АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/281/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Коваленко В. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. УХВАЛА
06 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Магда Л. Ф. суддів Трюхан
Г. М. , Сіренко Ю. В. при
секретаріБурдуковій О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Кам'янського
районного суду Черкаської області від 4
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Кам'янської міської ради Черкаської
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди, вивчивши
матеріали справи, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 21 травня 2012 р. звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Кам'янської міської ради Черкаської
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди.
В позовній заяві вказувала, що на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно Серії ЯЯЯ № 104395,
виданого рішенням Кам'янської міської
ради № 323 від 22 серпня 2006 р., вона є
власником житлової квартири АДРЕСА_1, з
відповідними господарчими спорудами.
Для обслуговування даного житлового
будинковолодіння, згідно технічної
документації, було виділено 1 955 кв. м.
присадибної земельної ділянки. Поряд з
її житловим будинком, по АДРЕСА_2,
співвласниками якого є відповідачі.
Між їх житловими будинками раніше були
встановлені тверді межі у вигляді
За розпорядженням Кам'янської міської
ради з присадибної земельної ділянки
АДРЕСА_1 було вилучено 500 кв.м. і
виділено для будівництва нового
будинковолодіння ОСОБА_10 Для
забезпечення проходу до цієї ділянки
вздовж межі будинковолодіння АДРЕСА_1,
зі сторони будинку АДРЕСА_2, було
виділено прохід шириною 1,4 метри. Таким
чином розмір земельної ділянки став 1 455
кв.м. з яких позивачка користувалася
відповідними 20/50 частинами, тобто 582
Оскільки ОСОБА_10 протягом трьох років
так і не розпочав будівництво,
позивачка звернулася до міської ради, і
рішенням Кам'янської міської ради № 215
від 2 жовтня 1992 р. земельна ділянка
площею 500 кв. м. була вилучена у ОСОБА_10
та передана їй в постійне користування.

Позивачка зазначала також, що суміжні
землекористувачі, якими є відповідачі
по справі, створюють їй перешкоди в
користуванні земельною ділянкою. Вони
займають майже по всій довжині
земельної ділянки прохід шириною 1,4
метри, який використовують для проходу
до належних їм частин житлового
будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до рішення Виконавчого
комітету Кам'янської міської ради № 375
від 12 серпня 2005 р., яким затверджено акт
від 20 липня 2005 р., встановлено межові
знаки між домоволодіннями по АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 згідно план-схем, вказаних в
технічних паспортах на дані
домоволодіння, визначивши ширину
земельної ділянки будинковолодіння
АДРЕСА_1 - 36,8 м. та зобов'язано суміжного
землекористувача ОСОБА_8 звільнити
самовільно захвачену земельну ділянку
та демонтувати вбиральню.

Згідно з актом комісії міської ради по
питанню розгляду заяви співвласниці
будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7, що по АДРЕСА_2,
про визначення ширини проходу, який
використовується спільно всіма
власниками житлового будинку АДРЕСА_2
від 19 лютого 2008 р., було незаконно
встановлено ширину сервітутного
проходу 1,2 метра за рахунок
домоволодіння АДРЕСА_2. З вказаним
актом позивачка не погодилася,
оскільки комісією не було враховано, що
цю частину земельної ділянки було
виділено їй рішенням Кам'янської
міської ради № 215 від 2 жовтня 1992 р. в
постійне користування.

Комісією районної державної
адміністрації 11 липня 2008 р., за
перевіркою звернення ОСОБА_6 було
встановлено, що площа користування
земельної ділянки будинковолодіння
АДРЕСА_1, була зменшена на 57 кв.м. Актом
виходу комісії по питанню встановлення
меж земельної ділянки від 26 лютого 2009
р., встановлено, що розміри земельної
ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1,
менші, ніж зазначено в інвентарній
справі, а спірна земельна ділянка
використовується мешканцями будинку
АДРЕСА_2 як сервітутний прохід.

Рішенням Кам'янської міської ради від 25
квітня 2012 р. № 20-24/VI задоволено протест
Кам'янського районного прокурора від 6
квітня 2012 р. № 125-810 вих.12, скасовані
рішення виконавчого комітету
Кам'янської міської ради, за якими було
затверджено акти виходу комісії
Кам'янської міської ради від 19 лютого
2008 р. з питання розгляду заяви
співвласниці житлового будинку по
АДРЕСА_2 ОСОБА_7 та рішення № 85
виконавчого комітету Кам'янської
міської ради від 12 березня 2009 р. «Про
затвердження акту виходу комісії по
питанню встановлення меж земельної
ділянки в АДРЕСА_1».

Позивачка також вказувала, що вона ще
наприкінці вересня 2007 року подала
необхідні документи до кадастрового
бюро для приватизації вищевказаної
присадибної ділянки згідно
інвентарної справи, але працівники
кадастрового бюро до цього часу не
мають змоги виготовити необхідні
документи у зв'язку з тим, що до цього
часу існує спір між власниками
суміжних будинковолодінь АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, а рішення виконавчого
комітету № 375 так до цього часу і не
виконане.

Крім того, відповідач по справі ОСОБА_8
на межі їх земельних ділянок
побудувала гараж з суттєвим
відхиленням від проекту, а також
встановила зливну яму із
сміттєзбірником з порушенням
санітарних норм розміщення даних
споруд в житловій зоні.

Позивачка у заяві посилалася і на те, що
неправомірними діями відповідачів
протягом семи років їй було завдано
моральної шкоди, яка виразилася в
душевних переживаннях та погіршенні
здоров'я. Завдану моральну шкоду
визначила в розмірі 5 000 грн.

Тому позивачка просила суд усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою АДРЕСА_1, шляхом відновлення
меж в казаних в планах-схемах технічних
паспортів будинковолодінь; зобов'язати
відповідача ОСОБА_8 знести самочинно
збудовані гараж, сміттєзбірник та
зливну яму; стягнути з відповідачів на
її користь 5 000 грн. завданої моральної
шкоди та судові витрати по справі.

Рішенням Кам'янського районного суду
Черкаської області від 4 грудня 2013 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6
подала апеляційну каргу в якій просить
про його скасування і ухвалення по
справі нового рішення про задоволення
її позову, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Зокрема апелянт посилається на те, що
висновок судової будівельно-технічної
експертизи, на який послався суд,
неповний, а в задоволенні її клопотання
про призначення додаткової експертизи
суд необґрунтовано відмовив,
безпідставно суд не задовольнив і
відвід, що був заявлений головуючому по
справі, який вже розглядав аналогічну
справу про той же спір сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який підтримав
апеляційну скаргу, заперечення проти
доводів апеляційної скарги
представників Кам'янської міської
ради, ОСОБА_8, відповідачів ОСОБА_7 та
ОСОБА_9, пояснення експерта ОСОБА_11 по
суті експертного висновку, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 78
Земельного Кодексу України право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.

Право власності на землю набувається
та реалізується на підставі
Конституції України, цього Кодексу, а
також інших законів, що видаються
відповідно до них.

У ч. 1 ст. 79 ЗК України зазначено, що
земельна ділянка - це частина земної
поверхні з установленими межами,
певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами.

Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 791 цього Кодексу
формування земельної ділянки полягає у
визначенні земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру.

Формування земельних ділянок
здійснюється: у порядку відведення
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності; шляхом
поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок; шляхом
визначення меж земельних ділянок
державної чи комунальної власності за
проектами землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів.

Сформовані земельні ділянки
підлягають державній реєстрації у
Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Ч. 9 вказаної статті встановлено, що
земельна ділянка може бути об'єктом
цивільних прав виключно з моменту її
формування (крім випадків суборенди,
сервітуту щодо частини земельних
ділянок) та державної реєстрації права
власності на неї.

Ч. 1 ст. 81 ЗК визначено, що громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі, зокрема,
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК у
разі набуття права вланості на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Судом в ході розгляду справи було
встановлено, що позивачка шляхом
обміну у 1985 р. набула право на
проживання в квартирі №? 2 будинку
АДРЕСА_1. Будинок, в якому розташована
вказана квартира, відносився до
комунальної власності та був
розташований на земельній ділянці,
площею 1955 кв. м, що належить
територіальній громаді міста.

На підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно Серії ЯЯЯ
№ 104395, виданого на підставі рішення
Кам'янської міської ради № 323 від 22
серпня 2006 р., шляхом приватизації вона
стала власником квартири АДРЕСА_1, з
відповідними господарчими спорудами, а
отже набула право користування
частиною земельної ділянки
пропорційно до частки у будинку,
розміром 782 кв. м., хоча порядок
користування земельною ділянкою між
співвласниками цього будинку у
встановленому законом порядку не
визначався.

Проте, рішенням Виконавчого комітету
Кам'янської міської ради від 30 квітня
2002 р. ОСОБА_6 було передано у власність
земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 900
кв. м.

Вказана земельна ділянка в натурі, з
визначенням меж, позивачці не
наділялась, державний акт на право
власності на цю ділянку не видавався,
кадастровий номер їй не присвоювався,
тому визначити її місце розташування в
межах земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_1 суд був позбавлений
можливості.

Згідно із висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 3
вересня 2013 р. у фактичному користуванні
ОСОБА_6 знаходиться земельна ділянка по
АДРЕСА_1, площею 921 кв. м.

Звертаючись до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні
належною їй земельною ділянкою
суміжними землекористувачами,
власниками будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 не
надала суду належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх вимог.

У її фактичному користуванні перебуває
земельна ділянка на 21 кв. м більша ніж
визначено за рішенням виконкому
Кам'янської міськради, порядок
користування земельною ділянкою в
домоволодінні АДРЕСА_1 між
співвласниками цього будинку, в якому
їй належить 20/50 частин, в установленому
порядку не визначений, питання про
притягнення співвласників даного
будинку до участі у справі позивачка
перед судом не ставила.

З висновку вказаної вище експертизи (а.
с. 236 т. 1) вбачається, що частина
земельної ділянки, яка розташована між
земельними ділянками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 і по суті являється проходом до
окремих частин домоволодіння АДРЕСА_2
(у якому три власники) повністю
розташована на території
будинковолодіння АДРЕСА_2 за межами
огорожі будинковолодіння АДРЕСА_1,
співвласником якого є позивачка.

Виходячи з наведеного, суд
обгрунтовано відмовив позивачці у
задоволенні її позову в цій частині
вимог.

Обґрунтовано суд відмовив ОСОБА_6 і в
задоволенні її позову в частині
зобов'язання відповідача ОСОБА_8 у
знесенні гаражу, вигребу та
сміттєзбірника, оскільки і на
підтвердження цієї частини вимог
позивачка не надала суду доказів.

Зокрема, вимоги щодо знесення гаражу та
інших споруд та території земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_2, ОСОБА_6
мала право пред'явити з підстав,
передбачених ст. 391 ЦК України, та
надати докази про те, яким чином ці
споруди порушують її права
землекористування. Однак, позивачка
таких доказів суду не надала.

Доводи апеляційної скарги про те, що
головуючий у справі суддя Коваленко
В.І. не мав права розглядати дану
справу, тому що в іншій справі по спору
між тими ж сторонами з приводу тієї ж
земельної ділянки, він задовольнив
заявлений йому відвід, справа була
передана іншому судді, який залишив
позов без розгляду, колегія суддів не
може прийняти до уваги як підставу для
скасування рішення суду, оскільки
апелянтом не наведено передбачених ст.
с. 20, 21 ЦПК України підстав для відводу
судді.

Інші доводи апеляційної скарги
перевірялись судом і їм була надана
належна оцінка.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
не знаходить підстав для скасування
законного і обґрунтованого рішення
суду. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити,
рішення Кам'янського районного суду
Черкаської області від 4 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Кам'янської міської
ради Черкаської області про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою та стягнення моральної шкоди
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :