Справа № 2-869/11
Провадження № 6/456/156/2014
УХВАЛА

судового засідання

11 грудня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді           Шрамка Р.
Т.

з участю секретаря:           Дяк О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Стрию справу за
поданням державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_1,
звернулась до суду з поданням, в якому
просить обмежити боржника ОСОБА_2, у
праві виїзду за межі України до
виконання ним зобов’язання. В
обґрунтування подання державний
виконавець покликається на те, що у
відділі державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області на
виконанні знаходиться виконавчий лист
№2-869 від 12.05.2011 року Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області про стягнення аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання
сина ОСОБА_4 31.03.2010р.н. в розмірі 1/3
частини із всіх видів заробітку
боржника, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно починаючи з 27.01.2011 року і до
його повноліття. 07.06.2011 року у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» старшим
державним виконавцем Удалєєвою О.Б.
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню вищезгаданого
виконавчого документа. Державним
виконавцем були здійснені заходи щодо
розшуку майна боржника, проте вони
виявилися безрезультатними, оскільки
майна, яке б підлягало опису та
реалізації в рахунок погашення
заборгованості по аліментах у боржника
не виявлено. Згідно отриманих
відповідей з ДПС України та Пенсійного
фонду України встановлено, боржник не
працює, пенсію не отримує та платником
податків не являється. Крім цього,
державним виконавцем неодноразово
скеровувалися виклики боржнику
простою та рекомендованою
кореспонденцією, проте боржник на них
не з’являвся. Боржником ОСОБА_2,
обов’язки не виконувалися. Такі дії
ОСОБА_2 можна розцінював ухилення
боржника від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням суду.
Станом на 07.12.2014 року заборгованість по
сплаті аліментів на користь ОСОБА_3
становить 45173.48 грн. Заходи щодо її
погашення боржником не вжито. 26.11.2014
року стягувач звернулася із заявою про
направлення до суду подання про
тимчасове обмеження боржнику у праві
виїзду за межі України, оскільки
боржник протягом тривалого часу
ухиляється від виконання своїх
зобов’язань та має намір виїхати
закордон, що унеможливить виконання
рішення суду. У зв’язку з тим, для
забезпечення виконання вимог
стягувача вважаю за необхідне
звернутись із поданням про
встановлення тимчасового обмеження
боржнику у праві виїзду за межі
України. На підставі наведеного
просить подання задоволити.

Відповідно до ст. 377 – 1
ЦПК України, суд негайно розглядає
подання, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб
за участю державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_1, в
судове засідання не з’явилась, про
причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали
справи, вважає, що в задоволенні
подання державного виконавця ВДВС
Стрийського МРУЮ Львівської області
Удалєєвої О.Б., про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у
відділі ДВС Стрийського МРУЮ
Львівської області на виконанні
перебуває виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-869/ від 12.05.2011 року, про
стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

В обґрунтування свого
подання державний виконавець
посилається на те, що тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянину України, ОСОБА_2,
слід встановити, оскільки таке
передбачене ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
Україну громадян України». Зазначеною
нормою Закону передбачено, що
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, а громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов’язання - до виконання
зобов'язань, або розв’язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Законом України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України» (зі
змінами) врегульовано порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в’їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, яким визначено
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України та
встановлено порядок розв’язання
спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено
тимчасове обмеження виїзду за кордон
боржника у виконавчому провадженні до
виконання рішення суду за ухвалою суду.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» регламентовано
право суб’єкта владних повноважень, а
не суду, вчинити певні дії.

Посилання державного виконавця на
норму ст. 377-1 ЦПК України, як на норму,
якою регламентовано порядок розгляду
судами питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб), не дає
суду правової підстави вирішити
питання про тимчасове обмеження виїзду
за кордон боржника, без спеціальної
матеріальної норми, як це передбачено
Конституцією України.

Крім цього, державним виконавцем не
надано доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник, ОСОБА_2, може
виїхати за кордон тимчасово або на
постійне місце проживання, не
виконавши зобов’язання.

Інших правових підстав для обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
державний виконавець не навів.

Відповідно до статті 2 протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (ратифікований
Законом України 11 вересня 1997 р.) та
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
заходи щодо обмеження свободи
пересування повинні бути достатньо
виправдані суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.
Громадянин України не може бути
позбавленим права в будь-який час
повернутись в Україну.

З огляду на зазначене, суд приходить до
висновку, що в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції
України, ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду і в’їзду в Україну
громадян України», ст.ст. 197, 368, 377-1 ЦПК
України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена
до апеляційного суду Львівської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом п’яти днів з дня її
отримання.

Суддя           ОСОБА_5