Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/173/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Панфілова А.В.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М,
Чельник О.І.,

при секретарі - Крисановій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_3, ОСОБА_6 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 25
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення
перешкод в користуванні житлом.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И
Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_5 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
житловим будинком шляхом вселення та
надання доступу до гаража.

Зазначав, що він як чоловік ОСОБА_7,
доньки власниці житлового будинку
АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, вселився та
зареєструвався у вказаному житловому
будинку у 2003 році і проживав у ньому.
Після розірвання шлюбу з ОСОБА_7, ОСОБА_3
зверталась в суд з позовом до нього про
виселення із спірного житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку. Проте, ухвалою апеляційного
суду Кіровоградської області від 12
грудня 2012 року залишено без змін
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22 жовтня 2012 року, яким
відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_3.

Не зважаючи на це рішення суду,
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не надають йому
доступу до житлового будинку та до
гаража.

Посилаючись на те, що він має право на
користування житловим будинком
нарівні з власником будинку, просив суд
усунути перешкоди в користуванні
спірним житловим будинком шляхом його
вселення, надати доступ до будинку та
гаража (а.с.1).

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 25 листопада 2013 року
позов задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні і
проживанні у спірному будинку зі
сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_7, шляхом
вселення до будинку.

Надано доступ ОСОБА_5 до будинку та
гаражу в домоволодінні АДРЕСА_1.
Розподілено судові витрати (а.с. 97-100).

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу суду
від 21 листопада 2013 року про відмову в
зупиненні провадження у справі до
розгляду іншої цивільної справи, а
також скасувати рішення суду першої
інстанції і направити справу на новий
судовий розгляд.

Посилаються на те, що суд допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права, безпідставно
прийшов до висновку, що позивач
вселився у будинок як член сім'ї
власника, безпідставно зобов'язав
усунути перешкоди в користуванні
будинком шляхом вселення позивача
(а.с.107-111).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідачі та їх
представник підтримали доводи
апеляційних скарг.

Представник відповідачів пояснив, що
підставою для ухвалення незаконного та
необґрунтованого рішення у справі
стала безпідставна відмова суду у
зупиненні провадження у справі до
розгляду заяви про перегляд рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22 жовтня 2012 року за
нововиявленими обставинами.
Скасування ухвали суду від 21 листопада
2013 року про відмову у зупиненні
провадження у справі, є підставою і для
скасування рішення суду та направлення
справи на новий судовий розгляд.

Представник позивача заперечила
проти доводів апеляційних скарг і
просила рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та вимог, заявлених в суді першої
інстанції вважає, що апеляційні скарги
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 підлягають
задоволенню частково із наступних
підстав.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України
заперечення на ухвали, що не підлягають
оскарженню окремо від рішення суду,
включаються до апеляційної скарги на
рішення суду.

Як свідчать матеріали справи, в
судовому засіданні 21 листопада 2013 року
представником відповідачів було
заявлено клопотання про зупинення
провадження у справі за позовом ОСОБА_5
до розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22 жовтня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
зняття з реєстраційного обліку та
виселення із спірного житлового
будинку без надання іншого житла,
оскільки саме обставинами,
встановленими цим рішенням суду
обґрунтовано позовні вимоги.

Ухвалою суду від 21 листопада 2013 року
відмовлено в задоволенні клопотання
представника відповідачів про
зупинення провадження у справі до
розгляду іншої цивільної справи.

Згідно п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд
зобов'язаний зупинити провадження у
справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку цивільного
судочинства.

Вирішуючи клопотання про зупинення
провадження у справі, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні вказаного клопотання,
оскільки розгляд заяви про перегляд
рішення суду за нововиявленими
обставинами не перешкоджає розгляду
справи за позовом ОСОБА_5 до
відповідачів про усунення перешкод в
користуванні житлом.

Доводи апеляційних скарг
відповідачів цих висновків суду не
спростовують.

Крім того, на час розгляду справи в
апеляційній інстанції встановлено, що
ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 03 грудня 2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22 жовтня 2012 року
відмовлено. Вказана ухвала залишена
без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 16 січня 2014
року (а.с.239-240).

За таких обставин підстави для
скасування ухвали Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 21
листопада 2013 року, відсутні.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши
всі вимоги цивільного судочинства.
Вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд
зобов'язаний прийняти рішення, зокрема,
щодо: наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Рішення суду першої інстанції
вимогам щодо обґрунтованості не
відповідає.

Крім того, суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи, не
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини між
сторонами, допустив порушення норм
процесуального, які є підставами для
скасуванні рішення суду з ухваленням
нового рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про
порушення судом першої інстанції
таємниці нарадчої кімнати, є
обґрунтованими і підтверджуються
матеріалами справи.

Згідно з положеннями статі 196 ЦПК
України суди повинні суворо
дотримуватися таємниці нарадчої
кімнати. Під час ухвалення судового
рішення ніхто не має права перебувати в
нарадчій кімнаті, крім складу суду,
який розглядає справу. Вихід судді з
нарадчої кімнати до проголошення
судового рішення може мати місце під
час перерви для відпочинку (протягом
робочого часу та після його
закінчення).

З журналу судового засідання від 22
листопада 2013 року вбачається, що вихід
суду до нарадчої кімнати для ухвалення
рішення відбувся 22 листопада 2013 року у
п'ятницю (а.с.89-90)

Проголошено рішення суду 25 листопада
2013 року в понеділок, що є порушенням
таємниці нарадчої кімнати (а.с.91).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову про усунення перешкод в
користуванні житлом, які чинить
позивачу ОСОБА_7, всупереч вимог ст.212,
215 ЦПК України суд не відобразив у
рішенні чи встановлені обставини,
якими обґрунтовувались позовні вимоги
до відповідача та обставини, якими
заперечувались позовні вимоги. Не
зазначені в рішенні результати оцінки
доказів , мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Суд апеляційної інстанції
зобов'язаний усунути недоліки,
допущені судом першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 06 травня
2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №
1649, є власницею житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого по
АДРЕСА_1.

ОСОБА_7, є донькою ОСОБА_3

09 серпня 1996 року ОСОБА_5 зареєстрував
шлюб з донькою ОСОБА_3 та 25 квітня 2003
року зареєструвався в будинку АДРЕСА_1.

Житловий будинок поділений на дві
частини, має окремі входи та спільний
двір. Позивач з дружиною - ОСОБА_7 та їх
спільної донькою, проживав в одній
половині будинку, а власник будинку в
іншій половині.

На даний час дві окремі частини
будинку переобладнані в один цілісний
житловий дім, що підтверджується
планом будівлі, який міститься в
технічному паспорті на житловий
будинок по АДРЕСА_1 (а.с.207-208,209).

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 25 квітня 2011 року шлюб
між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано. Після
розірвання шлюбу позивач продовжував
проживати у спірному будинку.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 22 жовтня 2012 року
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 12 грудня 2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про виселення його з підстав,
передбачених ст.116 ЖК України та зняття
з реєстраційного обліку в будинку №
АДРЕСА_1, відмовлено (а.с.4-5, 2-3).

Зміст рішення суду першої інстанції
та ухвали апеляційного суду свідчить
про те, що судами встановлено, що
ОСОБА_5 вселився у спірне житлове
приміщення як член сім'ї власника
будинку, оскільки перебував у
зареєстрованому шлюбі з дочкою
позивачки. Відсутність згоди ОСОБА_3 на
прописку ОСОБА_5 в спірному будинку, не
доведена (а.с.2-3).

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні належним їй на
праві власності будинком АДРЕСА_1 та
про виселення відповідача без надання
іншого житлового приміщення з
подальшим зняттям з реєстраційного
обліку. Як на підстави позову
посилалась на те, що відповідач ніколи
не вів з нею спільне господарство і
жодних сімейних відносин між ними не
було, відповідач використовує житло та
господарські споруди не за
призначенням, посилалась на ст.116 ЖК
України, а також на те, що проживання та
реєстрація відповідача в будинку
перешкоджає їй продати спірний
будинок.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 04
листопада 2013 року, яке набрало законної
сили, в задоволенні позову про
усунення перешкод в користуванні
будинком відмовлено (а.с.47-49).

Ухвалою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 03 грудня 2013 року
заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22 жовтня 2012 року у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 16 січня 2014
року вказану ухвалу суду залишено без
змін (а.с. 239-240 ).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням, зокрема у цивільній справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

За таких обставин правильно є
висновок суду про те, що
правовідносини виникли між ОСОБА_3, як
власником спірного будинку та ОСОБА_5,
як колишнім членом сім'ї власника
житла.

Відповідно до матеріалів справи
відповідач постійно проживає у
житловому будинку позивача, вселився
туди як член сім'ї на правах зятя, набув
права користування житловим
приміщенням та зареєстрував своє місце
проживання в установленому законом
порядку.

Матеріалами справи
підтверджується, що з жовтня 2012 року
ОСОБА_3 та колишня дружина ОСОБА_5 -
ОСОБА_7 чинять йому перешкоди в
користуванні житловим будинком та
надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджені, крім
пояснень представника позивача,
постановами про відмову в порушенні
кримінальної справи (а.с.7,9, 205, 210,221).

В апеляційній скарзі ОСОБА_7
зазначала про те, що суд першої
інстанції безпідставно ухвалив
рішення про зобов'язання її усунути
перешкоди в користуванні ОСОБА_5
спірним житловим будинком, оскільки
вона не є ні власником, ні
співвласником житла, крім того
проживає та зареєстрована за іншою
адресою.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_7 пояснили, що
між ними та ОСОБА_5 склались неприязні
стосунки, категорично заперечують
проти проживання позивача у спірному
будинку та користування ним гаражем,
тому вони разом змінили замки вхідних
дверей до приміщень.

За таких обставин, доказами, які
містяться в матеріалах справи та
визнанням відповідачами того, що вони
заперечують право позивача на
проживання у будинку , підтвердженням у
судовому засіданні того, що вони
спільно замінили замки вхідних дверей,
доведено факт того, що відповідачі
чинять позивачу перешкоди у
користуванні спірним житловим
будинком з надвірними будівлями.

Відповідно до статей 9, 156 ЖК України
сам факт припинення сімейних відносин
з власником будинку не позбавляє
колишнього члена його сім'ї права
користування займаним приміщенням.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї
власника, які проживають разом з ним,
мають право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

Особа, яка має право користування
житлом, вправі звернутись за захистом
свого права не лише до власника житла, а
і до інших осіб, які фактично чинять
перешкоди в користуванні спірним
житлом.

За таких обставин позов про усунення
перешкод є обґрунтованим і підлягає
задоволенню шляхом зобов'язання
відповідачів усунути перешкоди
позивачу в користуванні житлом шляхом
надання йому доступу до житлового
будинку з надвірними будівлями та
шляхом його вселення в будинок.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.2,
п.3, п.4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 25 листопада 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Усунути ОСОБА_5 перешкоди у
користуванні житловим будинком №
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_5 в будинок АДРЕСА_1
та зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не
чинити ОСОБА_5 перешкоди у здійсненні
права користування цим житловим
будинком та гаражем.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 114
грн. 70 коп., а саме по 57 грн.35 коп. з
кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: