Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Григоренка М.П.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Рівненського міського суду від
16 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Рівненської міської ради про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої
черги за законом,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 16 грудня 2011 року вказаний позов
задоволено. Встановлено факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Визнано ОСОБА_3 спадкоємцем
четвертої черги за законом спадкодавця
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Вважаючи рішення суду незаконним,
таким, що порушує його законні права та
інтереси, ОСОБА_2 оскаржив його в
апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі доводить,
що ОСОБА_3 не може бути визнаний
спадкоємцем після смерті ОСОБА_4,
оскільки не може вважатися членом її
сім'ї в розумінні ст. 3 СК України, що в
свою чергу порушує положення ст. 1264 ЦК
України щодо спадкоємців четвертої
черги. Вказує, що судовим рішенням
встановлено, що ОСОБА_3 доглядав та
допомагав ОСОБА_4 разом зі своєю
дружиною, чим власне і підтверджено, що
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з іншою особою, тобто мав сім'ю.

Вказує на порушення судом
процесуальних норм, оскільки ним не
було з'ясовано при розгляді справи в
порядку окремого провадження, чи має
місце спір про право, а такий спір
дійсно існував, про що свідчить
звернення позивача в подальшому до
суду про визнання права власності.

Покликаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із того, що факт проживання
позивача ОСОБА_3 однією сім'єю із
спадкодавцем

________________________________________________________________________
_______________________________________________

Справа № 2-7391/11

Головуючий у 1 інстанції - Кучина Н.Г.

Провадження № 22-ц 787/406/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

ОСОБА_4 більше п'яти років до часу
відкриття спадщини після смерті
останньої, підтверджений в судовому
засіданні належними доказами.

Проте з таким висновком місцевого суду
колегія суддів апеляційної інстанції
не може погодитися виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла ОСОБА_4, про що у відділі
реєстрації актів цивільного стану
зроблено актовий запис про смерть № 1612
від 07.11.2011р..

Спадкоємців першої-третьої черги за
законом у ОСОБА_4 не було.

Позивач ОСОБА_3 заявив вимогу про
визнання його спадкоємцем четвертої
черги.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що
на час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4 разом з нею у будинку АДРЕСА_1
проживав позивач ОСОБА_3. Показами
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,, які є сусідами
померлої, підтверджено також і ту
обставину, що ОСОБА_3 разом зі своєю
дружиною здійснювали догляд та
надавали постійну допомогу ОСОБА_4.

Колегія суддів приходить до
переконання, що місцевим судом
зроблено помилковий висновок щодо
проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_4 однією
сім'єю.

Так, згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного
Суду України в від 30 травня 2008 року №7
«Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3
СК України про те, що сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки.

Тобто, для підтвердження проживання
однією сім'єю необхідно підтвердити
факт ведення спільного господарства зі
спадкодавцями, наявність спільного
бюджету, піклування та підтримку один
одного морально і матеріально.

З матеріалів справи вбачається, що на
час звернення до суду позивач ОСОБА_3
проживав АДРЕСА_2, про що зазначено в
його позовній заяві на інших заявах на
адресу суду, перебував у шлюбі і разом з
жінкою здійснював догляд за
спадкодавцем ОСОБА_4.

Довідка ЖКП «Покровське» № 176 від
10.02.2009р. підтверджує, що ОСОБА_4 була
зареєстрована у спірному помешканні
одна (а.с 10). Рахунок-фактура ПАТ
«Рівнегаз» також засвідчує, що в
будинку АДРЕСА_1 проживала одна особа -
ОСОБА_4 (а.с.11).

Наведені докази свідчать про те, що
ОСОБА_3 зі своєю дружиною проживав у
іншому місці, а відвідував ОСОБА_4 лише
з метою допомоги, що не дає підстав
вважати позивача таким, що проживав
однією сім'єю із спадкодавицею.

Наявні в матеріалах справи свідоцтва
про поховання (а.с.4) та доручення на
виплату допомоги на поховання (а.с. 3),
видані на ім'я позивача, підтверджують
лише факт понесення ним витрат на
поховання і не є належним доказом на
підтвердження факту проживання однією
сім'єю із померлою.

Зважаючи на те, що позивач не проживав
із ОСОБА_4 однією сім'єю в розумінні ст. 3
СК України, колегія суддів вважає, що
правові підстави для задоволення
позову відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
при вирішенні спору на зазначені
обставини та вимоги закону уваги не
звернув, належним чином не встановив
характер правовідносин, у зв'язку з чим
неправильно застосував норми
матеріального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід задовольнити, а
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від
16 грудня 2011 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Рівненської міської ради про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої
черги за законом - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді: підпис
Григоренко М.П.

підпис
Рожин Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук Н.М.