Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц- 7978714 р.
інстанції Гапонов Д.Ю.
Доповідач в апеляційній
інстанції Моцний М.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Моцного
М.В.,

суддів - Козуб О.В.,
Колбіної Т.П.,

за участю секретаря: -
Пасічник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення
Балаклавського районного суду м.
Севастополя від 31 травня 2013 року по
цивільній справі за позовом
Севастопольського міжрайонного
природоохоронного прокурора, який діє
в інтересах держави в особі Головного
управління Держкомзему в м.
Севастополі, Державного комітету
лісового господарства України,
Державного підприємства
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство», до
ОСОБА_4, треті особи які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Севастопольська міська державна
адміністрація, Обслуговуючий
кооператив «Дачно-будівельний
кооператив «Скіф-09», про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року Севастопольський
міжрайонний природоохоронний
прокурор, діючи в інтересах держави,
звернувся до суду з позовом у якому
просив визнати недійсним виданий
ОСОБА_4 державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0500 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, виданий Головним управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 16.02.2010 року
та зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 76;
витребувати на підставі ст. 387 ЦК
України на користь Державного
підприємства «Севастопольське
досвідне лісомисливське господарство»
з незаконного володіння відповідача
зазначену земельну ділянку,
кадастровий номер :58:002:0345, а також
стягнути з відповідача судові витрати.

Вимоги позову мотивовані тим, що в ході
проведеної прокуратурою м.
Севастополя перевірки було
встановлено, що 25.11.2009 року
Севастопольською міською державною
адміністрацією винесено розпорядження
за № 912-р «Про передачу у власність
громадянам - членам обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «СКІФ-09» земельних ділянок
для індивідуального дачного
будівництва, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1». На підставі зазначеного
розпорядження СМДА відповідачу
виданий державний акт на право
власності на спірну земельну ділянку з
цільовим призначенням - для
індивідуального дачного будівництва.
Між тим, земельна ділянка площею 8,7122 га,
передана організації ОК «ДБК «СКІФ-09»,
та до складу якої входить земельна
ділянка, передана у власність
відповідача, перебуває у постійному
користуванні Державного підприємства
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство»,
відноситься до земель лісового фонду.
Таким чином, вищезазначеним
розпорядженням СМДА у порушення вимог
Земельного та Лісового Кодексів
України фактично змінено цільове
призначення частини земельної ділянки,
що фактично перебуває у постійному
користуванні ДП «СДЛГ». Рішення щодо
вилучення земельної ділянки для не
лісогосподарських потреб, а також щодо
відшкодування втрат
лісогосподарського виробництва,
відповідними органами виконавчої
влади не приймалося, з органом
виконавчої влади з питань лісового
господарства та охорони навколишнього
природного середовища не
погоджувалося. Крім того, СМДА
розпорядження прийнято з перевищенням
повноважень і за результатами розгляду
протесту прокурора скасовано.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 31 травня 2013 року
вимоги позову задоволені у повному
обсязі.

Не погодившись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій ставить питання про скасування
рішення суду, як такого, що
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не
з'явилися, повідомлені належним чином
про час та місце слухання справи, що не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу
технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши доповідь головуючого,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що остання не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
відсутності правових підстав для
набуття відповідачем права власності
на земельну ділянку, державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий усупереч вимогам статей 116, 118
ЗК України, а тому земельна ділянка
незаконно вибула з державної
власності.

З такими висновками погоджується
колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 на підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 25.11.2009 року № 912-р
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :58:002:0345, площею
0,0500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
з цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва
(а.с.6).

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень
Лісового кодексу України та
планово-картографічних матеріалів
лісовпорядкування 1999 року земельна
ділянка перебуває у постійному
користуванні ДП „Севастопольське
досвідне лісомисливське господарство"
та відноситься до земель лісового
фонду.

Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.149 ЗК
України, надання громадянам земельних
ділянок, що перебувають у власності або
у користуванні, провадиться лише після
вилучення їх у порядку, передбаченому
цим Кодексом. Громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної ділянки)
у межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри.

До клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.
Уповноважена установа розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська Рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

Згідно положень абз. 1 п. 12 Розділу Х
«Перехідних положеннь» Земельного
кодексу України, до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями (крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, зазначених в абзацах другому та
четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно ст.ст. 173, 174 ЗК України, межа
району, села, селища, міста, району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.
Рішення про встановлення і зміну меж
районів і міст приймається Верховною
Радою України за поданням Верховної
Ради АРК, обласних, Київської чи
Севастопольської міських рад. Рішення
про встановлення і зміну меж районів у
містах приймається міською радою за
поданням відповідних районних у містах
рад.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
повноважень Севастопольської міської
Ради на розпорядження спірною
земельною ділянкою, оскільки
повноваження щодо розпорядження цими
землями до розмежування земель
державної та комунальної власності в
м. Севастополі здійснюються
саме Севастопольською міською Радою в
силу положень п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий на підставі розпорядження
органу, який не мав на це законних
повноважень, визнається недійсним.

Також колегія суддів апеляційного суду
м. Севастополя приймає до уваги ту
обставину, що рішенням господарського
суду м. Києва від 09.04.2013 року визнано
недійсним розпорядження СМДА від 25.11.2009
року № 912-р «Про передачу у власність
громадянам - членам обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «СКІФ-09» земельних ділянок
для індивідуального дачного
будівництва, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1».

Крім того, у матеріалах справи відсутні
відомості, що підтверджують звернення
відповідача з відповідною заявою до
Севастопольської міської Ради,
стосовно відповідача відсутній акт
індивідуальної дії - відповідне
рішення сесії Севастопольської
міської Ради про передачу у власність
спірної земельної ділянки площею 0,0500
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Наявні в матеріалах справи документи
підтверджують звернення до
Севастопольської міської державної
адміністрації ОК «ДБК «Скіф 09» з заявою
про надання земельної ділянки, а не
відповідача, що не відповідає діючому
земельному законодавству України.

Також колегія суддів приймає до уваги
ту обставину, що відповідно до
технічної документації по землеустрою
по встановленню в натурі меж спірної
земельної ділянки відповідача її
розробка відбулося на підставі
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрацією від
25.11.2009 року за № 912-р «Про передачу у
власність громадянам - членам
обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив «СКІФ-09»
земельних ділянок для індивідуального
дачного будівництва, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1», що не відповідає
приписам ст. 118 ЗК України щодо надання
відповідачу уповноваженим органом
дозволу на розробку технічної
документації та її відповідного
затвердження.

За вказаних обставин, колегія суддів
вважає вірними висновки суду першої
інстанції про те, що у визначений ст. 118
Земельного кодексу України порядок,
відповідач не звертався до
Севастопольської міської Ради із
відповідним клопотанням про одержання
безоплатно земельної ділянки.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
задоволення позову прокурору про
визнання державного акту недійсним.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду у частині задоволення позову про
витребування на користь державного
підприємства «Севастопольське
досвідне лісомисливське господарство»
з незаконного володіння відповідача
спірної земельної ділянки, оскільки
суд І інстанції правильно керувався
положеннями ст. 387 ЦК України, згідно
якої власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави,
заволоділа ним.

Таким чином, набуття ОСОБА_4 права
власності на підставі Державного акту
на право власності на земельну ділянку
не відповідає приписам ст.ст.116, 118 ЗК
України, правові підстави для набуття
відповідачем права власності на
земельну ділянку відсутні, у зв'язку з
чим суд дійшов правильного висновку
про задоволення позову.

Відсутність у Севастопольської
міської Ради державного акту на право
комунальної власності на земельну
ділянку, а також рішення про
встановлення меж м. Севастополя, в
даному випадку не свідчить про
наявність у Севастопольської міської
державної адміністрації повноважень
щодо розпорядження вказаною земельною
ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.12.2012 року у
справі №6-42309св12, рішенні Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21.11.2012 року у справі №6-39052св12.

Крім того, Указом Президії Верховної
Ради Української РСР від 13.11.1975 року №361
«Про встановлення нових районів у
деяких містах Української РСР» в
м.Севастополі створено Гагарінський
район. Рішенням виконавчого комітету
Севастопольської міської ради
депутатів трудящих від 08.02.1977 року № 3/93
«Про межі районів м.Севастополя»
затверджено межі Ленінського,
Балаклавського, Гагарінського та
Нахімовського районів. Згідно рішення
Севастопольської міської Ради від
13.12.1995 року №4114 «Про затвердження
Генерального плану м.Севастополя до 2025
року» спірна земельна ділянка
знаходиться в межах населеного пункту -
Балаклавського району м.Севастополя.

Матеріалами справи підтверджені
доводи позову про надання відповідачу
земельної ділянки у власність без
вилучення її у встановленому законом
порядку у постійного користувача - ДП
„Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство", до
земель якого відноситься спірна
земельна ділянка, що випливає з даних
картографічних матеріалів.

Відповідно до ч.9 ст.149 ЗК України (в
редакції чинній на час передачі
земельної ділянки, вилучати земельні
ділянки державної власності, які
перебувають у постійному користуванні,
багаторічні насадження для
несільськогосподарських потреб, ліси
площею понад 1 гектар для
нелісогосподарських потреб, а також
земельні ділянки природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного
призначення, крім випадків, визначених
частинами п'ятою - восьмою цієї статті,
та у випадках, визначених статтею 150
цього Кодексу має право Кабінет
Міністрів України.

Доводи відповідача про законність
державного акту, оскільки є діючим
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації від
25.11.2009 року № 912-р «Про передачу у
власність громадянам-членам ОК «ДБК
«Скіф 09» земельних ділянок», не
являються підставою для відмови в
позові, оскільки розпорядження
винесено органом, який не мав права на
розпорядження землею.

Правовідносини щодо передачі державою
в користування ДП „Севастопольське
досвідне лісомисливське господарство"
земельної ділянки не стосуються прав
та обов'язків відповідача та третьої
особи, у зв'язку із чим ці доводи не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Інші доводи, що викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції, не
містять правових підстав для
скасування судового рішення, оскільки
воно ухвалено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ст.ст.313, 314
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 31 травня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
О.В.Козуб

Т.П.Колбіна