Справа № 525/1515/13-ц
Провадження № 2/525/32/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області в
складі: головуючого судді - Хоролець
В.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Велика
Багачка Полтавської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

21.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Великобагачанського районного суду
Полтавської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики в сумі 40000 грн.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 14.04.2013
року він уклав з ОСОБА_2 договір позики,
згідно якого передав останньому
грошові кошти в сумі 35000 грн. з умовою їх
повернення в сумі 40000 грн. до 01.08.2013 року.
Договір укладено у письмовій формі у
вигляді розписки. По закінченню
терміну і на даний час ОСОБА_2 борг за
договором позики йому не повернутий, на
телефонні дзвінки ОСОБА_2 не
відповідає, за місцем реєстрації не
проживає.

Посилаючись на вищевикладені
обставини та положення
ст.ст.509,525,526,1046,1047 ЦК України, позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на
його користь борг за договором позики
від 14.04.2013 року в сумі 40000 грн. та
вирішити питання про судові витрати по
справі (а.с.а.с.3-4).

В судове засідання від
представника позивача за довіреністю
ОСОБА_3 надійшла письмова заява про
розгляд справи у його відсутність; з
даної заяви вбачається, що ОСОБА_2 в
серпні 2013 року перерахував на
картковий рахунок позивача у справі 6000
грн., тому з урахуванням цього позовні
вимоги підтримав і просив її
задовольнити (а.с.54).

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем свого
проживання в АДРЕСА_1 (а.с.11) ОСОБА_2 не
проживає (а.с.а.с.25-28,31-32,38-41,46-47,52-53), однак
вважаються такими, що належним чином
сповіщений про день і час розгляду
справи, оскільки згідно ч.5 ст.74 ЦПК
України, у разі відсутності особи, яка
бере участь у справі за адресою
встановленого місця реєстрації цієї
особи, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Суд вирішив за можливе розглянути
справу в судовому засіданні 13.02.2014 року
у відсутність сторін, на підставі
наявних у справі доказів, з урахуванням
норм ст.197 ЦПК України та Рішення
Конституційного Суду України №16-рп/2011
від 08.12.2011 року (справа про фіксування
судового процесу технічними засобами).

Суд, дослідивши та проаналізувавши
письмові докази по справі, надані
особами, що беруть участь у справі на
засадах змагальності та
диспозитивності в їх сукупності, з
урахуванням їх належності та
допустимості, і давши їм належну
оцінку, приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
підлягають задоволенню на суму 34000 грн.,
виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи (причини пропуску
строку позовної давності тощо) і
підлягають встановленню при ухваленні
судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що 14 квітня 2013
року ОСОБА_2 написав ОСОБА_1 розписку з
зобов'язанням про повернення боргу до
01.08.2013 року (а.с.а.с.55-56).

З цієї розписки (оригіналу)
вбачається, що ОСОБА_2 отримав як позику
від ОСОБА_1 гроші в сумі 35000 грн. і
зобов'язався віддати йому до 01.08.2013 року
кошти в сумі 40000 грн. На вказаній
розписці від 14.04.2013 року будь-які
відмітки про часткову сплату боргу
відсутні. Оригінал розписки наданий
суду представником позивача, що
свідчить про те, що даний борговий
документ знаходився у кредитора
(ОСОБА_1) і не повертався ОСОБА_2 як
такий, по якому виконано зобов'язання.

Розписка ОСОБА_2 від 14.04.2013 року
стороною позивача подана на
підтвердження заявлених позовних
вимог ОСОБА_1

Зобов'язанням є правовідношення, у
яких одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь іншої особи
(кредитора) певну дію, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст.525,526
ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускаються. Порушенням
зобов'язання є його невиконання чи
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) - ст.610 ЦК України.

Так, згідно ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками (ч.2
ст.1046 ЦК).

У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК
України «на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позивальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми…». Тобто,
дана норма матеріального права
допускає пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей.

За нормою ч.1 ст.1049 ЦК України
позивальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві грошові кошти в тій
самій сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ст.58 ЦПК України). Обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування (норма ч.2 ст.59 ЦПК
України).

Отже, враховуючи вищевикладене, з
урахуванням наданої суду розписки
ОСОБА_2 в оригіналі, яка свідчить про
отримання ним у ОСОБА_1 як позики 35000
грн. і обов'язок позичальника ОСОБА_2
повернути позикодавцю 40000 грн. в строк
до 01.08.2013 року, суд приходить до
висновку, що сторона позивача довела
суду, що ОСОБА_1 14.04.2013 року було
передано ОСОБА_2 за договором позики
від 14.04.2013 року гроші в сумі 35000 грн. і у
строки, що встановлені договором (тобто
до 01.08.2013 року) ця сума боргу ОСОБА_2
ОСОБА_1 не повернута. Тобто, зі сторони
ОСОБА_2 допущено порушення зобов'язання
по поверненню коштів за договором
позики.

Разом з цим, з заяви представника
позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 від 13.02.2014 року
та роздруківки по картці ОСОБА_2 з ПАТ
КБ «ПриватБанк» вбачається, що в кінці
серпня 2013 року ОСОБА_2 перерахував
кошти в сумі 6000 грн. в рахунок погашення
заборгованості перед ОСОБА_1 за
договором позики від 14.04.2013 року
(а.с.а.с.33-34,54). Тому, з урахуванням цих
обставин, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики від 14.04.2013 року
підлягають задоволенню на суму 34000 грн.
(40000 грн.-6000 грн.=34000 грн.), які необхідно
стягнути з ОСОБА_2 в примусовому
порядку.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.509,525,526,610,1046,1047-1051 ЦК
України, ст.ст.3,10,11,57-59,60,74,79,88,212-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого у встановленому
порядку на проживання в АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, борг за договором позики від 14
квітня 2013 року в сумі 34000 (тридцять
чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого у встановленому
порядку на проживання в АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2
судові витрати по справі - судовий збір
в розмірі 400 (чотириста) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга до апеляційного суду
Полтавської області може бути подана
протягом двадцяти днів після подання
заяви на апеляційне оскарження.

Суддя -