У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової
Г.І.,Мартинюка В.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Правекс - Банк» до
ОСОБА_6, про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6 на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 17 грудня 2010 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 18 вересня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Правекс - Банк» (далі
по тексту - ПАТ КБ «Правекс - Банк»)
звернулось до суду із позовом до
ОСОБА_6, про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим,
що 12 травня 2008 року між банком та ОСОБА_8
був укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого останньому
було надано кредит в розмірі 2 238 997 євро
шляхом відкриття кредитної лінії по
програмі мультивалютного кредитування
строком до 12 травня 2011 року та сплатою
відсотків за весь час фактичного
користування коштами в розмірі 14,5 %
річних.

З метою забезпечення виконання
зобов`язання по вищевказаному
кредитному договору між позивачем та
ОСОБА_6 28 травня 2008 року був укладений
договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_6
передав в іпотеку банку земельну
ділянку площею 5,9999 га, яка розташована
в АДРЕСА_1

Оскільки боржник ОСОБА_8 належним чином
не виконував свої зобов'язання по
кредитному договору від 12 травня 2008
року утворилась заборгованість в
розмірі 29 651 239,55 грн, яку позивач просив
стягнути вказану заборгованість з
ОСОБА_6 шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 17 грудня 2010 року
позов задоволено частково. В рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_8 за
кредитним договором від 12 травня 2008
року в розмірі 29 651 239,55 грн звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме -
земельну ділянку, загальною площею 5,9999
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських споруд, яка
належить ОСОБА_6 на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №172782 від 16
березня 2006 року. Визначено спосіб
звернення стягнення - реалізація
предмета іпотеки через прилюдні торги.
Встановлено початкову ціну реалізації
того ж предмета іпотеки не нижче 34 844
419,00 грн. Різницю від реалізації
предмета іпотеки і заборгованості за
кредитним договором повернути ОСОБА_6.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 09 листопада 2011 року
рішення суду першої інстанції змінено,
абзац 2 резолютивної частини рішення
викладено в такій редакції: «…у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на земельну ділянку
загальною площею 5,9999 га з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, що розташована
на території АДРЕСА_1 та належить
ОСОБА_6 на підставі державного акта на
право власності на землю серія ЯГ №172782,
виданого 16 березня 2006 року та
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 0690». В
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 серпня 2012 року рішення
апеляційного суду Київської області
від 09 листопада 2011 року було
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 05 листопада 2012 року
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 17 грудня 2010
року скасовано та ухвалено нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовлено
з тих підстав, що за наявності рішення
суду про стягнення заборгованості з
боржника та поручителя звернення
стягнення на передане в іпотеку майно є
подвійним стягненням боргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року рішення
апеляційного суду Київської області
від 05 листопада 2012 року
скасовано та справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 18 вересня 2013 року рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 17 грудня 2010 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_6 просить скасувати
вказані судові рішення першої та
апеляційної інстанцій та справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що в
зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за кредитними
договорами утворилась заборгованість
в розмірі 29 651 239,55 грн., а тому
відповідно до ст. ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» та умов кредитного
договору, банк має право погасити
заборгованість у першу чергу за
рахунок забезпечення, а саме звернути
стягнення на майно, яке передане в
іпотеку.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що
що 12 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_8
укладено договір про відкриття
кредитної лінії за програмою
мультивалютного кредитування № 1-015/08Ф
згідно з яким останній отримав кредит у
сумі 2 238 997 євро зі сплатою 14,5 % річних,
строком до 12 травня 2011 року.

На забезпечення виконання взятих
ОСОБА_8 за кредитним договором
зобов'язань, 28 травня 2008 року між Банком
та ОСОБА_6 було укладено іпотечний
договір, предметом якого визначено
належну йому на праві власності
земельну ділянку площею 5,9999 га, яка
розташована в АДРЕСА_1

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним
договором від 12 травня 2008 року,
утворилась кредитна заборгованість.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 листопада 2009 року,
ухваленим у іншій справі, з ОСОБА_8 та
його поручителя ОСОБА_9 на користь
Банку стягнуто солідарно кредитну
заборгованість у сумі 31 715 933,22 грн.

Судами також було встановлено, що
вказане вище рішення виконано не було,
у зв'язку з чим позивач звернувся до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Розглядаючи справу, апеляційний суд
повторно, на порушення вимог ч. 4 ст. 338
ЦПК України, не виконав вимоги ухвали
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 серпня 2012 року та
ухвали Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року, оскільки не
вирішив питання про прийняття рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 10 травня 2011 року, яким
іпотечний договір від 28 травня 2008
року, укладений між ОСОБА_6 та Банком
визнано недійсним, як доказу, та не дав
йому належної правової оцінки, у
зв'язку з чим прийшов до передчасного
висновку про задоволення позовних
вимог про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції, залишаючи рішення суду
першої інстанції без змін, вимог ст. ст.
303, 315 ЦПК України не виконав, на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
уваги не звернув, не перевірив доводів
апеляційної скарги, не зазначив
конкретних обставин та фактів, що
спростовують такі доводи.

За таких обставин, ухвалене судове
рішення підлягає скасуванню з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в
інтересах ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 18 вересня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. КузнєцовСудді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук