АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/351/14
Головуючий 1 - інстанції -
Справа № 632/1313/13-ц
Категорія -про оспорювання
05 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого судді -
суддів колегії -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Харкову
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Харківської області від 03 липня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог - Відділ державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції про оспорювання материнства, -
В травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до Первомайського міськрайонного суду
Харківської області з позовом, в якому
просив визнати, що ОСОБА_5 не є матір'ю
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що відповідно до
укладеного між ним та відповідачкою
17.02.2011 року договору «про виношування
дитини» остання є тільки сурогатною
матір»ю, надала йому послуги ,
пов»язані із застосуванням штучного
запліднення та імплантації ембріона,
виносила біологічно чужу дитину, тому
не може вважатися її матір»ю, проте
зазначена як матір ОСОБА_6 в актовому
записі та свідоцтві про його
Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 03 липня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалою судді апеляційного суду
Харківської області від 29 листопада 2013
року Відділу державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції ( далі ВДРАЦС РС ХМУЮ) поновлено
строк на апеляційне оскарження
вказаного рішення суду першої
інстанції.

В апеляційній скарзі ВДРАЦС РС ХМУЮ
просить скасувати рішення суду першої
інстанції від 03 липня 2013 року і
ухвалити нове рішення, посилаючись на
те, що державна реєстрація народження
громадянина ОСОБА_6 була проведена на
підставі статті 126 Сімейного кодексу
України, відповідно до положень якої -
походження дитини від батька
визначається за заявою жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою. Заявниками при реєстрації
народження дитини особисто були ОСОБА_4
та ОСОБА_5 Ними було заповнено заяву
матері та батька дитини про визнання
батьківства, яку було власноруч ними
підписано. У відповідності з
представленими документами, було
складено актовий запис про народження
№ 4959 від 24.12.2011 року на громадянина
ОСОБА_6, який був підписаний власноруч
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та видано свідоцтво про
народження дитини.

Вказує також,що відповідно до положень
ч. 15 Правил державної реєстрації актів
цивільного стану в Україні,
затверджених Наказом Міністерства
Юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року №
719/4940 (зі змінами та доповненнями), якщо
батьки не перебувають у шлюбі між
собою, походження дитини від матері
визначається на підставі відповідних
документів, а походження дитини від
батька визначається за заявою матері
та батька дитини про визнання
батьківства. До Відділу була надана
заява про визнання батьківства від
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В актовому записі про
народження в графі «відмітки»
зроблений відповідний запис, який був
підписаний заявниками.

Вважає, що державна реєстрація
народження дитини була проведена
згідно чинного законодавства України
та відповідно до представлених
заявниками документів.

Одночасно вказує, що на час
реєстрації народження Відділу не було
відомо про факт переносу ембріона та не
було надано жодного документу, який би
підтверджував даний факт.

Застосування до виниклих
правовідносин ст.123 СК України вважає
безпідставним, оскільки позивач у
зареєстрованому шлюбі не перебував і
не перебуває.

У запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача просить
відмовити у її задоволенні, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, посилаючись на безпідставність
доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді;
пояснення осіб, які беруть участь у
справі; перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України: у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
доходить висновку, що скарга
задоволенню не підлягає.

Посилання апелянта на
безпідставне застосування судом
першої інстанції до спірних
правовідносин ст.123 СК України
суперечить змісту оскаржуваного
рішення, в якому суд зазначив, що норми
ст.123 СК України не підлягають
застосуванню і вирішив спір на
підставі ст.ст.3,4,10,7,121 СК України, ст.52
Конституції України, Декларації прав
дитини від 20.11.1959 року, Конвенції ООН
«Про права дитини» ратифікованої
постановою Верховної ради УРСР від
27.02.1991 року.

Відповідно до ст. 121 СК України
права та обов»язки матері, батька і
дитини грунтуються на походженні
дитини від них, засвідченому органом
державної реєстрації актів цивільного
стану в порядку, встановленому
статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Предметом спору за позовом
ОСОБА_4 є біологічне (генетичне)
материнство відповідачки ОСОБА_5
відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що за умовами
договору , укладеного 17 лютого 2011 року
між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 «Про виношування
дитини» відповідачка , як сурогатна
матір, зобов»язалась надати позивачу
послуги , пов»язані із застосуванням
штучного запліднення і імплантації
ембріона.

За цим договором ОСОБА_5 взяла на
себе обов»язок по виношуванню
вагітності, яка настала в результаті
переносу до порожнини її матки
ембріонів, отриманих шляхом
екстракорпорального запліднення з
використанням яйцеклітини та сперми,
що належать генетичних батькам.
Генетичним батьком, згідно договору, є
позивач.

Відповідач також зобов»язалась
оформити нотаріально свою згоду на
запис в свідоцтві про народження
дитини батьками - генетичних батьків.

27 квітня 2011 року була
нотаріально посвідчена заява ОСОБА_5, в
якій вона надала згоду на запис батьком
дитини позивача та підтвердила, що
прав на народжену дитину пред»являти
не буде.

Під час складання актового
запису про народження ОСОБА_6
відповідачка не заявила про сурогатне
материнство і всупереч умовам
договору була записана матір»ю дитини.

Укладений між нею та позивачем
17.02.2011 року договір ОСОБА_5 не оспорила,
Під час розгляду справи будь-яких
доказів свого генетичного
споріднення з дитиною ОСОБА_6 до суду
не надала і рішення, яким було визнано,
що вона не є матір»ю цієї дитини, не
оскаржила.

ВДРАЦС РС ХМУЮ вказаного висновку
суду також не спростував і в
апеляційній скарзі на рішення суду
першої інстанції не вказує на
невідповідність цього висновку
фактичним обставинам справи, а на те,
що нормами діючого СК України не
передбачено складання актового запису
про народження та видачу свідоцтва про
народження без зазначення в цих
документах відомостей про матір.

Проте, на думку судової колегії
вказані обставини не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції , яким визнано, що
відповідачка не є матір»ю дитини,
оскільки це рішення відповідає
фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч.1 ст.307,
ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова
колегія , -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану по
місту Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Харківської області від 03 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -