Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 422/1265/13-ц
Провадження № 22ц/782/87/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Карташова О.Ю.,
Дронської І.О.

при секретарі : Скоробогатовій
Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Перевальського районного
суду Луганської області від 24 грудня 2013
року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
знесення будівлі, про стягнення
моральної шкоди, третя особа -
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 є власником двох земельних
ділянок: площею 0,1 га, цільовим
призначенням якої є обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд; площею 0,0233 га, цільовим
призначенням якої є ведення особистого
селянського господарства, які межують
між собою і знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Перевальської міської ради
Перевальського району Луганської
області від 10 червня 2008 року № 125 на
земельній ділянці площею 0,0233 га
відповідачу було надано дозвіл на
будівництво сараю розміром 6,0 м х 3,6 м.

Проте, всупереч приписам
вищенаведеного рішення, відповідач
побудував за відсутності відповідної
дозвільної документації на вказаній
земельній ділянці житлову будівлю,
параметри якої значно перевищують
розміри, визначені рішенням
виконавчого комітету Перевальської
міської ради Перевальського району
Луганської області.

З 2001 року органи державної влади та
місцевого самоврядування неодноразово
приймали заходи, спрямовані на
запобігання порушенню відповідачем
чинного законодавства у вигляді
незаконного будівництва житлової
будівлі, але відповідач навіть не надає
можливості представникам органів
державної влади і місцевого
самоврядування обстежити житлову
будівлю та в жовтні 2012 року його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 188 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення. Відповідач збудував
житлову будівлю на земельній ділянці,
цільовим призначенням якої не є
будівництво саме такої будівлі, за
відсутності будівельного паспорту
забудови земельної ділянки, не надавши
державній архітектурно-будівельній
інспекції повідомлення про початок
будівельних робіт, з порушенням вимог
чинних будівельних норм, при
будівництві відповідач не виконав
проект.

Факт будівництва відповідачем
житлової будівлі на земельній ділянці
порушує права позивача, як власника
суміжної земельної ділянки, а саме
житлова будівля відповідача
перекриває оглядовість з його
житлового будинку на схід; затіняє
територію його земельної ділянки і
його житловий будинок; створює загрозу
переходу пожежі з його житлового
будинку на житлову будівлю ОСОБА_3 і
навпаки, а тому вважає, що житлова
будівля, збудована відповідачем на
вищевказаній земельній ділянці,
підлягає знесенню.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що
внаслідок незаконного будівництва
житлового будинку ОСОБА_3 його
психологічний стан здоров'я, у зв'язку
із зазначеними подіями різко
погіршився, через стресову ситуацію,
пов'язану з незаконним будівництвом, в
нього з'явився сильний головний біль,
безсоння, він знаходився у стані
постійної депресії, у зв'язку з чим
вважає, що ОСОБА_3 заподіяв йому
моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, позивач, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд зобов'язати ОСОБА_3 за свій
рахунок знести житлову будівлю, яка
знаходиться на земельній ділянці,
площею 0,0233 га, наданій ОСОБА_3 у
власність на підставі державного акту
на право власності на земельну ділянку
від 02 вересня 2004 року серії ЛГ № 8108852
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду, заподіяну йому
внаслідок незаконного будівництва в
сумі 15000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати у вигляді судового
збору в розмірі 344 грн. 10 коп.; витрати за
надання правової допомоги в розмірі 3900
грн. 00 коп.

Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про знесення будівлі, про
стягнення моральної шкоди, третя особа
- інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт вказує,
що він не згоден з рішенням
Перевальського районного суду
Луганської області від 24 грудня 2013 року
тому, що воно не відповідає вимогам,
встановленим ст.. 213 ЦПК України, суд при
розгляді справи не виконав всіх вимог
цивільного судочинства, тому рішення є
незаконним, судом не з'ясовано всіх
обставин справи, рішення є
необґрунтованим, а тому просить
скасувати рішення Перевальського
районного суду Луганської області від
24.12.2013 року по справі за його, ОСОБА_2,
позовом до ОСОБА_3, про знесення
житлової будівлі, яка знаходиться на
земельній ділянці, площею 0,0233 га,
наданій ОСОБА_3 у власність на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 02.09.2004 року ЛГ №
8108852 для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
стягнути з ОСОБА_3, на його, ОСОБА_2,,
користь моральну шкоду, заподіяну йому
внаслідок незаконного будівництва в
сумі 15 000 (П'ятнадцять тисяч) грн.,
стягнути з ОСОБА_3, на його, ОСОБА_2,
користь судові витрати: суму судового
збору - 344 (триста сорок чотири) грн. 10
коп., витрати на надання правової
допомоги - 3 900 (три тисячі дев'ятсот) грн.
Загалом - 4 244 (чотири тисячі двісті
сорок чотири) грн. 10 коп.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
сторін, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
встановлені судом обставини у повному
обсязі відповідають матеріалам справи,
оскільки судом встановлено, що
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЛГ
№ 103352, виданого 02 вересня 2004 року
Перевальською міською радою
Перевальського району Луганської
області, ОСОБА_3 є власником земельної
ділянки площею 0,0233 у межах згідно з
планом, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, призначена для ведення
особистого селянського господарства
/а.с.11/.

Згідно витягу з рішення виконавчого
комітету Перевальської міської ради №
125 від 10 червня 2008 року ОСОБА_3 дозволено
будівництво господарчих будов: сараю
розміром 6,0 м х 3,6 м на АДРЕСА_1, згідно
доданого і узгодженого плану дільниці
/а.с.12/.

Свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно серії ЯЯЯ № 006569 від 14
березня 2006 року, виданим виконкомом
Алчевської міської ради, ОСОБА_2
належить двоповерховий житловий
будинок з прибудовою, спорудою та
спорудженнями за адресою: АДРЕСА_2
/а.с.13/.

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 037349, виданого 20 вересня 2006 року
Алчевською міською радою Луганської
області, ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 0,0664 га у межах згідно з
планом, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2, та призначена для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
/а.с.14/.

З листів прокурора Перевальського
району Луганської області № 873 вих. 11
від 28 лютого 2011 року, інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Луганській області № 7/12-410к
від 17 лютого 2011 року, № 7/12-918к від 08
квітня 2011 року вбачається, що ОСОБА_3 не
впустив членів комісії до перевірки
щодо правомірності дій ОСОБА_3 при
здійсненні будівництва житлового
будинку /а.с.16,17,18/.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Позивач ОСОБА_2 та його представник в
судовому засіданні суду першої та
другої інстанції не довели
розташування спірного житлового
будинку з порушенням вимог земельного
законодавства на земельній ділянці,
належній ОСОБА_3, і, відповідно,
порушення прав ОСОБА_2 таким самочинним
будівництвом.

Посилання представника позивача на той
факт, що ОСОБА_3 не допускав комісії
перевірок на свою земельну ділянку, як
на доказ порушення відповідачем
земельного законодавства, то судом
обґрунтовано визнано, що зазначені
позивачем органи не наділені правом
визначати з технічної точки
розташування об'єктів нерухомості та
віднесення будівлі до об'єкту житлових.

Фотознімки будівлі, надані ОСОБА_2, то
суд вважає, що відсутні належні докази
щодо того, що ці знімки дійсно
відтворюють оспорювану ситуацію на
спірній земельній ділянці.

Посилання позивача на той факт, що
ОСОБА_3 збудував житлову будівлю на
земельній ділянці з порушенням вимог
діючого законодавства у сфері
містобудування в частині виконання
робіт з будівництва без затвердженого
проекту, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 5
Закону України «Про основи
містобудування», ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність»,
жодним чином не доводить порушення
прав ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України
право на звернення до суду з позовом
про знесення самочинного збудованого
об'єкта нерухомості мають органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб
право на звернення до суду належить і
таким особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права /ст. 391 ЦК
України/, а також власнику /користувачу/
земельної ділянки, якщо він заперечує
проти визнання за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно /ч. 4
ст. 376 та ст. 391 ЦК України/.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності. Під істотним
порушенням будівельних норм і правил
слід розуміти, зокрема, недодержання
архітектурних, санітарних,
екологічних, протипожежних та інших
вимог і правил, а також зміну окремих
конструктивних елементів житлового
будинку, будівлі, споруди, що впливає на
їх міцність і безпечність. Знесення
нерухомості, збудованої з істотним
порушенням будівельних норм і правил /у
тому числі за відсутності проекту/,
можливо лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила /здійснює/
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

Крім того, позивачем ставиться питання
про зобов'язання відповідача знести
житлову будівлю, збудовану на
земельній ділянці, яка належить
останньому на праві власності
відповідно до державного акту ЛГ № 8108852
від 02 вересня 2004 року, проте в судовому
засіданні не надано доказів наявності
даного державного акту, а з доданих до
позовної заяви документів вбачається
наявність державного акту серії ЛГ №
103352 від 02 вересня 2004 року.

На підставі викладено місцевий суд
правомірно прийшов до висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог та визнав за необхідне відмовити
в задоволенні позову повністю.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта
про незаконність та необґрунтованість
рішення суду слід вважати такими, що не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Перевальського районного суду
Луганської області від 24 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ

Головуючий :

Судді :