АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури
В.А.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 24.12.2013 у справі за позовом
Дрегфлоу eC.Ep.eЛ. до Державної служби
інтелектуальної власності України,
ОСОБА_1 про визнання повністю недійсним
свідоцтв України на знаки для товарів
та послуг, -

В С Т А Н О В И Л А:

27.06.2012 представник позивача звернувся з
позовом, в якому просив визнати
повністю недійсними свідоцтва України
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на знаки для товарів
та послуг «Dragflow» та зобов'язати
Державну службу інтелектуальної
власності України внести до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг відповідні зміни, що
стосуються визнання свідоцтв України
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на знаки для товарів
та послуг «Dragflow» недійсними, та
опублікувати відповідні відомості у
офіційному бюлетені «Промислова
власність».

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 24.12.2013 позов Дрегфлоу
eC.Ep.eЛ. до Державної служби
інтелектуальної власності України,
ОСОБА_1 про визнання повністю недійсним
свідоцтв України на знаки для товарів
та послуг задоволений.

Визнано свідоцтва України НОМЕР_1,
НОМЕР_2 від 10.01.2011 та від 10.03.2011 на знак
для арів і послуг «Dragflow» недійсними
повністю.

Зобов'язано Державну службу
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг стосовно визнання свідоцтв
України НОМЕР_1, НОМЕР_2 на знак для
товарів і послуг «Dragflow» недійсними
повністю та здійснити публікацію про
це в офіційному бюлетені «Промислова
власність».

Справа № 2609/16141/12 № апеляційного
провадження: 22-ц-796/3146/2013Головуючий у
суді першої інстанції: Калініченко
О.Б.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Стягнуто зі
ОСОБА_1 на користь Дрегфлоу еС.Ер.еЛ.
судові витрати, пов'язані з проведення
судової експертизи, в сумі 14150,40 грн. та
15004,80 грн., а також витрати по оплаті
судового збору -107,30 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач ОСОБА_1 звернувся із
апеляційною скаргою, так як вважає, що
ухвалене рішення суду суперечить
фактичним обставинам справи, має місце
порушення норм матеріального та
процесуального права, невірне
застосування законодавства про захист
прав на об'єкти інтелектуальної
власності. Апелянт вказує нате, що знак
для товарів і послуг «Dragflow»
зареєстрований відповідно до Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» та пройшов при
реєстрації всі необхідні перевірки на
предмет відповідності його вимогам
Закону, що в свою чергу виключає
можливість порушення його власником
прав та законних інтересів будь-яких
третіх осіб, у тому числі і компанії
Дрегфлоу еС.еР.еЛ. На підставі
викладеного в апеляційній скарзі,
просить рішення Солом'янського
районного суду м. Києва скасувати.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 підтримав
апеляційну скаргу з підстав викладених
у ній, просив рішення суду скасувати,
ухвалити нове про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог.

Представники позивача в судовому
засіданні заперечували проти доводів
апеляційної скарги, вважають рішення
законним і обґрунтованим, просили
залишити його без змін.

Державна служба інтелектуальної
власності України свого представника в
судове засідання не направила, про час
та місце розгляду справи бала
повідомлена належним чином, що
підтверджується зворотнім поштовим
повідомленням. Тому, в порядку ч. 2 ст. 305
ЦПК України, його неявка не
перешкоджає розгляду справи в суді
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб які приймали участь в судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
станом на 13.10.2010 в Україні
використовувались словесне та
комбіновані позначення «Dragflow» для
товару «насоси/багерні насоси», із
зазначенням про країну походження
продукції - Італія, а також компанії
Дрегфлоу еС.еР.еЛ. як відправника та
виробника товарів, які є спорідненими
із товарами 7, 9, 11, 12 та послугами 35, 37
класів, для яких зареєстровано знаки
для товарів і послуг за свідоцтвами
України НОМЕР_2 та НОМЕР_1, власником
яких є відповідач ОСОБА_1. Судом також
встановлено, що на території України
розповсюдження продукції позивача,
маркованої торгівельною маркою «Dragflow»,
здійснювалось через ексклюзивного
дистриб'ютора та офіційного
представника позивача на території
України - ЗАТ «Епос», а тому реєстрація
ЗАТ «Епос» торговельних марок «Dragflow»,
яке надає виключне право на їх
використання в Україні, що перешкоджає
поширенню міжнародної реєстрації
знаку позивача на територію України, а
також ввозу та реалізації на території
України товарів під торговельною
маркою «Dragflow», що на теперішній час
може бути вчинено тільки з дозволу
правонаступника ЗАТ «Епос», є
порушенням прав позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають вимогам
чинного законодавства.

Судом встановлено, що компанія
Дрегфлоу eC.eP.eЛ. є власником прав на
торговельну марку «Dragflow» для товарів
«насоси» 07 класу МКТП, зареєстровану
30.12.1993 в Реєстрі торговельних марок
Італії, засвідчений 22.12.2011 витяг з якого
надав позивач, за реєстраційним № 614394,
який був поновлений за №966550, що була
подана на реєстрацію 11.11.1991 та дію якої
було продовжено належним чином.

Як свідчать матеріали, позивач став
власником цієї марки 26.09.2005 за актом
передачі прав на підставі уступки прав
від компанії Совема еС.пі.Ей,
реєстрація якого відбулась 02.08.2011, та
активно продовжує використовувати
торговельну марку для маркування
насосів, які продає на території
багатьох держав світу, зокрема й на
території України, через розгалужену
мережу дистриб'юторів.

Разом з тим, Державною службою
інтелектуальної власності були
зареєстровані торговельні марки та
видані свідоцтва України: свідоцтво
НОМЕР_1 на торговельну марку «Dragflow»
(словесна) щодо товарів та послуг 7, 9,11,
12, 35 та 37 класів МКТП, дата подання
заявки - 13.10.2010, дата реєстрації - 20.01.2011;
свідоцтво № НОМЕР_2 на торговельну
марку «Dragflow» (комбінована) щодо товарів
та послуг 7,11,35 та 37 класів МКТП, дата
подання заявки - 13.10.2010, дата реєстрації
- 10.03.2011.

Заявником за відповідними заявками №
т201015807 та від 10.01.2010 та № т201015806 від
10.03.2011 було Закрите акціонерне
товариство «Епос» (внаслідок
перереєстрації - Приватне акціонерне
товариство «Епос»).

Права власності на свідоцтва України
НОМЕР_1, НОМЕР_2 були передані фізичній
особі - ОСОБА_1 згідно з рішеннями
Державної служби інтелектуальної
власності України від 26.09.2011 за №№ 11667
№ 1668 відповідно, про що здійснено
публікацію в офіційному бюлетені
Державної служби інтелектуальної
власності «Промислова власність» № 18
від 26.09.2011, що підтверджується
виписками з Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг.

Доводи апеляційної про те, що позивач
не був власником торговельної марки,
спростовуються матеріалами, оскільки
позивач на підставі договору від 06.09.2005
набув право власності на свою
торговельну марку, в порядку передачі
прав і за законодавством Італії права
та торгівельну марку вважаються
переданими з моменту фактичного
вчинення таких дій - з дати підписання
Акту передачі прав. Вказане не
спростовано доводами апеляційної
скарги, а тому висновок суду про те, що
на дату подання заявок на оспорювані
торгівельні марки позивач був
власником торгівельної марки «Dragflow» на
території Італії є законним і
обґрунтованим.

Статтею 6-septies Паризької конвенції про
охорону промислової власності від
20.03.1883 встановлено:

(1) Якщо агент чи представник того, хто
є власником знака в одній з країн
Союзу, подає без дозволу власника
заявку на реєстрацію цього знака від
свого власного імені в одній чи в
декількох таких країнах, власник має
право перешкоджати реєстрації чи
вимагати її скасування або, якщо
закон країни це дозволяє,
переоформлення реєстрації на свою
користь, якщо тільки агент чи
представник не подасть докази, що
виправдовують його дію.

(2) Власник знака має право, за
наявності умов, передбачених у пункті
(1), перешкоджати використанню знака
агентом чи представником, якщо тільки
він не давав згоди на таке
використання.

Отже, позивач, як власник знака має
право перешкоджати використанню
знака агентом чи представником. Про
те, що ЗАТ «Епос» був представником
позивача свідчить мотивована
відповідь патентного повіреного на
можливу відмову у реєстрації знака,
який за дорученням ЗАТ «Епос»
стверджував, зокрема, що на день подачі
заявки останній є офіційним
представником італійської компанії
Dragflow eC.Ep.eЛ, яка відповідним
сертифікатом від 02.05.2007 уповноважила
Товариство представляти свої інтереси
на території України, а саме
пропонувати та рекламувати товар -
насоси, насосні агрегати та запчастини
до них - у спеціалізованих магазинах
оптової та роздрібної торгівлі, а також
вести переговори та заключати договори
від свого імені на поставку даного
обладнання, надавати сервісні та
маркетингові послуги (т.2 а.с.78-95). Про те,
що ЗАТ «Епос» тривалий час було
ексклюзивним дистриб'ютором та
офіційним представником позивача на
території України до дати подання
заявок на оспорювані торговельні марки
також свідчить зазначення цього факту
в мережі Інтернет, зокрема, на
офіційному веб-сайті ЗАТ «Епос».

Також з матеріалів справи вбачається,
що між позивачем та ЗАТ «Епос» був
укладений Контракт № 01/06-2008 від 19.06.2008, в
якому визначалися умови поставки
позивачем товарів під торговельною
маркою «Dragflow» ЗАТ «Епос». Фактичне
виконання сторонами даних зобов'язань
підтверджується довідками про
здійснення окремих платежів ЗАТ «Епос»
на рахунок позивача протягом 2008-2009
років на загальну суму 72335, 75 ЄВРО;
інвойси (рахунки), виставлені позивачем
на ім'я ЗАТ «Епос» за поставку насосів
«Dragflow», та міжнародно-транспортні
накладні на поставку продукції «Dragflow»
на адресу ЗАТ «Епос». Копії вказаних
документів містяться позначення
печатки компанії Дрегфлоу еС.еР.еЛ. та
логотипи на бланках офіційних листів
компанії Дрегфлоу, що у сукупності
свідчить про факти імпорту (ввезення)
товарів «насос/багерний насос» під
назвою «Dragflow» на територію України, а
також про використання комбінованих
позначень «Dragflow» в діловій
документації - на офіційних бланках та
в печатці компанії Дрегфлоу еС.еР.еЛ

Наведені обставини підтверджують і
факт розповсюдження продукції
позивача, маркованої торгівельною
маркою «Dragflow» на території України до
подачі заявки на реєстрацію
торговельної марки «Dragflow» ЗАТ «Епос».

Відповідно до абз. 2, 3 п. 3 ст. 6 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» (в редакції чинній на
дату подання заявок) не можуть бути
зареєстровані як знаки позначення, які
є тотожними або схожими настільки, що
їх можна сплутати зі знаками, раніше
зареєстрованими чи заявленими на
реєстрацію в Україні на ім'я іншої
особи для таких самих або споріднених з
ними товарів і послуг; а також
позначення, які є тотожними або схожими
настільки, що їх можна сплутати із
знаками інших осіб, якщо ці знаки
охороняються без реєстрації на
підставі міжнародних договорів,
учасником яких є Україна.

Крім того, згідно абз. 5 п. 2 ст. 6 Закону
не можуть одержати правову охорону
позначення, які є оманливими або
такими, що можуть вести в оману щодо
товару, послуги або особи, яка виробляє
товар або надає послугу.

За приписами ст. 19 Закону України «Про
охорону прав на знак для товарів і
послуг» невідповідність
зареєстрованого знака умовам надання
правової охорони є підставою для
визнання свідоцтва недійсним повністю.

Висновком судової експертизи у сфері
інтелектуальної власності № 125/13-НМ від
15.11.2013 встановлено, що позначення
«Dragflow» (комбіноване) та «Dragflow»
(словесне), зареєстровані за
свідоцтвами України НОМЕР_2 та НОМЕР_1, є
такими, що могли ввести в оману
споживачів щодо особи, яка виробляє
товар або надає послугу, станом на дату
подання заявок на реєстрацію таких
позначень. В мотивувальній частині
висновку експерт зазначає, що станом на
13.10.2010 в Україні використовувалось
словесне та комбіновані позначення
«Dragflow» для товару «насоси/багерні
насоси», що є спорідненими із товарами
7,9,11,12 та послуг 35,37 класів для яких
зареєстровано знаки для товарів і
послуг за свідоцтвами України НОМЕР_2
та НОМЕР_1.

Оцінивши висновок за правилами ст. 212
ЦПК України, суд першої інстанції не
знайшов жодних обставин, які б
дозволяли стверджувати про
необґрунтованість, неправильність
висновку чи суперечливість його іншим
матеріалам справи. Не вбачає таких
обставин і колегія суддів апеляційного
суду, так як вказаний висновок
зроблений на виконання ухвали суду
першої інстанції від 20.02.2013, тобто
проведений незалежним експертом,
повідомленим про кримінальну
відповідальність за ст.ст.384,385 КК
України, даний висновок відповідає
вимогам чинного законодавства, а отже
обґрунтовано взятий судом першої
інстанції до уваги як належний доказ та
покладений в основу рішення, оскільки
також не спростований іншими належними
доками.

Доводи апеляційної скарги щодо не
врахування судом першої інстанції
висновку судової експертизи об'єктів
інтелектуальної власності №152-1/12 від
12.12.2012, яка також була проведена в межах
розгляду даної справи, колегія суддів
апеляційного суду вважає
необґрунтованими, оскільки судом
наведені підстави з яких вказаний
висновок не прийнятий в якості
належного доказу, а саме наявність
неповноти та належного обґрунтування,
що не спростовуються відповідачем.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Всупереч вказаній нормі та положенням
ст. 60 ч. 1 ЦПК України відповідачем
ОСОБА_1 не було надано належних і
допустимих доказів на спростування
заявлених позовних вимог. Разом з тим,
апеляційна скарга переважно
мотивована неповним з'ясуванням судом
обставини справи в зв'язку з
відсутністю доказів, що виходячи з
положень ЦПК України є обов'язком
сторін у справі, зокрема відповідача, а
повноваження суду стосуються оцінки
наданих сторонами доказів.

Зважаючи на встановлення факту
невідповідності умовам надання
правової охорони зареєстрованої на
ім'я ОСОБА_1 торговельної марки «Dragflow»
згідно свідоцтв України НОМЕР_2 та
НОМЕР_1, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав недійсними
вказані свідоцтва та поклав на
Державну службу інтелектуальної
власності України обов'язок здійснити
публікацію про це.

Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував
дійсні обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін зібраними
у справі доказами, яким дав належну
правову оцінку. Оскаржуване рішення
постановлене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 24.12.2013 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: