Справа № 353/27/14-ц
Провадження № 2/353/74/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м.Тлумач

Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна
У.Ю.

cекретаря - Мороз М.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Тлумачі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а
н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що з 08.10.2011 року вона
з Відповідачем перебуває у шлюбі,
зареєстрованому у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, актовий запис № 1772.
Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що
спільне життя у них не склалось, у них
різні характери та погляди на життя,
відсутні взаємопорозуміння та довіра
один до одного. На даний час сторони
проживають окремо, спільне
господарство не ведеться, шлюбні
відносини між ними фактично припинені
та збереження шлюбу неможливе. Спору
щодо поділу спільного майна подружжя
немає. Враховуючи те, що збереження
шлюбу неможливе, просить шлюб між
сторонами розірвати, відновити їй
дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» та покласти
на Відповідача понесені нею судові
витрати.

В судове засідання Позивачка ОСОБА_1 не
з'явилась, однак подала до суду
письмову заяву, в якій вказала, що позов
підтримує та просить справу розглядати
без її участі.

В судове засідання Відповідач ОСОБА_2
не з'явився, однак подав до суду
письмову заяву, в якій вказав, що позов
визнає та просить справу розглядати
без його участі.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2011 року
між Позивачкою та Відповідачем у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції,
зареєстровано шлюб (а.з. № 1772), що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с. 3).

Відповідно до положень ст. 51
Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного
Кодексу України шлюб ґрунтується на
добровільній згоді жінки та чоловіка;
примушення жінки та чоловіка до шлюбу
не допускається.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51,
ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і
чоловік мають рівне право на повагу до
своєї індивідуальності, своїх звичок
та уподобань, при цьому способом
захисту сімейних прав та інтересів, у
тому числі, є право на припинення
шлюбних відносин шляхом пред'явлення
до суду позову про розірвання шлюбу
одним із подружжя.

Судом встановлено, що Відповідач та
Позивачка шлюбних відносин не
підтримують, примирення між ними не
можливе. Шлюб між сторонами існує
формально, подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить
інтересам Позивачки, що має істотне
значення, а тому суд приходить до
висновку, що стосунки, які існують між
сторонами виключають можливість
збереження сім`ї, а подальше
перебування в шлюбі буде суперечити
інтересам Позивачки і даний шлюб слід
розірвати.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного
кодексу України, шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення (частина 2 статті 112
Сімейного кодексу України).

Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб -
це добровільний союз чоловіка та жінки,
а сторони зберегти сім'ю не бажають,
суд, з урахуванням того, що розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка, після розірвання шлюбу не
будуть порушені їхні особисті й
майнові права, враховуючи відсутність
обставин, що перешкоджають розірванню
шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК
України, вважає за необхідне позов про
розірвання шлюбу задовольнити.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище. Враховуючи позовні
вимоги ОСОБА_1 (Позивачки), суд, вважає,
що після розірвання шлюбу слід
відновити їй дошлюбне прізвище
«ОСОБА_1».

У відповідності до ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню. Згідно із п. 4
ст. 174 ЦПК України, у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
Відповідача також слід стягнути на
користь Позивачки понесені нею судові
витрати по сплаті судового збору.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.ст. 88, 174,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був
зареєстрований 08 жовтня 2011 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції, актовий
запис № 1772 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити
ОСОБА_1 дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2, 243 грн. 60
коп. (двісті сорок три гривні 60 копійок)
понесених нею судових витрат по сплаті
судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Тлумацький районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 223 ЦПК
України.

Головуюча
Луковкіна У.Ю.