загальну суму 63772,22 гривень.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що
вину відповідача у дорожньо-
транспортній пригоді не доведено,
розмір заподіяної шкоди є
недоведеними, не ґрунтуються на
зібраних та поданих сторонами
доказах, і підлягають відхиленню.

Згідно з постановою Мукачівського
міськрайонного суду від 9 січня
2014 року, ОСОБА_2 визнаний винним у
скоєнні вказаної ДТП, однак його було
звільнено від відповідальності у
зв'язку із закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності. Відповідач
погодився з даною постановою, оскільки
не оскаржив її в апеляційному порядку.

Зокрема, судова колегія у суді
апеляційної інстанції роз'яснювала
сторонам належне право у
відповідності до ст. 10 ЦПК України
заявляти клопотання про призначення
по даній справі відповідної
експертизи з метою перевірки
заперечень апелянта щодо розміру
заподіяної шкоди, однак представником
( апелянта) відповідача будь- яких
клопотань у суді апеляційної інстанції
заявлено не було.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновками місцевого
суду про те, що вина відповідача у
заподіянні моральної та матеріальної
шкоди позивачу, внаслідок його
неправомірних дій, є очевидною та
доведеною. Суд першої інстанції вірно
дійшов до висновку про обґрунтованість
та законність вимог позивача про
відшкодування йому моральної та
матеріальної шкоди.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 31 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді: