Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4560/14
Головуючий у 1 інстанції: Боровікова
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Бондаря М.С., суддів
Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Мельнику З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 13 травня 2014 року у
справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014р. позивач звернувся до суду
з вищезазначеним позовом, вказавши, що
відповідно до укладеного між сторонами
договору № ZPXRRX 03660006 від 06.03.2007р.
відповідач ОСОБА_3 отримав від
ПРИВАТБАНКУ кредит у розмірі 2 616 грн. на
строк до 05.03.2008р. зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним та банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до Умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інших витрат згідно Умов.

У зв'язку з порушенням відповідачем
зобов'язань за кредитним договором
останній станом на 04.02.2014р. має
заборгованість у сумі 57 733 грн. 53 коп.,
яка складається з наступного:
заборгованість по процентам - 15696 грн. 97
коп.; заборгованість по комісії за
користування кредитом - 769 грн. 08 коп.,;
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 41267 грн. 48 коп.
Але від цієї суми заборгованості
віднімається сума у розмірі 5760 грн. 87
коп., яка була стягнута судовим наказом,
виданим Комунарським районним судом м.
Запоріжжя від 11.03.2008 р., за яким з
відповідача на користь позивача
стягнуто заборгованість за кредитом у
сумі 5760 грн. 87 коп., різниця становить 51
972 грн. 66 коп. та є існуючою
заборгованістю станом на 04.02.2014р. Також
відповідно до п. 5.3 Умов та правил
надання банківських послуг
відповідачу нарахований штраф:
фіксована частина - 500 грн.; процентна
складова - 2 598 грн. 63 коп. Таким чином,
загальна заборгованість за кредитним
договором, що утворилася з боку
відповідача перед Банком складає 55 071
грн. 29 коп., яку позивач просив суд
стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 13 травня 2014 року у
позові відмовлено.

На вказане рішення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на необґрунтованість
судового рішення, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просило його скасувати і ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом установлено, що 06.03.2007р. між
ПРИВАТБАНКОМ та ОСОБА_3. укладено
договір № ZPXRRX 03660006, відповідно до якого
позичальник отримав кредит у розмірі 2
616,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Строк повернення кредиту
визначено сторонами - 05.03.2008р.

Договірні відносини врегульовано
заявою позичальника, Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт») та Тарифами,
які у сукупності складають
кредитно-заставний договір.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається з 5 по 10
число кожного місяця, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 296,72 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із: платежу по тілу
кредиту, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

У відповідності до п. 5.1 Умов надання
споживчого кредиту, при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов»язань, передбачених заявою та
п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов»язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочення. А згідно з пунктом 5.3
Умов при порушенні позичальником
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов»язань, передбачених
договором більш як на 30 днів,
позичальник зобов»язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від
суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3. протягом строку дії договору з
06.03.2007р. по 05.03.2008р. жодного платежу на
погашення кредиту, відсотків та інших
нарахувань не здійснив.

Одразу після закінчення строку дії
договору банк звернувся до суду з
заявою про видачу судового наказу щодо
стягнення з ОСОБА_3. заборгованості за
кредитно-заставним договором.

11 березня 2008р. суддею Комунарського
районного суду м. Запоріжжя видано
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3.
на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за
кредитним договором № ZPXRRX 03660006
заборгованості, яка утворилась станом
на 19.02.2008р. у загальній сумі 5 760,87 грн., в
тому числі: заборгованість за кредитом
- 2 616 грн., заборгованість по процентам -
2 179,40 грн., заборгованість по комісії -
704,99 грн., пеня за несвоєчасність
виконання зобов»язань - 360,48 грн.

Вказаний судовий наказ набрав чинності
та звернутий до виконання банком
23.05.2011р.

Згідно відомостей Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя та
виписки з рахунку ОСОБА_3. за виконавчим
листом № 2н-154 з боржника провадяться
утримання заборгованості з 01.08.2011р. і
станом на 10.09.2014р. утримано з його
пенсії на погашення заборгованості 5
119,50 грн.

19.02.2014р. ПРИВАТБАНК звернувся до суду з
новим позовом до ОСОБА_3., нарахувавши
йому відсотки, комісію і пеню за
подальший період, тобто з 19.02.2008р. по
04.02.2014р., а також штраф у відповідності
до вимог п. 5.3 Умов.

В ході розгляду справи у суді першої
інстанції ОСОБА_3. надав суду письмову
заяву про застосування строків
позовної давності ( а.с. 27).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
банком пропущено передбачений
договором п»ятирічний строк позовної
давності.

В апеляційній скарзі банк наголошує на
тому, що судом неправильно застосовано
норми матеріального права, які
регулюють позовну давність, оскільки
не враховано той факт, що відповідачем
шляхом здійснення платежів перервано
строк позовної давності.

Дослідивши вказані доводи апеляційної
скарги, колегія вважає їх
неспроможними з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5.5 Умов терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Строк дії договору закінчився 05.03.2008р.,
та за заявою Банку судом видано судовий
наказ 11.03.2008р. З матеріалів справи
вбачається, що відповідач не здійснив
жодного добровільного платежу як
протягом дії договору, так і протягом
подальшого періоду, почавши сплачувати
борг лише з серпня 2011р. в межах
виконавчого провадження з примусового
виконання судового наказу від 11.03.2008р.

Отже, подавши 19.02.2008р. заяву про видачу
судового наказу банк у відповідності
до вимог ст. 264 ЦК України перервав
перебіг позовної давності, який з цієї
дати почався заново, а сплинув цей
строк в такому разі - 19.02.2013р.

З позовом про стягнення подальших
нарахувань за договором банк звернувся
лише 19.02.2014р., тобто через рік після
спливу п»ятирічного строку. Тому
висновки суду про те, що банком
пропущено строк позовної давності
відповідають вимогам застосованих
судом норм матеріального права та
матеріалам справи.

Посилання банку на ті обставини, що
виплатою боргу у межах виконавчого
провадження, відкритого за судовим
наказом, відповідач визнав
заборгованість, і тому перервався
перебіг позовної давності, є
помилковими.

Визнання боргу - це добровільне
волевиявлення боржника, який здійснив
платіж у розмірі, більшому ніж
щомісячне нарахування, що є свідченням
того, що він добровільно погоджується
погашати і іншу частину
заборгованості, крім поточного
нарахування.

Проте в даному випадку ОСОБА_3. жодного
добровільного платежу не здійснив, а
почав здійснювати виплату
заборгованості, стягнутої за судовим
наказом, лише після звернення наказу до
примусового виконання. Тому такі дії
відповідача не можна розцінювати як
визнання боргу, нарахованого йому
банком за період з 19.02.2008р. по 04.02.2014р.,
тобто після видачі судом судового
наказу.

Враховуючи вказані обставини, колегія
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги банку, тому у
відповідності до вимог ст. 308 ЦПК
України її слід відхилити, залишивши
без змін оскаржуване рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 13 травня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Бондар М.С.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.