Номер провадження: 22-ц/785/7029/14
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарях Феленко В.В., Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання не перешкоджати в користуванні власністю, виселення та вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом до ОСОБА_3 Позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати не перешкоджати в користуванні квартирою, виселити відповідача та вселити його в зазначену квартиру. Позивач посилався на те, що він є власником спірної квартири, однак не може нею користуватися, оскільки в ній мешкає та зареєстрований відповідач. У судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно сповіщеним.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні належною йому квартирою АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня 2014 року у перегляді заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 13 травня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечував позивач та його представник.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з ухваленням в скасованій частині нового рішення про відмову у позові, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником спірної квартири, а відповідач втратив правовий статус власника квартири, і відповідно втратив право користування нею та право перебування на реєстраційному обліку, а тому право позивача підлягає захисту у визначений позивачем спосіб.

З основними висновками суду колегія суддів погоджується, не погоджуючись з рішенням в частині визнання таким, що втратив право користування житлом.

У відповідності зі ст. ст.16 ч.2, 319 ч.1, 321, 391 ЦК України способами захисту цивільного права може бути припинення правовідношення, припинення дії, яка порушує право..; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, у відповідності з реєстраційним посвідченням Іллічівсього бюро технічної інвентаризації від 27 січня 2006 року, виданим на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «МІАР-ТС» від 10.10.2005 р. та постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2005 року. (а.с.8) Встановлено, що в спірній квартирі мешкає і зареєстрований до цього часу колишній власник ОСОБА_3.(а.с.12)

Із матеріалів справи та із досліджених апеляційним судом матеріалів цивільної справи № 2-8/2011 та адміністративної справи № 2-10831/05 вбачається, що відповідач був власником спірної квартири за свідоцтвом про право власності від 10 грудня 2004 року. (а.с.119) У зв'язку з укладенням та невиконанням договору позики та договору іпотеки від 03.02.2005 року з відповідним застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.120,114-115) Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.10.2011 року у задоволенні позову прокурора м. Іллічівська Одеської області в інтересах ОСОБА_3 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними відмовлено, рішення набрало законної сили. (а.с.10-11).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2005 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, скасовано рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Іллічівської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 у реєстрації права власності на спірну квартиру за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «МІАР-ТС» від 10.10.2005 р. Вказаною постановою зобов'язано реєстратора розглянути заяву ОСОБА_2 і прийняти рішення про державну реєстрацію за ним права власності на спірну квартиру. Постанова не оскаржена і до цього часу є чинною. (а.с.9,5-7)

Відтак, позивач є власником спірної квартири, а тому має право вимагати захисту порушеного права шляхом виселення, вселення та зобов'язання відповідача усунути йому перешкоди в користуванні житлом.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що він має інвалідність, що на момент укладення іпотечного договору страждав на психічне захворювання, не розумів значення своїх дій тощо до уваги не беруться, оскільки ці доводи спростовуються чинним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.10.2011 року, яким у задоволенні позову прокурора м. Іллічівська Одеської області в інтересах ОСОБА_3 з цих підстав відмовлено.

Посилання відповідача на ст. 125 ЖК України, на ст.13 Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на ст. 14 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» до уваги братися не можуть, оскільки до правовідносин сторін, які є фізичними особами, вони не застосовуються. Даним рішенням відповідач не позбавляється права на звернення до відповідних органів і служб за соціальним захистом.

Враховуючи наведене, висновки суду в вищевказаній частині слід визнати законними і обґрунтованими.

Разом з тим, згідно з положенням ст.7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі на підставі судового рішення про виселення.

З огляду на те, що відповідач спірну квартиру не залишав і проживає в ній, то обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом слід визнати необґрунтованим і зайвим. Оскільки рішення про виселення є фактичним позбавленням особи права користування квартирою і є підставою для зняття з реєстрації, то колегія суддів вважає застосовані способи захисту порушеного права шляхом виселення, вселення та зобов'язання усунути перешкоди в користуванні житлом достатніми.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом належить скасувати, і ухвалити рішення про відмову у позові. У решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2014 року в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк

А.П. Заїкін