22-ц/775/1749/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Хараджа О.О.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Баркової
Л.Л., Гаврилової Г.Л.,
при секретарі - Бєльченко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4, про стягнення
грошових коштів, отриманих без
достатньої правової підстави, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 29
27 листопада 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів,
отриманих без достатньої правової
підстави, в розмірі 61 777,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 30.04.2013 року між ним
та відповідачем була досягнута усна
домовленість про укладення договору
купівлі-продажу автомобіля PEUGEOT EXPERT, 2001
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
за 7600,00 доларів США, що на момент
грн. На їх звернення в нотаріальну
контору нотаріус відмовила в оформлені
довіреності, посилаючись на те, що
довіреність на підтвердження
повноважень ОСОБА_3 старого зразку та
не може бути використана. Відповідач
повідомив позивачу, що придбав
вказаний транспортний засіб за
довіреністю у власника ОСОБА_4 у 2007
році, зв'язався з останнім з проханням
допомогти оформити довіреність на
нього як на нового покупця. 30.04.2013 року
ОСОБА_4 оформив нотаріально посвідчену
довіреність на нього, а ОСОБА_3 отримав
кошти за автомобіль, про що видав
відповідну письмову розписку. Однак,
07.11.2013 року під час експлуатації
придбаного позивачем автомобіля, його
зупинили працівники ДАІ та вилучили
автомобіль на штрафний майданчик,
пояснивши, що транспортний засіб
знаходиться під арештом та в розшуку.
Пізніше з'ясув, що власник автомобіля
ОСОБА_4 є боржником перед ЗАТ
«Альфа-Банк» та відносно нього
виконавчою службою відкрито виконавче
провадження. Через те, що автомобіль не
був знятий з реєстрації в органах ДАЇ
та у зв'язку з відсутністю укладеного
письмового договору купівлі-продажу
вважає, що має місце безпідставне
збагачення з боку відповідача.
Посилаючись на положення ч.3 ст. 208, п.2
ст. 536, ст.ст. 625, 1212, 1214 Цивільного
кодексу України, просив стягнути з
відповідача на свою користь
безпідставно отримані ним грошові
прострочення виконання грошових
зобов'язань в сумі 1053,10грн., всього
Рішенням Іллічівського районного
суду м.Маріуполя Донецької області від
29 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4, про стягнення
грошових коштів, отриманих без
достатньої правової підстави,
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 60 724 грн., витрати
по оплаті судового збору 608,02 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Третя особа ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, подав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності.
Тому, виходячи з положень ст.305 ЦПК
України, з урахуванням думки учасників
процесу колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи у відсутності третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_5, які доводи
апеляційної скарги підтримали, просили
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду скасувати та залишити
позов без розгляду, заперечення
відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_6, які просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи та не оспорюється
сторонами, що між позивачем та
відповідачем була досягнута усна
домовленість про укладення договору
купівлі-продажу автомобіля PEUGEOT EXPERT, 2001
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
за 7600 доларів США. Відповідач передав
вказаний автомобіль позивачу. Позивач
передав відповідачу за проданий ним
автомобіль 7 600 доларів США, що
вбачається із письмової розписки від
30.04.2013 року.

На виконання цієї домовленості 30.04.2013
року ОСОБА_4 на ім'я позивача видав
нотаріально посвідчену довіреність за
реєстраційним №622 на право
експлуатації, користування та
розпорядження автомобілем PEUGEOT EXPERT, 2001
року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Згідно інформації центру №1 надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Маріуполь та
Новоазовського району при УДАІ ГУМВС
України в Донецькій області від 18.07.2014
року власником автомобіля PEUGEOT EXPERT, 2001
року випуску, державний номер НОМЕР_1, є
ОСОБА_4

Відповідно до інформації Жовтневого
ВДВС Маріупольського МУЮ від 08.08.2014
року на виконанні у державній
виконавчій службі знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
13.11.2009 року Новозаводським районним
судом м. Чернігова, про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-банк»
заборгованості в сумі 337405,50 грн. В
рамках примусового виконання рішення
суду державним виконавцем було
накладено арешт та оголошено в розшук
автомобіль PEUGEOT EXPERT, 2001 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, постановою
В7/3565 від 17.10.2011 року. 08.11.2013 року
державним виконавцем було складено акт
опису та арешту вказаного
транспортного засобу, який передано на
відповідальне зберігання ОСОБА_7

Вирішуючи позов про стягнення
безпідставно набутих коштів, суд
першої інстанції виходив з того, що у
порядку, встановленому нормами
цивільного законодавства, між
сторонами письмовий договір
купівлі-продажу автомобіля не
укладався, а розписка про отримання
грошових коштів не може бути визнана
підтвердженням вчинення договору
купівлі-продажу, того, що видача
генеральної довіреності або
передоручення повноважень на
транспортний засіб без укладення
договору купівлі-продажу не є
договором, який укладений відповідно
до норм закону та допускає перехід
права власності до інших осіб. Тому, за
відсутності укладеного між сторонами у
встановленому законом порядку
договору купівлі-продажу
транспортного засобу, суд дійшов
висновку, що відповідач без достатніх
на те правових підстав набув та утримує
грошові кошти позивача в сумі 7 600
доларів США, що станом на 30.04.2013 року
(день передачі грошових коштів) згідно
офіційного курсу НБУ складає 60 724 грн., у
зв'язку з чим ці кошти підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Відмовляючи в задоволені позову про
стягнення 3% річних суд першої
інстанції, керуючись положеннями
ст.ст.1214 ч.2, 536, 625 ч.2, 530 ЦК України,
виходив з того, що, оскільки суду не
було надано доказів підтвердження
звернення позивача до відповідача з
вимогою про повернення коштів, тому
дійшов до висновку, що вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

У зв'язку із частковим задоволенням
позову, виходячи з положень ст.88 ЦПК
України, суд вирішив питання про
розподіл судових витрат та пропорційно
задоволеним вимогам стягнув з
відповідача на користь позивача суму
судового збору в сумі 608,02 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України
особливості договору купівлі-продажу
окремих видів майна можуть
встановлюватися законом.

Згідно ч.2 ст. 640 ЦК України якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України для
вчинення правочинів між фізичними
особами на суму, що перевищує у 20 і
більше разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, є
обов'язковою письмова форма угоди.
Постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року N 1388 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів" також встановлено
письмову форму договору
купівлі-продажу автомобілів. А
відповідно до пункту 4 зазначеної
постанови перед відчуженням
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно з положеннями п.41 Порядку №1388
забороняється зняття з обліку та/або
перереєстрація на нового власника
транспортних засобів, стосовно яких є
ухвала суду про накладення арешту або
заборону зняття з обліку чи постанова
державного виконавця про накладення
арешту.

Крім того, в пункті 8 Порядку №1388
визначені документи, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, на підставі яких в подальшому
здійснюється реєстрація автомобіля на
нового власника, серед яких відсутні
нотаріальна довіреність та письмова
розписка, які в даному випадку були
оформлені між сторонами спору. Отже
такі документи не є підставою для
переходу прав власності та зміну
власника.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення
цієї глави застосовується також до
вимог про: 1) повернення виконаного за
недійсним правочином; 2) витребування
майна з чужого незаконного володіння;
3)повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування
шкоди особою, яка незаконно набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи.

Судом встановлено, що між сторонами
була досягнута усна домовленість про
купівлю-продаж автомобіля PEUGEOT EXPERT, 2001
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
який перебував у користуванні
відповідача на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 09.04.2007
року, за 7600 доларів США шляхом
оформлення довіреності на управління
транспортним засобом з правом
розпорядження і така довіреність була
видана на ім'я позивача власником
автомобіля ОСОБА_4 30.04.2013 року. При
цьому, автомобіль з обліку не знімався
і значиться на праві власності за
ОСОБА_4

Згідно письмової розписки від 30.04.2013
року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 за
продаж вказаного автомобіля 7600 доларів
США.

З наведеного вбачається, що у
встановленому законом порядку договір
купівлі-продажу автомобіля між
сторонами не укладався, не укладався
такий договір і між позивачем та
власником автомобіля, а довіреність на
право керування автомобілем з правом
розпорядження не може бути визнана
вчиненням договору купівлі-продажу як
і письмова розписка про отримання
грошових коштів відповідачем.

Крім того, станом на квітень 2013 року
договір купівлі-продажу зазначеного
транспортного засобу у встановленому
законом порядку не міг бути укладений,
оскільки згідно інформації Жовтневого
ВДВС Маріупольського МУЮ від 08.08.2014
року на виконанні у державній
виконавчій службі знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
13.11.2009 року Новозаводським районним
судом м. Чернігова, про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-банк»
заборгованості в сумі 337405,50 грн. В
рамках примусового виконання рішення
суду державним виконавцем було
накладено арешт та оголошено в розшук
автомобіль PEUGEOT EXPERT, 2001 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, постановою
В7/3565 від 17.10.2011 року.

За таких обставин з урахуванням
наведених вимог законодавства колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов до висновку про
безпідставне набуття відповідачем
грошових коштів, оскільки відповідач
без достатніх на те правових підстав
набув та утримує грошові кошти
позивача в сумі 7 600 доларів США, що
станом на 30.04.2013 року (день передачі
грошових коштів) згідно офіційного
курсу НБУ складає 60 724 грн., у зв'язку з
чим ці кошти підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Відповідно дост.38 ЦПК України сторона,
третя особа можуть брати участь у
цивільній справі особисто або через
представника. Особиста участь у справі
не позбавляє її права мати в цій справі
представника.

Згідно з положеннями ст.42 ЦПК України
повноваження представників сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
мають бути посвідчені документами,
зокрема, нотаріально посвідченою
довіреністю.

Представник, який має повноваження на
ведення справи в суді, може вчиняти від
імені особи, яку він представляє, усі
процесуальні дії, що їх має право
вчиняти ця особа. Обмеження
повноважень представника на вчинення
певної процесуальної дії мають бути
застережені у виданій йому
довіреності. (ст.44 ЦПК України).

Зі справи вбачається, що позивач
особисто участі у справі в суді першої
інстанції не приймав, а діяв через
своїх представників ОСОБА_8 і ОСОБА_9,
яким нотаріально посвідченою
довіреністю від 13.11.2013 року надав
повноваження представляти його
інтереси та вести від його імені справи
в судах з усіма процесуальними правами
та обов'язками, які надано законом
позивачу, в тому числі з правом
пред'явлення позову, зміни предмету та
підстав позову, збільшення або
зменшення позовних вимог, укладення
мирової угоди, відмови від позову тощо
(а.с.19).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета позову на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язання
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Як вбачається зі справи, позивачем
пред'явлено до суду позов до
відповідача про стягнення
безпідставно отриманих грошових
коштів у розмірі 61777,10грн.
Обгрунтовуючи свої вимоги позивач в
позовній заяві (а.с.3-5) зазначив, що ця
сума грошових коштів складається з
безпідставно отриманих коштів за усною
домовленістю про укладення договору
купівлі-продажу автомобіля в сумі
60724грн. та з трьох процентів річних в
розмірі 1053,10грн.

Вимог про стягнення грошових коштів в
сумі 7600 доларів США в еквіваленті до
національної валюти позивач не
заявляв.

З огляду на наведене, колегія
суддів вважає, що, розглядаючи справу в
межах заявлених позовних вимог та
наданих сторонами доказів, у суду
першої інстанції не було підстав для
застосування вимог ст.533 ЦК України, на
яку посилається позивач в апеляційній
скарзі, та стягнення з відповідача на
користь позивача грошових коштів в
сумі 7600 доларів США за курсом НБУ на час
розгляду справи, оскільки позивачем
такі вимоги не заявлялись. Тому
апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду в частині стягнення
безпідставно отриманих грошових
коштів колегія суддів не вбачає.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що його представники
проявили недобросовісність та не
змінили позовні вимоги та не збільшили
розмір позовних вимог, як йому обіцяли,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки на їх підтвердження позивач
жодних доказів не надав.

Апеляційних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
стягнення з відповідача на користь
позивача 3% річних на підставі ст.625 ЦК
України у справі не вбачається,
оскільки письмова розписка не
передбачає будь-яких строків виконання
зобов'язань, а позивач не надав суду
доказів про пред'явлення ним вимоги до
відповідача про повернення грошових
коштів, отриманих на підставі даної
розписки, відповідач же обставин щодо
пред'явлення позивачем до нього вимоги
про повернення грошових коштів не
визнав.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність апеляційних підстав для
скасування чи зміни рішення суду, у
зв'язку з чим рішення суду підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга позивача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
29 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.