Справа № 661/5124/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року

Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі:

головуючої - судді Бойко М.Є.

при секретарі - Ярошенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нова Каховка Херсонської
області цивільну справу за позовом
комунального закладу «Херсонська
загальноосвітня школа -інтернат 1-3 ст.
ім. Т.Г. Шевченка Херсонської обласної
ради» в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року комунальний заклад
«Херсонська загальноосвітня
школа-інтернат 1-3 ст. ім.Т.Г. Шевченка
Херсонської обласної ради» (далі по
тексту - Заклад) звернувся до суду в
інтересах неповнолітньої дитини -
сироти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом
до ОСОБА_2 про визнання недійсним
заповіту, складеного 14.05.2011 року її
бабусею - ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що остання, заповідаючи належний
їй на праві власності житловий будинок
АДРЕСА_1 відповідачу, порушила її права
неповнолітньої, оскільки вона
прийняла спадщину на підставі ч.4 ст.1268
ЦК України, подала відповідну заяву до
нотаріальної контори 18.01.2013 року, була
зареєстрована у вказаному будинку та
мала на це жиле приміщення закріплене
право.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав та
просив їх задовольнити, послався
також на наявність, на його думку, у
ОСОБА_1 права на обов»язкову частку у
спадщині за правом представлення після
смерті матері ОСОБА_4, яка є дочкою
ОСОБА_3, та померла раніше останньої.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позов не визнали,
наполягаючи на відсутності прав у
ОСОБА_1 на спірне спадкове майно в
зв»язку із наявністю заповіту на ім»я
відповідача, а також відсутністю
передбачених діючим законодавством
підстав для визнання цього заповіту
недійсним.

Врахувавши надані сторонами пояснення,
на основі з'ясованих обставин, на які
посилались сторони, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновку про необхідність
відмовити в задоволенні позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, запис
про якого зроблено відповідно до ч.1 ст.
135 СК України (а.с. 3).

Мати дитини - ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв»язку з чим
неповнолітній ОСОБА_1 встановлено
статус дитини-сироти, та з 06.10.2009 року
вона навчається та виховується у
Закладі позивача, знаходиться на
повному державному утриманні (а. 19, 21).

Неповнолітня ОСОБА_1 є також рідною
внучкою померлої ОСОБА_3 - матері
ОСОБА_4, з якою вона проживала з моменту
народження до того, як попала в дитячу
установу, що підтверджується наявною в
справі копією домової книги та не
заперечується сторонами.

Заповітом від 14.05.2011 року ОСОБА_3
заповіла належний їй житловий будинок
АДРЕСА_1, відповідачу по справі - ОСОБА_2,
який 06.11.2012 року звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

17 січня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
нотаріальної контори із аналогічною
заявою про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Новокаховської
державної нотаріальної контори ОСОБА_6
11.11.2013 року надіслано листа ОСОБА_1 за
вих. № 1892/02-14 з відмовою у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок АДРЕСА_1 у зв'язку з
тим, що хоча вона і є спадкоємцем за
законом у відповідності із ст. 1266 ЦК
України (за правом представлення), але
спадкодавцем залишено заповіт на ім»я
ОСОБА_2.

В ході розгляду справи позивачем,
всупереч вимогам ст.ст. 11, 60 ЦПК України
не представлено суду жодного доказу в
підтвердження вимог визнання заповіту
ОСОБА_3 недійсним, ні у позовній заяві,
ні у судовому засіданні представником
позивача не було вказано, якому саме
закону він не відповідає.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно із ч.1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також, у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Заповіт є правочином, тому на нього
поширюються загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Відповідно до вимог ст. 1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Згідно із ч.2 ст. 1257 ЦК за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Як вбачається з копії наданого суду
спірного заповіту ОСОБА_3 від 14.05.2011
року, він складений у письмовій формі, в
ньому зазначено місце, дату та час
складання, підписаний заповідачем та
посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу, тобто він відповідає вимогам
закону.

Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

В ході розгляду справи Позивачем не
надано доказів, що повнолітня ОСОБА_4
була визнана у встановленому законом
порядку непрацездатною із стійкою
втратою працездатності. тобто вона не
відноситься до осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадковому майні

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, якби на час смерті
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та відкриття
спадщини була жива її повнолітня
донька - ОСОБА_4, остання не успадкувала
б частку спірного будинку, оскільки за
заповітом її матері від 14.05.2011 року за
реєстровим № 782 він був залишений
ОСОБА_2

Отже, позивачем не надано належних,
достатніх та допустимих доказів того,
що мати неповнолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_4
мала право на обов»язкову частку у
спадщині на спірний будинок, а також
суду не доведено, що при складанні та
посвідченні заповіту 14.05.2011 року
ОСОБА_3, яка до часу своєї смерті була
дієздатною особою, її воля не
відповідала її волевиявленню,
волевиявлення не було вільним чи
піддавалось впливу інших осіб, що вона
була позбавлена можливості сформувати
чи висловити своє волевиявлення щодо
змісту свого особистого розпорядження
на випадок своєї смерті, особисто
сприйняти та відтворити його записаний
нотаріусом зміст, посвідчивши його
правильність власним підписом, що при
посвідченні заповіту був порушений
порядок його посвідчення

Таким чином, оскільки спадкування за
правом представлення можливе лише при
спадкуванні за законом, ОСОБА_1 має
право на спадкування після померлої
ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за
правом представлення тільки на частину
спадщини, що не охоплена заповітом
останньої від 14.05.2011 року (ст. 1245 ЦК), на
час відкриття спадщини вона була
неповнолітньою, а, отже, у
відповідності до ч. 4 статті 1268 ЦК
України, вважається такою, що її
прийняла.

Виходячи з зазначеного, з принципу
непорушності волі заповідача, позов
задоволенню не підлягає.

На підставі вищезазначених норм,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову комунального
закладу «Херсонська загальноосвітня
школа -інтернат 1-3 ст. ім. Т.Г. Шевченка
Херсонської обласної ради» в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Херсонської області через
Новокаховський міський суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Суддя М. Є. Бойко