АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/351/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції
-Решетнік М.О. Доповідач - Ткаченко
І.Ю. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом компанії Хагворт Менеджмент
Лімітед до ОСОБА_3, третя особа:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Бабушкіського районного
суду м. Дніпропетровська про
забезпечення позову від 25 квітня 2013
року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Бабушкіського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 квітня 2013
року було задоволено клопотання
представника позивача Хагворт
Менеджмент Лімітед про забезпечення
позову та накладено арешт на все рухоме
та нерухоме майно, яке належать ОСОБА_3
в межах заявленої в позові суми 77482258
грн. 92 коп. (том 1 а.с. 61).

З даною ухвалою не погодився
ОСОБА_3, та подав апеляційну скаргу (том
2 а.с. 56-60). В апеляційній скарзі,
посилаючись на незаконність ухвали
суду, порушення норм процесуального
права, апелянт ставить питання про її
скасування і постановлення нової
ухвали, якою відмовити у задоволенні
клопотання представника позивача про
забезпечення позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, ухвалу скасувати та передати
питання щодо розгляду заяви про
забезпечення позову на новий розгляд
до суду 1 інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, в
провадженні Бабушкіського районного
суду м. Дніпропетровська перебувала
цивільна справа за позовом Хагворт
Менеджмент Лімітед до ОСОБА_3, третя
особа: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
стягнення заборгованості, яка виникла
у батька відповідача перед позивачем.

Ухвалою Бабушкіського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 квітня 2013
року було задоволено клопотання
представника позивача Хагворт
Менеджмент Лімітед про забезпечення
позову та накладено арешт на все рухоме
та нерухоме майно, яке належать ОСОБА_3
в межах заявленої в позові суми 77482258
грн. 92 коп. (том 1 а.с. 61).

Задовольняючи клопотання представника
позивача про забезпечення позову, суд 1
інстанції керувався ст.. ст.. 151-152 ЦПК
України та посилався на те, що невжиття
заходів забезпечення позову може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Однак, із вказаними висновками
погодитись неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Відповідно до
п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22 грудня 2006 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», згідно із п.1 ч.1
ст. 152 ЦПК України позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж
Постанови розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність
виду забезпечення позову позовним
вимогам. При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22 грудня 2006 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», ухвала про
забезпечення позову постановляється
відповідно до ст.. 209 ЦПК України, і
повинна включати мотивувальну частину,
де поряд із зазначенням мотивів, із
яких суд (суддя) дійшов до висновку про
обґрунтованість припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може в майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення, наводиться посилання на
закон, яким суд керувався при
постановленні ухвали.

Із ухвали суду вбачається, що вона
фактично не має обґрунтування як
необхідності застосування заходів
забезпечення позову, так і
необхідності застосування саме такого
виду забезпечення позову як накладення
арешту.

Згідно ст. 1281 Цивільного кодексу
України спадкоємці зобов'язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо їм відомо про
його борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги.

Відповідно до статті 1282 Цивільного
кодексу України, спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Суд же, постановляючи
ухвалу про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на все рухоме та
нерухоме майно відповідача, не
врахував зазначені норми закону, не
з»ясував, чи була прийнята взагалі
відповідачем спадщина після померлого
кредитора, яке майно належе
відповідачу і яка його вартість, та яка
вартість спадкового майна, в межах
якого спадкоємець (відповідач)
зобов'язаний задовольнити вимоги
кредитора, оскільки в матеріалах
справи відсутні документи, на
підтвердження вищезазначеного, що
свідчить про можливе порушення
необхідної співмірності при
застосуванні заходів забезпечення
позову та взагалі необхідності.

Також суд 1 інстанції не врахував, що
позивач звернувся з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості, яка, як зазначає
позивач, мала місце перед ним у
кредитора (спадкодавця), а не у
відповідача, а ст..ст. 1281, 1282 ЦК України
встановлено, що кредитор може
пред'явити вимогу до спадкоємців, які
прийняли спадщину, і які зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Частиною 2 статті 1282 ЦК України,
встановлено порядок задоволення вимог
кредитора, а саме шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено, а у разу відмови від
одноразового платежу, суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передано спадкоємцям в натурі.

Суд 1 інстанції також не
прийняв до уваги, що відповідач взагалі
відмовився від прийняття спадщини,
відповідну заяву до нотаріальної
контори ОСОБА_3 подав 19 квітня 2013 року,
тобто до закінчення 6-ти місячного
строку.

Крім того, судом 1 інстанції не
враховано, що відповідно до п.5.6.1
Інструкції про проведення виконавчих
дій арешт майна полягає у проведенні
його опису, оголошенні заборони
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмеженні права користування майном
або його вилученні в боржника та
передачі на зберігання іншим особам, і
що застосування саме такого засобу
забезпечення позову як арешт -
позивачем належним чином не
вмотивовано, не викликано необхідністю
при розгляді позову, і може призвести
до безпідставного вилучення майна
відповідача, заборони користуватись
ним та передачу іншим особам.

За таких обставин та із врахуванням
того, що судом 1 інстанції вирішено
питання забезпечення позову з
порушенням норм процесуального права,
ухвала суду підлягає скасуванню згідно
із п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, з передачею
питання щодо розгляду заяви про
забезпечення позову на новий розгляд
до суду 1 інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Бабушкіського районного
суду м. Дніпропетровська про
забезпечення позову від 25 квітня 2013
року - скасувати та передати питання
щодо розгляду заяви про забезпечення
позову на новий розгляд до суду 1
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Судді: