Справа № 466/825/14 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/5251/14 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І.,Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Лімітед» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Енерджі лімітед» про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі в сумі 775 740, 00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.08.2007 р. наказом № л/к-06082 його було прийнято на роботу на посаду комерційного директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ультімо. Український центр грошових вимог». 13 лютого 2009 року його незаконно звільнили з посади комерційного директора Товариства з обмеженою відповідальністю „Ультімо. Український центр грошових вимог". У зв'язку з цим він звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до вказаного підприємства про поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, однак 23 березня 2010 року суд відмовив йому у позові і це рішення оскаржено ним в апеляційному порядку. Рішенням апеляційного суду Львівської області, від 02 серпня 2010 року його поновлено на роботі та стягнено заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 323 225 грн., виходячи з розміру заробітної плати в місяць, визначеної сторонами трудовим договором в сумі 18 470 грн. 03.08.2010 р. він звернувся із заявою до генерального директора „Ультімо. Український центр грошових вимог" про поновлення його на роботі відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області 02.08.2010 р. та приступив до роботи. Даний факт стверджується його заявою з відміткою ТзОВ та фотокопією журналу вхідної кореспонденції із записом про прийняття його заяви. Однак, підприємство, з метою уникнення виконання законного рішення суду, через чотири дні після його поновлення на роботі почало процедуру реорганізації підприємства по зміні власника, назви підприємства та зміну його юридичної адреси і фактично всі працівники, всі кошти, всі чинні договори, вся клієнтська база були переведені засновниками на новостворене підприємство «Пріма Колект», а всі боргові зобов'язання, в тому числі і зобов'язання щодо позивача, власники залишили на підприємстві «Ультімо. Український Центр грошових вимог». Згідно Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, запис №7 та №8 від 06.08.2010 р. внесена державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи внаслідок яких змінена назва ТзОВ «Ультімо. Український Центр грошових вимог» на ТзОВ «ЕНЕРДЖІ ЛІМІТЕД» та змінена юридична адреса з м. Київ, Голосіївський район, вул. Васильківська, буд.14, офіс 704 на нову адресу Луганська область, Марківський район, селище міського типу Марківка, вул. Леніна, буд 14. Крім того, оскільки підприємство не виплачувало йому заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу, він змушений був отримати виконавчий лист у Залізничному райсуді м.Львова та звернутись до ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду. На підставі виконавчого листа Франківський ВДВС Львівського МРУЮ частково виконав рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу. Франківським відділом державної виконавчої служби ЛМУЮ було відкрито виконавче провадження в ході якого встановлено, що ТзОВ„Ультімо. Український центр грошових вимог" знаходиться за юридичною адресою у м. Києві по вул. Васильківська 14/704. На підставі чого матеріали справи для виконання були передані у ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, яка в свою чергу встановила зміну назви підприємства на ТзОВ «ЕНЕРДЖІ ЛІМІТЕД», зміну власника, та зміну його юридичної адреси на Луганську область Марківський район смт. Марківка вул. Леніна, буд.14. 15.02.2012р. ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження. Вважає, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі який відповідач зобов'язаний йому сплатити за період з 02 серпня 2010 року по 02 лютого 2014 року становить 775 740 гри. 00 коп., а саме: (18 470 грн. 00 коп. /розмір середньоденної заробітної плати за місяць роботи х 42 місяці кількість місяців затримки за графіком роботи підприємства).

Оскарженим рішенням у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом норм трудового та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ним було надано усі матеріали, які свідчать про його фактичне поновлення на роботі в ТзОВ«Енерджі лімітед». Він вважав себе поновленим на роботі, на підставі домовленостей з керівництвом ТзОВ «Енерджі лімітед». Однак, після тривалого часу невиконання цим Товариством своїх зобов'язань зрозумів, що дії керівництва Товариства не є такими однозначними. Саме з цих причин він почав вживати заходи щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 серпня 2010 р. Вважає, що судом першої інстанції було досліджено його заяву від 27.08.2010 р., згідно якої 30.09.2010 р. він отримав два виконавчі листи про стягнення коштів та про поновлення на роботі, тому твердження суду про те, що не здобуто доказів щодо його звернення до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду про поновлення його на роботі є необгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення позивача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування оскарженого рішення, з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі позивач стверджував про те, що згідно наданих ним доказів, відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області від 02.08.2010 р. про поновлення його на роботі, 03.08.2010 року він приступив до роботи у ТзОВ «Ультімо. Український Центр грошових вимог», яке через чотири дні після його поновлення на роботі почало процедуру реорганізації підприємства по зміні власника, назви підприємства та зміну його юридичної адреси і фактично всі працівники, всі кошти, всі чинні договори, вся клієнтська база були переведені засновниками на новостворене підприємство «Пріма Колект», а всі боргові зобов'язання, в тому числі і зобов'язання щодо позивача, власники залишили на підприємстві «Ультімо. Український Центр грошових вимог».

Отже, як доводами позивача, так і наданими ним доказами, підтверджується та обставина, що рішення апеляційного суду Львівської області, від 02 серпня 2010 року в частині поновлення позивача на роботі було виконано відповідачем 03.08.2010 року.

Доказів, які б стверджували протилежне, а саме ту обставину, що 03.08.2010 року відповідачем ТзОВ» «Ультімо. Український Центр грошових вимог» не було здійснено виконання рішення апеляційного суду Львівської області, від 02 серпня 2010 року в частині поновлення позивача на роботі, і зокрема доказів, щодо примусового виконання вищезазначеного рішення суду про поновлення позивача на роботі, як на це послався в суд першої інстанції оскарженому рішенні, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, позивачем не було надано.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для

ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На пропозицію суду апеляційної інстанції надати для огляду трудову книжку, щоб з»ясувати наявність чи відсутність у ній записів про видачу 03.08.2010 року ТзОВ «Ультімо. Український Центр грошових вимог» наказу про поновлення позивача на роботі, тобто з»ясувати фактичні обставини справи, позивач не надав трудової книжки для огляду і не заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості надати трудову книжку.

Підстав для дослідження судом апеляційної інстанції нових доказів, які , на думку позивача, підтверджували підставність його позовних вимог, у відповідності до ч.2 ст. 303 ЦПК України не було, оскільки позивач не довів, що неподання ним нових доказів було зумовлено поважними причинами.

Отже, доказами у справі не було доведено наявності підстав для покладення на відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Лімітед»(правонаступника ТзОВ «Ультімо. Український Центр грошових вимог») відповідальності за затримку виконання або невиконання ТзОВ «Ультімо. Український Центр грошових вимог» рішення Апеляційного суду Львівської області від 02.08.2010 року про поновлення позивача на роботі.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведені обставини у їх об»єктивній сукупності, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженого рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржене рішення - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ч.ч.1,2 ст.315, ст.ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: _______________ Тропак О.В.

Судді: ________________ Приколота Т.І.

________________ Федоришин А.В.