Ухвала

Іменем України

17 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука
О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 03 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 25 травня 2010 року позичив ОСОБА_3 150
тис. доларів США на строк до 25 червня 2010
року, про що останній склав письмову
розписку, проте в обумовлений
розпискою строк позичені кошти не
повернув. Ураховуючи викладене,
позивач просив стягнути з відповідача
основну заборгованість у розмірі 150
тис. доларів США, що еквівалентно 1 198 950
грн., та 3 % річних у розмірі 106 946 грн.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 03 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 28 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_2
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 борг за договором
позики у розмірі 1 198 950 грн. та 3 % річних
у розмірі 98 244 грн. 34 коп. Розподілено
судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, й направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суди на
підставі поданих сторонами доказів,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), обґрунтовано виходили із
доведеності факту позичання грошей
відповідачеві, про що ним була складена
відповідна розписка. Написання та
підписання ОСОБА_3 зазначеної розписки
встановлено судово-почеркознавчою
експертизою, яка була проведена на
підставі ухвали суду першої інстанції.

Посилання касаційної скарги на
відхилення апеляційним судом
клопотання ОСОБА_3 про проведення
судово-технічної експертизи розписки
для встановлення, чи проводилась
судово-почеркознавча експертиза з її
оригіналу, є безпідставними, оскільки в
тексті висновку судово-почеркознавчої
експертизи встановлено, що для
дослідження експерту надано оригінал
розписки (а.с. 69).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 03 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова