Провадження № 2/522/782/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи ПрАТ
«УАСК АСКА» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою, в подальшому
уточнивши її, до ОСОБА_2, за участю
третьої особи ПрАТ «УАСК АСКА» та
просить стягнути з відповідачки на
його користь суму франшизи у розмірі 1
000, 00 грн., суму реальних збитків у
розмірі 955, 00 грн., упущену вигоду в
розмірі 125 000, 00 грн., а також суму
судового збору у розмірі 1 300, 00 грн.

При цьому позивач посилається те, що 30
грудня 2011 року ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Хюндай Акцент» д/н НОМЕР_1
по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі,
не вибравши безпечну швидкість та
дистанцію, не врахувавши дорожні умови,
вчинила дорожньо-транспортну пригоду,
зіштовхнувшись з автомобілем «Опель
Омега», д/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_4, що зупинився попереду, в
результаті чого автомобілю позивача
були заподіяні значні механічні
пошкодження. Останній автомобіль
належить на праві приватної власності
позивачу.

Також ОСОБА_1 зазначає, що в подальшому
вина ОСОБА_2 була підтверджена
постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року, якою
він був визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Оскільки автотранспортний засіб марки
«Хюндай Акцент» д/н НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2, в рамках дії Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» був застрахований ПрАТ «УАСК
АСКА» згідно договору ОСЦПВ №АА1174903, то
останній відшкодував позивачу суму
нанесеної матеріальної шкоди в частині
механічних пошкоджень завданих
автомобілю позивача. Однак ПрАТ «УАСК
АСКА» не сплатила суму франшизи у
розмірі 1 000, 00 грн., а також суму
окремих збитків, понесених позивачем
внаслідок вищевказаного ДТП.

Крім того, позивач вказує, що внаслідок
пошкодження автомобіля він не зміг
здійснювати підприємницьку діяльність
з перевезення пасажирів протягом п'яти
кварталів, внаслідок чого поніс збитки
у вигляді упущеної вигоди у розмірі 125
000, 00 грн., що також просить стягнути з
відповідачки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у
судовому засіданні не визнав позовні
вимоги ОСОБА_1 та вказав, що позивач не
наводить доказів того, що суми,
відшкодованої йому ПрАТ «УАСК АСКА»
було недостатньо для відновлення
пошкодженого автомобіля. Також
зазначив, що на підтвердження суми
упущеної вигоди позивач надав звіт СПД
за третій квартал 2011 року, однак з
даного звіту не можна зробити висновок,
що за наступні п'ять кварталів ним міг
бути отриманий прибуток у розмірі 125
000, 00 грн., оскільки для вирішення
розміру доходів необхідно встановити
обсяг виручки саме за ці п'ять
кварталів, а також встановити час
простою автомобіля у зв'язку з його
ремонтом. Крім того, ОСОБА_1 не мав
наміру відновлювати пошкоджений
автомобіль, про що свідчить те, що він
продав окремі його частини.

Представник відповідача ПрАТ «УАСК
АСКА» в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. До суду
надійшли письмові пояснення
представника з відповідними додатками
у вигляді платіжних доручень, які
підтверджують відшкодування страхових
виплат ОСОБА_1 Просить розглядати
справу за його відсутності..

Дослідивши матеріали цивільної справи
у їх сукупності, прийнявши до уваги
докази, вислухавши думки сторін, повно
і всебічно з'ясувавши обставини справи,
суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1
такими, що підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 грудня 2011 року
ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай
Акцент» д/н НОМЕР_1 по вул. Люстдорфська
дорога в м. Одесі, не вибравши безпечну
швидкість та дистанцію, не врахувавши
дорожні умови, вчинила
дорожньо-транспортну пригоду,
зіштовхнувшись з автомобілем «Опель
Омега», д/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_4, що зупинився попереду, в
результаті чого автомобілю позивача
були заподіяні значні механічні
пошкодження. Останній автомобіль
належить на праві приватної власності
позивачу, що підтверджується копією
технічного паспорту на керування
транспортним засобом (а. с. 3), а також
ліцензійною карткою серії НОМЕР_3 (а. с.
11).

В подальшому вина ОСОБА_2 у
вищевказаному ДТП була підтверджена
зібраними доказами, зокрема,
протоколом про адміністративне
правопорушення серії №585563 від 18 серпня
2012 року, постановою про відмову в
порушенні кримінальної справи від 17
серпня 2012 року, поясненнями ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також відповідною
схемою ДТП.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року
ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (а. с. 6), однак
провадження по справі про притягнення
її до адміністративної
відповідальності закрито у зв'язку з
закінченням на момент розгляду справи
строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, у судовому засіданні
встановлений причинно-наслідковий
зв'язок між вищевказаною
дорожньо-транспортною пригодою та
механічними ушкодженнями,
спричиненими автомобілю позивача. Так,
неправомірними діями відповідачки
автомобілю «Опель Омега», д/н НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_1 було завдано
матеріальну шкоду.

Судом також встановлено, що
автотранспортний засіб марки «Хюндай
Акцент» д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2,
в рамках дії Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» був застрахований ПрАТ «УАСК
АСКА» згідно договору ОСЦПВ №АА1174903.

Тому ПрАТ «УАСК АСКА» відшкодувало
позивачу суму нанесеної матеріальної
шкоди в частині механічних пошкоджень
завданих його автомобілю, у розмірі 31
542, 27 грн., що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями
за період з 28 листопада 2012 року по 14
лютого 2013 року (а. с. 73-86).

Факт сплати третьою особою
вищевказаної суми не заперечувався
позивачем у судовому засіданні.

Однак ПрАТ «УАСК АСКА» не сплатила на
рахунок позивача суму франшизи у
розмірі 1 000, 00 грн., як частину збитків,
що не відшкодовується страховиком
згідно з договором страхування у
відповідності до ст. 9 Закону України
«Про страхування».

Виходячи зі змісту п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст.
37 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», якщо внаслідок
ДТП, що сталася з особою,
цивільно-правова відповідальність
якої була застрахована, шкоду було
заподіяно майну, то компенсувати
позивачу суму франшизи у повному
обсязі має страхувальник або особа,
відповідальність якої застрахована.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими
вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його
користь з ОСОБА_2 суму франшизи у
розмірі 1 000, 00 грн.

У судовому засіданні доведено також, що
в результаті ДТП від 30 грудня 2011 року
позивачем понесені додаткові витрати
на суму 955, 00 грн., яка складається з:
витрат на послуги евакуатора у розмірі
850, 00 грн., що підтверджується
квитанцією №421110005 від 11 січня 2012 року;
комісії за оплату послуг у розмірі 25, 00
грн., що підтверджується квитанцією
№421110006 від 11 січня 2012 року та витрат на
послуги спеціального майданчику МРЕВ-1
у розмірі 68, 00 грн., що підтверджується
квитанціями №275086 та №275088 від 11 січня
2012 року, а також комісії банку у
розмірі 12, 00 грн., що підтверджується
квитанціями №275087 та №275089 від 11 січня
2012 року (а. с. 12, 13).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

У відповідності з ч. 2, 5 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст.
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
зіткнення декількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується винною
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
якщо вона не доведе, що шкоду було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Вирішуючи питання про відшкодування
шкоди, завданої майну позивача в
результаті ДТП, та визначаючи розмір
такої шкоди, суд враховує положення ст.
1192 ЦК України, згідно з яким з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов 'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати їй в натурі (передати річ
того ж роду і тієї ж якості, полагодити
пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
таких збитків підлягає відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення втраченої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв 'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Тому суд вважає, що реальні збитки у
розмірі 955, 00 грн. також підлягають
відшкодуванню відповідачкою на
користь ОСОБА_1

Щодо вимог позивача в частині
відшкодування на його користь суми
упущеної вигоди у розмірі 125 000, 00 грн.,
то суд вважає їх необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що автомобіль
«Опель Омега», д/н НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_1, був задіяний для внутрішніх
перевезень пасажирів, як таксі, що
випливає з відповідної ліцензійної
картки ФОП ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 (а. с. 11).

П. 2 ч. 2 ст. 22, ст. 1166 ЦК України та п. 14
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» передбачена можливість
відшкодування га користь потерпілої
особи суми не отриманих доходів
(упущеної вигоди).

На підтвердження суми упущеної вигоди
позивач надав звіт СПД за третій
квартал 2011 року (а. с. 8), з якого
вбачається, що обсяг виручки за надання
послуг з перевезення пасажирів та
послуг диспетчера за третій квартал 2011
року складає 26 964, 00 грн. Однак, суд
вважає, що з даного звіту не можна
зробити висновок, що за наступні п'ять
кварталів ним міг бути отриманий
прибуток у розмірі 125 000, 00 грн.,
оскільки для вирішення розміру доходів
необхідно встановити обсяг виручки
саме за цей період, а також встановити
час простою автомобіля у зв'язку з його
ремонтом.

До того ж, жодних допустимих доказів на
підтвердження того, що позивач міг
отримати за вищевказаний період суму
доходів у розмірі 125 000, 00 грн., а також
доказ того, що він не працював протягом
даного періоду та не отримував інших
доходів, до суду надано не було.

Це кореспондує загальним положенням
процесуального законодавства (ч. 1 ст. 60
ЦПК України), відповідно до яких кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Отже якщо
позивач пред'являє вимогу про
відшкодування реальної шкоди та/або
упущеної вигоди, він має надати докази
наявності таких збитків (платіжні або
інші документи, що підтверджують
витрати, документи, що підтверджують
наявність упущеної вигоди тощо).

Крім того, судом встановлено, що
страхові кошти, отримані позивачем від
третьої особи, не були витрачені на
відновлення пошкодженого автомобіля
чи на придбання нового транспортного
засобу. Також ОСОБА_1 не передав
пошкоджений автомобіль відповідачці
після виплати страхових коштів у
повному обсязі, що суперечить вимогам
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки».

Вищевказані обставини не
заперечувались також і позивачем, а
тому вважається доведеними у судовому
засіданні.

Тому суд приходить до висновку, що
ОСОБА_1 не мав наміру відновлювати
пошкоджений автомобіль, про що
свідчить те, що він продав окремі його
частини, а сам автомобіль був проданий
близько року тому шляхом проведення
аукціону ПрАТ «УАСК АСКА».

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, у судовому засіданні
доведено, що внаслідок звернення до
суду з позовом ОСОБА_1 поніс додаткові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1 280, 00 грн., які відповідно до ч.
1 ст. 88 ЦПК України також підлягають
стягненню з відповідачки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено право на
справедливий суд, зокрема кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо
його прав та обов'язків цивільного
характеру.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9 Закону України «Про
страхування», ст. ст. 12, 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», п. 17 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188 ЦК
України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 208-209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи ПрАТ «УАСК АСКА»
про відшкодування шкоди, - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму франшизи у розмірі 1 000 (одна
тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму у розмірі 955 (дев'ятсот п'ятдесят
п'ять) грн., що складається з: витрат на
послуги евакуатора у розмірі 850
(вісімсот п'ятдесят) грн.; комісії за
оплату послуг у розмірі 25 (двадцять
п'ять) грн.; витрат на послуги
спеціального майданчику МРЕВ-1 у
розмірі 68 (шістдесят вісім) грн.,
комісії банку у розмірі 12 (дванадцять)
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судового збору у розмірі 1 280 (одна
тисяча двісті вісімдесят) грн.

В задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Ю.Б. Свячена