Справа № 201/463/14ц
Провадження 2/201/491/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 лютого 2014 року
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещов В.В.,
при секретарі Горбатенко Д.К.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа відділ паспортної
реєстрації і міграційної роботи про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року до Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська
звернувся позивач з вищезазначеним
позовом, в обґрунтування заявлених
вимог посилався на те, що йому на
підставі договору купівлі-продажу від
16 листопада 2013 року належить квартира
АДРЕСА_1. Незважаючи на втрату права
приватної власності на квартиру,
відповідач чинить перешкоди у
володінні та користуванні квартирою, а
саме не бажає знятися з реєстрації у
вказаній квартирі, що в свою чергу
створює позивачу перешкоди у вільному
володінні та розпорядженні квартирою.
Просив суд усунути перешкоди в
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання
відповідача таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1, зняття
його з реєстраційного обліку вказаної
адресою.

Представник позивача надала заяву з
проханням справу розглянути без її
участі, позовні вимоги просила
задовільнити у повному обсязі, проти
заочного розгляду справи не
заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове
засідання не з`явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Враховуючи вищезазначені обставини,
суд вважає можливим розглянути справу
у відсутність відповідача згідно
положень ст.ст.169, 224 ЦПК України за
правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК
України та винести по справі заочне
рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 16.11.2013 року приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі № 5771, що
підтверджується копією зазначеного
договору (а.с.6)

У вказаній квартирі зареєстрований
відповідач, який є попереднім
власником вказаної квартири , в
квартирі за місцем реєстрації не
мешкає і фактично проживає за адресою
АДРЕСА_2. Доказом того, що відповідач
ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 є
договір купівлі-продажу квартири від
16.11.2013 року (а.с.6), а також акт обстеження
вказаної квартири (а.с.23).

Пунктом 7 укладеного між позивачем та
відповідачем договору купівлі-продажу
від 16 листопада 2013 року передбачено, що
продавець зобов'язується зняти з
реєстрації всіх зареєстрованих осіб за
адресою відчуджуванного майна та
звільнити відчуджене майно від
належних йому та його родині речей в
строк до 19.11.2013 року, але відповідач не
виконав умови зазначеного договору,
чим порушує право власності позивача
на спірне житло.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Згідно вимог ст.319 ЦК України
здійснення права власності, а саме
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.1 Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997
року кожна фізична особа має право
мирно володіти своїм майном.

Згідно з ст.109 ЖК України виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Суд приходить до висновку, що уклавши
договір купівлі-продажу відповідач
добровільно передав позивачу своє
право власності на квартиру, складовою
частиною якого є право проживання у
ній. Таким чином відповідач підлягає
визнанню таким, що втратив право
користування цим житлом.

Оцінюючи позовні вимоги в частині
зняття з реєстрації, суд приходить до
висновку проте, що вони є передчасними,
оскільки зняття з реєстрації
відповідача може бути здійснено після
набрання данним рішенням чинності,
саме на підставі рішення про втрату
права користування житлом.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.317,319,391 ЦК України, ст.47
Конституції України,ст.109 ЖК України,
ст.ст.88,215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1, та
виселити його з даного житлового
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229
гривень 40 копійок судових витрат.

В задоволені позовних вимог в частині
зняття особи з реєстраціїї - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя
В.В. Трещов