Справа № 317/4809/13-ц
№/п 2/317/238/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді Гончаренко П.П.,

при секретарі Зеленській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про спонукання до укладення
договору купівлі-продажу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду із
зазначеною позовною заявою, в якій
вказує, що 16.11.2013 р. між нею та ОСОБА_2
було укладено попередній договір,
згідно з умовами якого ОСОБА_2 та
позивачка ОСОБА_1 зобов'язалися у строк
до 26 листопада 2013 р. укласти договір
купівлі-продажу (основний договір) у
нотаріальній формі на умовах,
визначених попереднім договором.

Пунктами 2 і 3 попереднього договору
визначені істотні умови основного
договору, а саме:

- продавець - ОСОБА_2, покупець - ОСОБА_1
(підпункт 2.1);

- об'єкт купівлі-продажу: гараж-сторожка
літ. Б-2, загальною площею 96,1 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
(підпункт 2.2);

- ціна - 100 000,00 грн. (підпункт 2.4);

- сторони зобов'язались виконати свої
взаємні обов'язки за основним
договором відповідач (продавець) -
передати майно, позивач (покупець) -
сплатити відповідну грошову суму) до
або під час укладення основного
договору (підпункт 2.5).

Крім того, відповідач зобов'язався
підготувати за свій рахунок та у строк
до укладення основного договору
документи, необхідні для нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
(пункт 3).

Згідно з умовами попереднього договору
місце нотаріального посвідчення
основного договору визначається
покупцем. Інші умови основного
договору, не визначені попереднім
договором, погоджуються сторонами в
основному договорі (пункт 4).

На підтвердження зобов'язань, взятих на
себе за попереднім договором,
позивачка передала, а відповідач
прийняв аванс у розмірі 100000,00 грн., що
становить 100 % обумовленої ціни об'єкту
нерухомості. Зазначена обставина
підтверджується пунктом 5 попереднього
договору. Сторони дійшли згоди, що
вказана сума зараховується в рахунок
платежів, належних з позивачки на
користь відповідача згідно з основним
договором (пункт 5).

Згідно з пунктом 7 попереднього
договору одностороння відмова від
виконання зобов'язань за цим договором
не допускається.

Однак, попри те, що свої обов'язки за
попереднім договором позивачка
виконала повністю, а крім того передала
відповідачеві аванс у розмірі 100 %
узгодженої сторонами ціни об'єкта
купівлі-продажу, у визначений строк (до
26.11.2013 р.) основний договір
купівлі-продажу з вини відповідача
укладений не був. Відповідач
ухиляється від його укладення,
посилаючись на якісь труднощі і брак
часу.

Відповідно до пункту 6 попереднього
договору у випадку, якщо основний
договір не буде укладено в
установлений цим договором строк з
вини продавця, покупець на свій вибір
має право звернутися до суду з позовом
про спонукання до укладення договору
купівлі-продажу на умовах основного
договору, визначених цим договором, або
з позовом про визнання права власності
на вказаний у п. 2.2 цього договору об'єкт
нерухомості за покупцем, або з вимогою
про стягнення з продавця подвійної
суми авансу, отриманого покупцем
відповідно до пункту 5 цього Договору.

У зв'язку із зазначеними обставинами
позивачка просила суд зобов'язати
відповідача укласти з нею договір
купівлі-продажу гаража-сторожки літ.
Б-2, загальною площею 96,1 кв.м.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на
умовах, визначених попереднім
договором.

Заявою від 19.12.2013 р. до початку розгляду
справи по суті позивачка змінила
предмет позову і з вищенаведених
підстав просить суд визнати нею право
власності на гараж-сторожку, літ. Б-2, за
адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена заява про зміну предмета
позову відповідає вимогам закону і
прийнята судом до розгляду.

У судове засідання 27.01.2014 року
позивачка та її представник не
з'явилися, при цьому, від них надійшла
заява про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідач у судове засідання 27.01.2014
року не з'явився, але при цьому надав
суду заяву, у якій зазначив, що він
повністю визнає позовні вимоги ОСОБА_1
Також, відповідач підтверджує, що
попередній договір від 16.11.2013 р. між ним
та ОСОБА_1 дійсно укладався. За цим
договором відповідачем від ОСОБА_1 у
якості авансу було отримано 100000 грн., що
складає 100 % від обумовленої ціни
гаража-сторожки літ. Б-2, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1. Будь-яких
претензій майнового плану до позивачки
з приводу виконання нею умов
укладеного між ними попереднього
договору відповідач не має. У
добровільному порядку задовольнити
вимоги позивачки відповідач
можливості не має. При цьому,
відповідач не заперечує проти визнання
за позивачкою права власності на
зазначений гараж-сторожку, літ. Б-2,
загальною площею 96,1 кв.м., розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

Тому суд вважає за необхідне
розглядати справу на підставі наявних
у ній доказів, відповідно з частиною 4
ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі, якщо відповідно до положень
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
сторін, на підставі наявних у справі
доказів, без фіксації судового процесу.

Суд всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, надавши їм оцінку
у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, оскільки задоволення
позовних вимог позивача не порушує
невизнані або оскаржувані права,
свободи чи інтереси будь-яких осіб.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК
України, суд розглядає справи на
принципах змагальності і
диспозитивності, у межах заявлених
позовних вимог на підставі доказів,
наданих сторонами.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

16.11.2013 р. між позивачкою ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
попередній договір.

Згідно з пунктом 1 попереднього
договору позивач та відповідач
зобов'язалися у майбутньому, в строк до
26 листопада 2013 р., укласти договір
купівлі-продажу (основний договір)
об'єкту нерухомості, зазначеного у
пункті 2.2, на умовах, визначених цим
договором, та посвідчити його
нотаріально.

Пунктом 2 попереднього договору були
визначені його істотні умови, а саме:

- продавець - ОСОБА_2, покупець - ОСОБА_1
(підпункт 2.1);

- об'єкт купівлі-продажу: гараж-сторожка
літ. Б-2, загальною площею 96,1 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
(підпункт 2.2);

- ціна об'єкта нерухомості - 100 000,00 грн.
(підпункт 2.4);

Відповідно до пункту 2.3 попереднього
договору продавець стверджує, що
відчужуваний об'єкт нерухомості до
моменту укладення цього договору
нікому іншому не відчужений, під
забороною (арештом), а також заставою, в
тому числі податковою, не перебуває, як
внесок до статутного фонду юридичних
осіб не переданий, судового спору щодо
нього, а також прав у третіх осіб (в тому
числі права користування, або права за
договорами оренди, найму чи шлюбним
контрактом) як в межах, так і за межами
України, немає.

Відповідно до пункту 2.5 попереднього
договору сторони зобов'язались
виконати свої взаємні обов'язки за
основним договором: відповідач
(продавець) - передати майно, а позивач
(покупець) - сплатити відповідну
грошову суму до або під час укладення
основного договору.

Згідно до з пунктом 3 попереднього
договору відповідач зобов'язався
підготувати за свій рахунок та у строк
до укладення основного договору
документи, необхідні для нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 4 попереднього
договору місце нотаріального
посвідчення основного договору
визначається покупцем. Інші умови
основного договору, не визначені
попереднім договором, погоджуються
сторонами в основному договорі.

Як зазначено у пункті 5 попереднього
договору, на підтвердження зобов'язань,
взятих за попереднім договором,
позивачка (покупець) передала, а
відповідач (продавець) прийняв аванс у
розмірі 100 000,00 грн., що становить 100 %
обумовленої ціни об'єкту нерухомості.
При цьому, відповідно до цього ж пункту
попереднього договору сторони дійшли
згоди, що зазначена сума, отримана
відповідачем, зараховується в рахунок
платежів, належних з позивачки на
користь відповідача згідно з основним
договором.

Таким чином, свої обов'язки за
попереднім договором позивачка
виконала повністю.

Згідно з пунктом 7 попереднього
договору одностороння відмова від
виконання зобов'язань за цим договором
не допускається.

Однак, в строк, визначений попереднім
договором, тобто до 26.11.2013 року,
основний договір укладено не було,
оскільки відповідач, за відсутності
поважних для того причин, ухилився від
його укладення.

При цьому, згідно наданої суду заяви
відповідач ОСОБА_2 жодних претензій до
позивачки стосовно виконання нею умов
попереднього договору не має. Крім
того, відповідач не заперечує проти
того, що право власності на
гараж-сторожку, який є об'єктом
купівлі-продажу згідно з умовами
попереднього договору, має перейти до
позивачки.

Як вбачається з витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності № 12096073
від 01.11.2013 р. та технічного паспорту,
виготовленого станом на 15.11.2013 року ТОВ
«ЗМБТІ», відповідач - ОСОБА_2
зареєстрований єдиним власником
гаража-сторожки літ. Б-2, за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 6 попереднього
договору у випадку, якщо основний
договір не буде укладено в
установлений цим договором строк з
вини продавця, покупець на свій вибір
має право звернутися до суду з позовом
про спонукання до укладення договору
купівлі-продажу на умовах основного
договору, визначених цим договором, або
з позовом про визнання права власності
на вказаний у п. 2.2 цього договору об'єкт
нерухомості за покупцем, або з вимогою
про стягнення з продавця подвійної
суми авансу, отриманого покупцем
відповідно до пункту 5 цього договору.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України одним зі способів захисту
цивільних прав є визнання права.

Ухиляючись від укладення основного
договору, відповідач порушує умови
укладеного з позивачкою попереднього
договору, створює перешкоди щодо
виникнення у позивачки права власності
на гараж-сторожку літ. Б-2, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1, і фактично
заперечує виникнення у неї права
власності на цей об'єкт нерухомості.

За таких обставин суд вважає, що
визнання і реєстрація за позивачкою
права власності на зазначений об'єкт
нерухомості відповідає закону,
попередньому договору і не порушує
прав відповідача чи третіх осіб.

Таким чином, суд вважає, що позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 16, 392, 526 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання
до укладення договору купівлі-продажу -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на гараж-сторожку літ. Б-2 за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
через суд першої інстанції в 10 денний
строк з дня його проголошення. Особи
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
П.П. Гончаренко