Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"04" лютого 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого судді:

БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі:

Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратив право користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися з позовом до відповідача -
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачі є власниками квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 квітня 2013 року було
задоволено зустрічний позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення
права на частку у спільному майні,
визнання права власності на частку у
спільному майні та стягнення грошової
компенсації, зокрема, цим рішенням суду
припинено право власності
відповідачки на 1/5 частину спірної
квартири.

В рахунок виплати компенсації вартості
1/5 частини квартири на користь
відповідача з позивачів було солідарно
стягнуто 172 505,01 грн., або по 57 501,67 грн.
окремо з кожного.

Таким чином, право власності
відповідачки на частку у спільному
майні було припинено за рішенням суду.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 квітня 2012 року жодною із
сторін не оскаржувалось і набрало
законної сили.

Незважаючи на ці обставини,
відповідачка за власним бажанням не
бажає зніматись з реєстрації за місцем
знаходження квартири, в якій припинене
її право на частку у спільній частковій
власності, не приймає участь у
витратах за квартирну плату та наданих
комунальних послугах, які
нараховуються житлово-комунальними
організаціями з урахуванням її, як
мешканця квартири.

Як було встановлено судовим рішенням,
відповідач з моменту її реєстрації -
05.05.1994 року до квартири фактично не
заселялась, жодного дня нею не
користувалась, а речей, які належали б
відповідачці, в квартирі немає.

З підстав, передбачених ст. 405 ЦК
України, та з урахуванням наведених
обставин, позивачі просять визнати
відповідачку - ОСОБА_4 такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1

Підтримавши позовні вимоги з
вищевикладених підстав, представник
позивачів звернувся до суду з
письмовою заявою про розгляд справи у
його відсутність, просив задовольнити
позовні вимоги, проти заочного рішення
не заперечував.

Відповідач в судові засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином -
відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України,
що підтверджується наявними у справі
доказами, причини своєї неявки до суду
не повідомила, свого представника для
участі у справі не направила, будь-яких
письмових заяв чи заперечень по суті
позовних вимог до суду не надала.

Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

За згодою представника
позивачів суд ухвалив про заочний
розгляд справи.

Суд, вивчивши позовну заяву,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані позивачем докази, дійшов до
висновку про задоволення позову з
наступних підстав.

Зі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Бюро приватизації
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного управління
Господарського управління КМ України
від 23 грудня 1994р. убачається, що
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 належала на праві приватної
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та членам
сім'ї ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних
частках.

Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 квітня 2013
року встановлено, що в порядку
спадкування щодо майна померлої ОСОБА_5
Іваніна ганна Максимівна отримала в
спадок 1/30 частину квартири, а на
підставі договору дарування частини
квартири від 14.10.ю2010р. отримала в дар ще
5/30 частин квартири, а, крім іншого,
вирішено: припинити право власності
ОСОБА_4 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1

Рішення набрало законної сили.

Стаття 405 Цивільного кодексу
України передбачає, що член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Зібраними у справі доказами
підтверджується факт відсутності
відповідача за зареєстрованим місцем
проживання понад один рік без поважних
причин за адресою: АДРЕСА_1

Так, з акту від 12.10.2013р.,
підписаними сусідами сторін та
завірених Генеральним директором ДП
«Укржитлосервіс», убачається, що
відповідач в квартирі не проживає з 1994
року, особистих речей не зберігає,
витрат на житлово-комунальні послуги
не несе.

Будь-яких доказів на
спростування викладених позивачами
обставин відповідач суду не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», - зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки обставини,
викладені позивачем, свідчать про те,
що відповідач в спірній квартирі не
проживає понад один рік без поважних
причин, суд дійшов до висновку про
обґрунтованість вимог та ухвалення
рішення про їх задоволення.

Керуючись ст. 41, 47
Конституції України, ст. 405 ЦК України,
ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. ст. 3, 11, 57-61,
208-210, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Дніпровський районний суд м. Києва до
Апеляційного суду м. Києва.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: