ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва у складі:

головуючого судді:
Басалаєвої А.В.

при секретарі:
Невкритому В.Ю.

за участю позивача:
ОСОБА_2

представника відповідача:
Стадніка О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джил» стягнення
заборгованості з виплати заробітної
плати

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Дарницького районного суду міста Києва
із позовом до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Джил»
стягнення заборгованості з виплати
заробітної плати.

Позов обґрунтував тим, що 3 грудня 2012
року позивача прийнято на роботу
згідно наказу № 29-к на посаду водія
автотранспортного засобу. 3 жовтня 2013
року його було звільнено за власним
бажанням. На день звільнення
відповідач нарахував заробітну плату
за період з 1 січня 2013 року по 30 вересня
2013 року в сумі 15 860,01 (п'ятнадцять тисяч
вісімсот шістдесят гривень 1 коп.), але
виплатити її відмовився. Також просить
стягнути середній заробіток за період
затримки в розрахунку в розмірі 681,84
грн., обґрунтовуючи вимоги в цій
частині частиною першою статті 117
Кодексу законів про працю України. Крім
того, керуючись статтею 44 Кодексу
законів про працю України просить
стягнути вихідну допомогу в розмірі 7
500,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити. Представник відповідача
в судовому засіданні позов визнав,
просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши позивача та представника
відповідача суд приходить до висновку
про обгрунтованість позовних вимог
беручи до уваги наступне.

Відповідно до частини першої статті 116
Кодексу законів про працю України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
(частина перша статті 117 Кодексу
законів про працю України).

Статтею 44 Кодексу законів про працю
України визначено, що працівникові
виплачується вихідна допомога
внаслідок порушення власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору (статті 38 і 39) - у
розмірі, передбаченому колективним
договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку.

Відповідно до пункту 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у
цивільний справі" за змістом частини
четвертої статті 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, яке не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

Пункт 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 2009 року № 2
"Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
наголошує, що у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

За змістом пункту 12 вказаної вище
постанови Пленуму Верховного Суду
України визнання позову чи добровільне
задоволення вимог відповідачем після
пред'явлення позову не звільняє його
від відшкодування понесених позивачем
судових витрат при ухваленні рішення
або при закритті провадження у справі у
зв'язку з відмовою позивача від позову
з мотивів задоволення його вимог
відповідачем.

Судом встановлено, що визнанням
відповідачем позову не суперечить
закону й не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб (не відповідача), а
тому суд приймає визнання позову
відповідачем.

Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Оскільки, позовні вимоги підлягають
задоволенню, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір в розмірі 229, 40 грн.
(двісті двадцять дев`ять гривень 40
копійок).

Беручи до уваги положення постанов
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року № 2 "Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" та від 18 грудня
2009 року № 14 "Про судове рішення у
цивільний справі", керуючись статтями
44, 116, 117 Кодексу законів про працю
України, статтями 88, 174 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джил» ()
на користь ОСОБА_2 24 041,85 грн. (двадцять
чотири тисячі сорок одна грн. 85 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джил» ()
на користь держави судовий збір 229,40
грн. (двісті двадцять дев'ять грн. 40 коп.)

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ
А.В.БАСАЛАЄВА