Справа № 522/8183/13-ц
Провадження №2/522/3754/14
Р І Ш Е Н Н Я

24 січня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, про визнання права
на частку у спадщині, суд, -

ВСТАНОВИВ :

02.04.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про встановлення
факту постійного проживання зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, про визнання права на частку
у спадщині, яким просила суд встановити
факт постійного проживання її,
позивачки, зі спадкодавцем ОСОБА_3 на
час відкриття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 07.04.2010 року,
видане державним нотаріусом Шостої
державної нотаріальної контори
Вахненко Ю.О., зареєстроване в реєстрі
за №6-472, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3,
померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати за
ОСОБА_1 право на спадщину, яка
складається з 1/2 частини кватири за
адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримали й пояснила,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина - квартира АДРЕСА_1.
Спадкодавець заповіт не складав,
порядок спадкування за законом не
змінював. Спадкоємцями першої черги є
вона, позивачка, та її мати,
відповідачка ОСОБА_2, яка при зверненні
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини утаїла, що окрім
неї, відповідачки, є ще спадкоємиця
першої черги. Позивачка стверджує, що
вона належним чином прийняла спадщину,
так як спільно проживала зі
спадкодавцем, допомагала йому із
ліками, коштами, сплачувала комунальні
послуги, була пов'язана спільним
побутом, вела спільне господарство, і
заяву про відмову від спадщини не
подавала. Позивачка зазначила, що вона
звернулася до нотаріальної контори за
місцем розташування спадкового майна з
питання отримання свідоцтва про право
на спадщину у порядку спадкування за
законом як спадкоємець першої черги,
однак їй було відмовлено у видачі
свідоцтва, оскільки свідоцтво про
право на спадщину за законом вже було
видано відповідачці на спадкове майно
- квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Позивачка обґрунтовує свої позовні
вимоги ст.1268 ЦК України, згідно якої
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Позивачка посилається на
роз'яснення в п.7. Пленуму Верховного
Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», в якому зазначено, що при
вирішенні вимог про встановлення факту
прийняття спадщини і місця її
відкриття суд має виходити з того, що
місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця, діями ж, що свідчать про
прийняття спадщини, є фактичний вступ
заявника в управління чи володіння
спадковим майном у межах
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини.

Представник відповідача позов не
визнав, заперечувала проти задоволення
позову, посилаючись на ті обставини, що
позивачка не прийняла належним чином
спадщину, на момент смерті спадкодавця
разом з ним не проживала, не доглядала
ОСОБА_3, та не надала достатніх доказів
щодо належного прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_3

Суд, вивчивши матеріли справи,
заслухавши пояснення сторін,
вважає|лічить|, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво
про смерть, видане Першим Приморським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції (актовий запис №3641).

За життя померлому ОСОБА_3 на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1 на
підставі довідки про виплату паю,
виданої ЖБК «Політехнік-2» від 02.09.1993
року за № 34/115. Право власності було
зареєстровано у КП «Одеське МБТІ та
РОН» 22.11.1993 року, в книзі №6к, на стон. 195,
під реєстровим №119, реєстраційний
номер 29800376.

Відповідно до ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

За приписами ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом з'ясовано, що за життя ОСОБА_3
заповіту не склав, а відтак -
спадкоємцями першої черги за законом
являється відповідачка ОСОБА_2, як
дружина померлого, та позивачка
ОСОБА_1, як донька померлого, про що
свідчить свідоцтво про народження,
видане Другим Приморським відділом
реєстрації актів цивільного стану
одеського міського управління юстиції
(актовий запис №1749 від 22.11.1955 року)

Як вбачається зі спадкової справи №523/09
до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_3, заведеної Шостою одеською
державною нотаріальною конторою, до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини 21.07.2009 року
звернулася ОСОБА_2, яка у своїй заяві
вказала, що крім неї інших спадкоємців
за законом немає.

Позивачка в шестимісячний строк із
заявою про прийняття спадщини після
смерті свого батька та про відмову від
спадщини до нотаріальної контори не
зверталася. Втім згідно ст.1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Суд дійшов висновку про те, що
позивачка ОСОБА_1 на час відкриття
спадщини постійно проживала з
померлим батьком ОСОБА_3, виходячи з
наступного.

Як вбачається з відповіді №170 від 15.11.12
р. Директору Центру «Університетська
клініка) ОСОБА_3, у період з 2008 по 2009 р.
перебував на обліку у
Університетській клініці з діагнозом:
рак простати, ІІІ кл. група ( після
операційний стан 2008 р.), ДЕП ІІІ ст.,
декомпенсація,
інтелектуально-недовірлеве порушення.
Хронічний гепатит. Хронічний
холецистит, Хронічний коліт. Хронічний
пеолоніфрит. Хронічний комбінований
геморой.

Згідно відповіді лікаря ОСОБА_7, ОСОБА_3,
відвідувався та лікувався за викликом
доньки ОСОБА_1, оглядався у присутності
доньки та дружини; потребував
постійного догляду.

Судом з'ясовано, що позивачка
допомагала своєму батьку коштами,
сплачувала комунальні послуги, вела з
ним спільне господарство, що
підтверджується актом про проживання
складеним мешканцями будинку по вул.
АДРЕСА_1, посвідченим головую ЖБК
«Політехнік-2»; отримувала
кореспонденцію за адресою:АДРЕСА_1, що
підтверджується відповідними
квитанціями та листами; після смерті
ОСОБА_3 понесла витрати на його
поховання. Крім того, наведене
підтверджується показаннями свідків
допитаних з боку позивача ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та з боку
відповідачки - ОСОБА_12

Судом не можуть бути взяті до уваги
покази свідків, допитаних з боку
відповідачки, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 та наданий акт від
28.10.2013 року, так як ці докази
спростовуються поясненнями
представника відповідачки та
показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_18, що є
членами родини померлого ОСОБА_3, які
підтвердили у судовому засіданні той
факт, що позивачка допомагала ОСОБА_3
коштами, сплачувала комунальні
послуги, була пов'язана спільним
побутом, вела спільне господарство, під
час хвороби ОСОБА_3 протягом 2008-2009 р.р.
піклувалася та надавала необхідну
допомогу, оскільки останній потребував
постійного догляду за станом здоров'я,
а такий догляд відповідачка, як
дружина, надавати не мала можливості з
причин її похилого віку.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача, що звернення ОСОБА_1 із
заявою про продовження строку для
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_3, є підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог,
оскільки особа вільна у виборі права
захисту своїх порушених прав.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також юридичні факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня
2008 року №7 «Про судову практику у
справах про спадкування» справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними. Якщо виникнення права
на спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення цих
фактів, яка, у разі відсутності спору,
розглядається за правилами окремого
провадження. Зокрема, у такому порядку
суди повинні розглядати заяви про
встановлення родинних відносин із
спадкодавцем, проживання з ним однією
сім'єю, постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

З огляду на вищевикладене суд вважає
доведеним факт постійного проживання
ОСОБА_1, зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час
відкриття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Із матеріалів спадкової справи після
смерті ОСОБА_3 вбачається, що за заявою
ОСОБА_2 07 квітня 2010 року державним
нотаріусом Шостої державної
нотаріальної контори Вахненко Ю.О. було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на спадкове майно - квартиру
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 за номером
реєстрі за № 6-472.

Згідно ч.ч.1.2 ст.1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається кожному з
них із визначенням імені та часток у
спадщині інших спадкоємців.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про
право на спадщину визнається недійсним
за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи те, що позивавка ОСОБА_1 є
спадкоємцем першої черги, так як і
відповідачка ОСОБА_2, а свідоцтво про
право на спадщину за законом видане
лише на ім'я ОСОБА_2, суд вважає за
необхідне визнати частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 07.04.2010 року, видане
державним нотаріусом Шостої державної
нотаріальної контори Вахненко Ю.О. за
номером в реєстрі за №6-472.

Як роз'яснено у п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року №7 «Про судову практику
у справах про спадкування» якщо
постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.
Свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
можливим визнати за ОСОБА_1 права на
спадщину, що складається з 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за законом після смерті свого батька
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з
подальшим оформленням в нотаріальній
конторі правовстановлюючого документа
на спадкове майно.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1261, 1268-1270, 1296,1301 ЦК України, ст.ст.
10,11,58,59, 60, 208, 209, 212, 213, 215, 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1, зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час
відкриття спадщини, яка відкрилася
після смерті, ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом від 07
квітня 2010 року, видане державним
нотаріусом Шостої державної
нотаріальної контори Вахненко Ю.О.,
зареєстроване в реєстрі за № 6-472,
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину,
яка складається з 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.
Одеси. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
24.01.2014