№ производства 2/646/376/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2014 року
Червонозаводський районний суд
м.Харкова у складі: головуючого судді -
Благої І.С., при секретарі - Шеховцовій
Н.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» про розірвання
кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, яким просив
розірвати кредитний договір HAXRRX13720075,
укладений 30.10.2007р. між ним та
відповідачем, у зв'язку з закінченням
строку дії договору та закриттям
виконавчого провадження. Позов
обґрунтовано тим, що встановлений
кредитним договором строк його дії
закінчився 29.10.2008р., а позивачем було у
повному обсязі виконане рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 07.05.2012р. про
стягнення з позивача на користь
відповідача заборгованості за
кредитним договором у сумі 8768,61 грн.
16.05.2013р. позивач звертався до
відповідача з заявою про розірвання
спірного договору у зв'язку з повним
відшкодуванням заборгованості перед
банком, але відповідач відмовив йому у
задоволенні його заяви, мотивуючи свою
відмову наявність заборгованості.

Позивач та його представник
в судовому засіданні підтримали позов
та підтвердили фактичні обставини, в
ньому викладені.

Представник відповідача в
судовому засіданні заперечувала проти
позову, посилаючись на помилковість
доводів позивача про закінчення строку
дії кредитного договору, обгрунтовуючи
це тим, що станом на дату ухвалення
Дергачівським районним судом
Харківської області рішення від
07.05.2012р. про стягнення з ОСОБА_1 на
користь банку суми заборгованості,
обчисленої на 08.01.2009р., сума
заборгованості збільшилася, але банк
не збільшував розмір своїх позовних
вимог.

З'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, судом
встановлено наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

30.10.2007р. між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк «Приват Банк», за
місцем знаходження філії - Харківське
Регіональне Управління - було укладено
кредитний договір HAXRRX13720075, за умовами
якого банк надав позивачеві
(позичальнику) кредит у сумі 2851,19 грн. зі
сплатою 12,00 % річних на суму залишку,
щомісячною комісією у розмірі 1%, з
кінцевим строком повернення 29.10.2008р.
(а.с.5-11).

07.05.2012р. заочним рішенням
Дергачівського районного суду
Харковської області було стягнуто з
позивача на користь банку
заборгованість за вищевказаним
кредитним договором за період з станом
на 08.01.2009р. в сумі 8768 грн. 61 коп. (а.с.13).

Згідно вказаного судового
рішення Дергачівський районний суд
Харківської області видав виконавчий
лист (а.с.12).

02.04.2012р. відповідне
виконавче провадження №33927098 з
примусового виконання цього
виконавчого листа було закінчене у
зв'язку з фактичним виконанням рішення
суду у повному обсязі, про що державний
виконавець ВДВС Дергачівського РУЮ
Харківсьої області виніс відповідну
постанову, копію якої направив
сторонам (а.с.14).

Факт погашення позивачем
кредитних зобов'язань перед банком за
вищевказаним судовим рішенням
підтверджується квитанціями,
оригінали яких було надано позивачем
суду для огляду, та копії яких
містяться в матеріалах справи (а.с.17-19).

Представник відповідача в
судовому засіданні також визнала, що
позивач сплатив у повному обсязі суму
заборгованості, стягнутої з нього
вищевказаним рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області.

16.05.2013р. позивач звернувся до
відповідача з листом про розірвання
вказаного крудитного договору(а.с.15) ,
але 17.05.2013р. листом №20.1.0.0.0/7-130516/492
відповідач відмовив у цьому,
посилаючись на існування
заборгованості позивача за даним
кредитним зобов'язанням (а.с.16).

Згідно з наданим представником
відповідача розрахунком
заборгованості за спірним договором
станом на 07.05.2012р., тобто на дату
ухвалення Дергачівським районним
судом Харківської області
вищезазначеного рішення, банком
нарахована заборгованість
позичальнику ОСОБА_1 на загальну суму
23473,14 грн., у тому числі: заборгованість
за кредитом - 2851,20 грн., заборгованість
за відсотками - 208,40 грн., заборгованість
з комісії - 768,35 грн., заборгованість з
пені - 18289,33 грн., штраф (фіксована
частина) - 500 грн., штраф (відсоток від
суми заборгованості) - 1105,86 грн. (а.с.81-82).

Також представником відповідача
надано розрахунок заборгованості за
спірним договором станом на 14.11.2013р., з
урахуванням погашеної позивачем
ОСОБА_1 у повному обсязі суми
заборгованості за рішенням
Дергачівського районного суду
Харківської області від 07.05.2012р.

Як вбачається з розрахунку станом на
14.11.2013р. банком нарахована
заборгованість позичальнику ОСОБА_1 на
загальну суму 19254,82 грн., у тому числі:
заборгованість з пені - 18099,83 грн., штраф
(фіксована частина) - 500 грн., штраф
(відсоток від суми заборгованості) - 904,99
грн. (а.с.76-77).

Тобто обчислена відповідачем станом на
14.11.2013р. заборгованість за спірним
кредитним договором складається лише з
сум нарахованої неустойки: штрафу та
пені.

Проаналізувавши надані суду
докази, суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Так, статтею 15 Цивільного
кодексу визначено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Серед способів захисту
цивільних прав та інтересів,
передбачених ст..16 ЦК України,
встановлено такий спосіб як припинення
правовідношення.

Згідно зі ст..598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених законом. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України
передбачає, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору (ст..631 ЦК України).

Договір може бути змінено
або розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених законом (ст..651 ЦК України).

Відповідно до п.31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012р. № 5,
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
"Про захист прав споживачів", суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується спеціальна
позовна давність в один рік.

Судом встановлено, що позивач надав
відповідачу строковий кредит з
кінцевим строком повернення - 29.10.2008р.
включно.

Тобто, з урахуванням положень п.7 ч.13
ст.11 Закону України "Про захист прав
споживачів", а також ст.257 ЦК України,
якою загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
строк, коли позивач як кредитодавець
мав право звернутися з цим позовом про
повернення споживчого кредиту в
частині стягнення заборгованості за
основним зобов'язанням, сплив 29.10.2011
року.

Навіть з урахуванням збільшеної
позовної давності відповідно до п.5.5
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) до 5 років, строк, коли банк
мав звернутися з вимогою до
позичальника про стягнення
заборгованості, сплив 29.10.2013р.

Але суду не надано будь-яких доказів на
підтвердження того, що банк звертався
до спливу цього строку з відповідним
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, нарахованої банком на
07.05.2012р., а також на 14.11.2013р. У судовому
засіданні представника відповідача
пояснила, що банк не подавав такого
позову.

Більш того, як вже зазначалося вище,
сума заборгованості, обчислена банком
на 14.11.2013р. складається лише з сум
неустойки (штрафу та пені), нарахованої
на основне зобов'язання.

Таким чином, суд вважає, що наявні
підстави для розірвання кредитного
договору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1-11, 58-61, 209-212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про
розірвання кредитного договору.

Розірвати кредитний договір
№HAXRRX13720075, укладений 30.10.2007р. між ОСОБА_1
та Публічним акціонерним товариством
Комерційним банком «ПРИВАТБАНК», у
зв'язку з закінченням дії договору та
закінченням виконавчого провадження.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" (ідентифікаційний код
14360570, місцезнаходження:
м.Дніпропетровськ, вул.набережна
Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, місце проживання:АДРЕСА_1)
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Харківської
області через Червонозаводський
районний суд м.Харкова протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Судя І.С.Блага