Справа 120/2323/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

06.02.2014 року
ЧОРНОМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД

АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ

у складі: головуючого судді -
Стебівко О.І.

при секретарі -
Санковській Є.О.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача
- ОСОБА_2

представника
відповідача -
Міханоша А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Чорноморське цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Тарханкут Агро», третя особа ПАТ «ДТЕК
Крименерго» в особі структурного
підрозділу Чорноморського району
електричних мереж про стягнення
заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тарханкут Агро»,
третя особа ПАТ «ДТЕК Крименерго» в
особі структурного підрозділу
Чорноморського району електричних
мереж про стягнення заборгованості по
орендній платі.

Свої вимоги мотивуючи тим, що 01.01.2010
року він уклав з ТОВ «Тарханкут Агро»
договір оренди зернотоку та іншого
майна, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Відповідно до п. 5.1,
строк закінчення дії договору був
встановлений до 30.12.2011 року.

31.12.2010 року сторонами була укладена
додаткова угода № 1 до договору оренди
від 01.01.2010 року, в якій зазначалось, що
сторони домовились про дострокове
припинення договору оренди з 31.12.2010
року.

У 2012 році позивач уклав з ТОВ
«Тарханкут Агро» договір
купівлі-продажу зернотоку, якій раніше
був переданий ТОВ за договором оренди.

З моменту укладення договору оренди з
01.01.2010 року і до 12.08.2012 року відповідач
продовжував користуватися майном
позивача і будь - яких намірів з приводу
розірвання вказаного договору не
виказував.

До теперішнього часу відповідач
заборговані кошти за користування
майном не повернув, на звернення
позивача відповідає відмовами.

У судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги та надав
пояснення відповідно до тих, що
викладені в позові.

Представник відповідача, ТОВ
«Тарханкут Агро», у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив
суду, що 01.01.2010 року між позивачем та ТОВ
«Тарханкут Агро» дійсно був укладений
договір оренди майна. Пунктом 5.1.
вказаного договору передбачений строк
його дії - до 30.12.2011 року включно. 31.12.2010
року укладена додаткова угода,
відповідно до якої сторони домовились
про дострокове припинення договору
оренди з 31.12.2010 року. Представник
відповідача вважає, що ОСОБА_1
необґрунтовано посилається на
положення статті 764 ЦПК України,
оскільки з положення цієї норми
витікає, що обов'язковими умовами для
продовження дії договору найму на
новий строк є наявність волевиявлення
обох сторін на продовження орендних
правовідносин, яка у мовчазній згоді з
боку орендодавця, та продовження
користування майном орендарем.
Відсутність згоди сторін на
продовження орендних правовідносин
підтверджується підписанням сторонами
додаткової угоди до договору оренди, за
якою зазначений договір було припинено
достроково і підписання даної угоди
орендодавцем свідчить про заперечення
щодо продовження терміну дії договору
оренди на новий термін. З
вищезазначеного витікає, що орендні
відносини між сторонами були припинені
з моменту підписання додаткової угоди,
тобто з 31.12.2010 року. Крім того, факт
припинення орендних правовідносин
підтверджується копіями актів звірки
взаємних розрахунків станом на 31.12.2011
року та 31.12.2012 року.

У судовому засіданні представник ТОВ
«Тарханкут - Агро» підтримав надані
заперечення, просить у задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи - ПАТ «ДТЕК
Крименерго» у судове засідання не
з'явився, Про день та час слухання
справи повідомлений належним чином,
направив до суду заяву про розгляд
справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши сторони, приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124
Конституції України та ст. 3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизначених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України -
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до Постанови
Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року N 2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» - Розглядаючи справи, судам
слід неухильно виконувати вимоги
статей 58, 59 ЦПК про належність і
допустимість доказів.

У ст. 525 ЦК України вказано, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Статтею 763 ЦК України передбачено,
що договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Згідно зі ст. 764 ЦК України - якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору
найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Судом встановлено, що 01.01.2010 року між
ОСОБА_1 та ТОВ «Тарханкут Агро» був
укладений договір оренди зернотоку та
іншого майна , що розташоване по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з виплатою
орендарем орендної плати у розмірі 45345
гривень щомісячно ( а.с.8-9).

Строк дії вказаного договору був
встановлений до 30.12.2011 року.

31.12.2010 року сторони уклали додаткову
угоду № 1 до договору оренди від 01.01.2010
року, в якій зазначено, що сторони
домовились про дострокове припинення
договору оренди з 31.12.2010 року( а.с.10).

У подальшому відповідач продовжував
користуватися орендованим майном, що
підтверджується поясненнями свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та актами звірки
споживання електроенергії укладеними
між ТОВ Тарханкут -Агро» та ПАО «ДТЕК
Крименерго» за період з 01.10.2011 року по
01.08.2012 року ( а.с. 32-35).

13.08.2012 році ОСОБА_1 уклав з ТОВ
«Тарханкут Агро» договір
купівлі-продажу зернотоку з
будівлями, який зареєстрований в
реєстрі за № 1-1234. ( а.с.14-15).

При ухваленні рішення про відмову у
задоволенні позову, суд виходив з того,
що відповідно до змісту додаткової
угоди, договір оренди майна було
розірвано 31.10.2010 року. Зі змісту ст.764
ЦК України випливає, що сторони
припинили дію договору, тому він не
може бути поновленим відповідно до
вищезазначеної статті.

Після припинення договору ТОВ
«Тарханкут-Агро» продовжувало
користування орендованим майном. При
цьому ні одна зі сторін не
запропонувала укласти новий договір
оренди майна.

Однак, суд виходить з того, що
відповідач дійсно продовжував
користуватися майном та позивачем
ОСОБА_1 понесені збитки. Але, у ході
судового слухання позивачем не надано
доказів, що відповідач в повному обсязі
користувався майном згідно з договором
оренди від 01.01.2010 року. Так допитана у
судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснила, що за усною домовленістю з
ОСОБА_1 до часу укладення договору
купівлі-продажу підприємство
користувалося частиною майна -
будівлею зернотоку та складськими
приміщеннями. Таким чином, позивачем
не обґрунтована сума орендної плати,
яку позивач вимагає стягнути з
підприємства.

Крім того, суд не може не звернути
увагу, що згідно з актом звірки
взаємних розрахунків між ТОВ
«Тарханкут -Агро» та ОСОБА_1 станом на
31.12.2012 року заборгованість у ТОВ
«Тарханкут-Агро» відсутня ( а.с.49), що
спростовує доводи позивача про
наявність заборгованості за
користування об'єктом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тарханкут
Агро», третя особа ПАТ «ДТЕК
Крименерго» в особі структурного
підрозділу Чорноморського району
електричних мереж про стягнення
заборгованості є не обґрунтованим та
не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,60,169,209,212,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тарханкут Агро»,
третя особа ПАТ «ДТЕК Крименерго» в
особі структурного підрозділу
Чорноморського району електричних
мереж про стягнення заборгованості -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Головуючий суддя:
Стебівко О.І.