Справа № 735/1403/13-ц
Провадження № 2/745/2/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.02.2014 року Сосницький районний
суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Смаль
І.А.,
при секретарі
Шуляр І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Сосниця цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ "Страхова
компанія "Лафорт" ,ОСОБА_4 в інтересах
дитини ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
завданої кримінальним
правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 ,діючи в
інтересах дитини ОСОБА_5 ,звернулися з
позовом до ОСОБА_3, ПАТ "Страхова
компанія "Лафорт"" про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
завданої кримінальним
правопорушенням, мотивуючи позовні
вимоги тим, що 30 квітня 2013 року, близько
14 год., ОСОБА_3, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, керуючи
автомобілем марки ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_1,
рухаючись по вулиці Богдана
Хмельницького в смт. Понорниця,
Коропського району, Чернігівської
області в напрямку с. Криски,
Коропського району, де на заокругленій
ділянці дороги виїхав на узбіччя та
здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, що
рухалася у попутному напрямку по
узбіччю дороги та перевозила своїх
дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 В результаті
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2
та ОСОБА_5 отримали тяжкі тілесні
ушкодження.

Потерпілою від злочину визнана ОСОБА_1 -
мати ОСОБА_2, яка понесла витрати на
лікування доньки, оскільки остання
знаходилась вкрай тяжкому стані.
Витрати на придбання лікарських
засобів та засобів для догляду за
хворими складають 18292,79 грн., які і
становлять заподіяну їй матеріальну
шкоду, внаслідок вчиненого ОСОБА_3
кримінального правопорушення.

Крім матеріальних збитків, ОСОБА_1
також була заподіяна моральна шкода,
яка виразилася в перенесених душевних
стражданнях, пов'язаних із заподіянням
тяжких тілесних ушкоджень її доньці
ОСОБА_2, яка до сьогоднішнього дня
перебуває в тяжкому, безпорадному
стані, потребує постійного догляду,
довгий час мала порушення свідомості, а
її троє малолітніх дітей вже тривалий
час залишаються без материнської
турботи. Моральну шкоду оцінює в 50 тис.
грн.

ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду, яка
оцінюється у 80 000 грн.,оскільки в
результаті отриманої травми вона була
позбавлена можливості вести звичний
для неї спосіб життя: потребувала
інтенсивної терапії, допомоги в
здійсненні особистої гігієни; була
обмежена в пересуванні, тривалий час
перебувала в церебральній комі,
потребувала допомоги сторонніх людей.

ОСОБА_4 на лікування 2-х річної доньки
ОСОБА_5, потерпілої від ДТП поніс
матеріальної шкоди в сумі 348 грн. 91 коп.,
яка складається з витрат на придбання
лікарських засобів та 3713 грн. 92 коп. на
придбання пального для здійснення
поїздок до лікарень в м. Чернігові та м.
Коропі, де перебували його дружина та
донька, а всього на загальну суму: 4062
грн. 83 коп., а також моральної шкоди, яка
оцінюється в 40 тис. грн. через ті
моральні стражданні, які були
спричинені йому у зв'язку з ДТП, в якому
постраждали його дружина та донька.

У зв»язку з тим, що відповідальність
ОСОБА_3 застрахована в ПАТ "Страхова
компанія "Лафорт"", то відповідно до
вимог закону, з страхової компанії
необхідно стягнути на користь ОСОБА_1
кошти в розмірі 18 тис. 641 грн. 70 коп.,
як витрати на придбання медичних
препаратів, які становлять матеріальну
шкоду; на користь ОСОБА_2, - кошти в
розмірі 5 тис. грн. - як компенсацію
моральної шкоди, завданої вчиненим
кримінальним правопорушенням; на
користь ОСОБА_4, кошти в розмірі 5 тис.
грн., - як компенсацію моральної шкоди,
завданої вчиненим кримінальним
правопорушенням; на користь ОСОБА_1 ,
кошти в розмірі 5 тис. грн., як
компенсацію моральної шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням.

Решту грошових коштів просять стягнути
з відповідача ОСОБА_3, а саме: на
користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 3713 грн.92
коп., - як витрати на придбання пального
для здійснення поїздок до лікарень м.
Чернігова та м. Коропа, які становлять
матеріальну шкоду; на користь ОСОБА_2,-
кошти в розмірі 75 тис. грн. як
компенсацію моральної шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням; на користь ОСОБА_4
кошти в розмірі 35 тис. грн., як
компенсацію моральної шкоди, завданої
кримінальним правопорушенням; на
користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 45 тис.
грн., як компенсацію моральної шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_4, який
діє в інтересах дитини ОСОБА_5, просить
стягнути з ОСОБА_3 на користь доньки
ОСОБА_5 матеріальну шкоду,яка
складається з витрат на її лікування та
на придбання бензину на її доставку до
медичних закладів в розмірі 3713,92 грн,
35000 грн моральної шкоди та 200 грн витрат
на правову допомогу.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_4 не
з»явились, подали заяву про розгляд
справи у їх відсутність, позовні вимоги
підтримують.

Відповідач ОСОБА_3, який відповідно до
довідки управління державної
пенітенціарної служби України в
м.Києві та Київській області від 02.12.2013
року №22-5847, відбуває покарання в
Березанській виправній колонії №95
м.Березань Київської області, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Представник відповідача ПАТ "Страхова
компанія "Лафорт"" в судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки не повідомив.

Дослідивши зібрані по справі докази
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню зі слідуючих
підстав.

Вироком Коропського районного
суду від 26.07.2013 року ОСОБА_3 було визнано
винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286
КК України і призначено йому покарання
у вигляді 5 років позбавлення волі, з
позбавленням права керування
транспортним засобом на 3 роки за те, що
він 30 квітня 2013 року, близько 14 год.,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, керуючи автомобілем марки
ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вулиці
Богдана Хмельницького в смт. Понорниця,
Коропського району, Чернігівської
області в напрямку с. Криски,
Коропського району, де на заокругленій
ділянці дороги виїхав на узбіччя та
здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, що
рухалася у попутному напрямку по
узбіччю дороги та перевозила своїх
дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 В результаті
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2
та ОСОБА_5 отримали тяжкі тілесні
ушкодження. Даним вироком цивільний
позов потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
законного представника малолітньої
потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ПАТ
"Страхова компанія "Лафорт"" задоволено
частково. Однак ухвалою апеляційного
суду Чернігівської області від 26.09.2013
року вирок в частині вирішення
цивільного позову було скасовано, а
справу в цій частині направлено на
новий розгляд в порядку цивільного
судочинства, в іншій частині залишений
без змін.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Оскільки автомобіль є джерелом
підвищеної небезпеки,відповідальність
за заподіяну шкоду настає відповідно
до ст.1187 ЦК України.

Статтею 1187 ЦК України передбачено,
що шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій
підставі(право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

На момент вчинення кримінального
правопорушення цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована, що підтверджується
полісом №АВ/3682480 обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, відповідно до
якої забезпеченим транспортним
засобом є автомобіль марки ГАЗ 3302,
номерний знак НОМЕР_1.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 33.1.3, 33.1.4 ст. 33 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
поінформувати інших осіб, причетних до
цієї пригоди, про себе, своє місце
проживання, назву та місцезнаходження
страховика та надати відомості про
відповідні страхові поліси;
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Відповідно до ст.990 ЦК страховик
здійснює страхову виплату, відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Отже, необхідною умовою
виникнення обов'язку страховика за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
осіб, які на відповідній правовій
підставі володіють транспортними
засобами, є настання страхового
випадку (події, внаслідок якої завдано
шкоди третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована за договором). У разі
невиконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у передбачених
випадках - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Дані висновки підтверджуються також
п.п. 16, 17 Постанови №4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки».

Суд приходить до висновку, що у
задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1,ОСОБА_2 до відповідача ПАТ
"Страхова компанія "Лафорт"" необхідно
відмовити, оскільки жодного доказу на
підтвердження того, що потерпілі
внаслідок ДТП зверталися до страховика
за страховою виплатою не надано та
відсутні будь-які докази того, що
страхувальник ОСОБА_3 взагалі
повідомляв страховика про дану
дорожньо-транспортну пригоду, як того
вимагають положення ст.33 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Потерпіла ОСОБА_2 знаходилась на
лікуванні в нейрохірургічному
відділенні Чернігівської обласної
лікарні з 01.05.2013 року по 05.06.2013 року,
потім з 05.06.2013 по 15.07.2013 року на
стаціонарному лікуванні в Коропській
ЦРЛ,що підтверджується
випискою-епікрізом Чернігівської
обласної лікарні ,випискою із медичної
карти стаціонарного хворого
Коропської ЦРЛ (а.с.9 ,11)

Позивачка ОСОБА_1, обгрунтовуючи
вимоги про відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 18641.70 грн.,надала чеки на
придбання медикаментів та засобів для
догляду за хворим,витрачених на
лікування дочки ОСОБА_2.(а.с.16-25,38-46).

Враховуючи положення ст.11 ЦПК
України ,суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди і
стягнути з відповідача ОСОБА_3 18641,70
грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди в межах позовних
вимог,оскільки чеки на придбання
медикаментів позивачем надані на
значно більшу суму.

В судовому засіданні встановлено, що
потерпіла від дорожньо-транспортної
пригоди, вчиненої ОСОБА_3, малолітня
дитина ОСОБА_5 з 01.05.2013 року по 10.05.2013
перебувала на стаціонарному лікуванні
в Коропській ЦРЛ, що підтверджується
випискою із медичної карти
стаціонарного хворого (а.с.10)

З наданих чеків на придбання
медикаментів вбачається,що на
придбання медикаментів на лікування
ОСОБА_5 були витрачені кошти в сумі 348,91
грн. (а.с.34-36)

Крім того ,ОСОБА_4 ,подаючи позов в
інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5
,заявив вимоги про відшкодування
матеріальної шкоди,яка полягає у
витратах на придбання пального для
доставки дочки до медичних закладів.На
підтвердження даних витрат надав чеки
(а.с.27-32). Даючи оцінку даним
доказам,суд звертає увагу на те,що
витрати на придбання пального були
здійсненні в період червень-липень 2013
року, а ОСОБА_5 перебувала на лікуванні
в Коропській ЦРЛ в період з 01.-05.2013 року
по 10.05.2013 року.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3
підлягають стягненню кошти витрачені
на лікування ОСОБА_5 в сумі 348,91 грн. Суд
не знаходить правових підстав для
відшкодування витрат на придбання
пального.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК
України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях,яких
фізична особа зазнала у зв"язку з
ушкодженням здоров"я та душевних
стражданнях у зв"язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої.

Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, відшкодовується незалежно від
вини фізичної або юридичної особи, яка
її завдала, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки, в
інших випадках встановлених законом.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року, із змінами внесеними постановою
№ 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, порушення
здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
мають враховуватись вимоги розумності
та справедливості, а також майнового
стану цивільного відповідача.

Вирішуючи питання про розмір
компенсації моральної шкоди,суд
виходить з наданих позивачами доказів
в підтвердження вимог,характеру
заподіяних моральних страждань та
тривалості і вважає необхідним
стягнути з відповідача ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування завданої
моральної шкоди 75000 грн. на користь
ОСОБА_2, 30000 грн на користь ОСОБА_5 та 10000
грн на користь ОСОБА_1 , виходячи з
принципів розумності та
справедливості .

Стосовно стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 витрат на правову
допомогу в розмірі 200 грн., то дані
вимоги не можуть бути задоволені з
наступних підстав:

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.До витрат, пов'язаних
з розглядом судової справи, належать
витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст.
79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК
України витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги.

Згідно зазначеної норми склад та
розмір витрат, пов'язаних з оплатою
правової допомоги, входять до предмету
доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних з наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки).
Недопустимими є документи, які не
відповідають встановленим вимогам. До
складу витрат включаються лише
фактично сплачені стороною витрати.

На підтвердження понесення
витрат на правову допомогу ОСОБА_4
надано квитанцію про сплату 200 грн за
написання позовної заяви, однак
договору про надання правової допомоги
не надано.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК
України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Відповідно
до ч.3 ст.6 ЗУ "Про судовий збір" за
подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру, який в даному випадку
становитиме 243,60 грн за позовні вимоги
майнового характеру і 243,60 грн за
немайнові.

На підставі викладеного та
керуючись п.п. 16, 17 Постанови №4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року, із змінами внесеними постановою
№ 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», ст.ст. 6, 22, 33, 35 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст.23,1167,1187,990 ЦК України,
ст.ст.10,11,61, 79,84,88, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ПАТ "Страхова компанія "Лафорт"
,ОСОБА_4 в інтересах дитини ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди завданої кримінальним
правопорушенням задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду заподіяну
кримінальним правопорушенням в сумі 75
000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 моральну шкоду заподіяну
кримінальним правопорушенням в сумі 30
000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 матеріальну шкоду заподіяну
кримінальним правопорушенням в сумі
348,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду заподіяну
кримінальним правопорушенням в сумі
18641,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду заподіяну кримінальним
правопорушенням в сумі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В
задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Сосницький районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення ,а особами, які не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення рішення ,- з дня отримання
копії цього рішення .

Суддя:
І.А.Смаль