АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1460/14
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Міхеєва В.Ю.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 жовтня 2011 року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2011 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за невиконання кредитного договору №
DNHDGA00000413 від 13 квітня 2007 року (далі -
Кредитний договір) та виселення.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 жовтня 2011 року з урахуванням ухвали
того ж суду від 30 липня 2013 року про
виправлення описки та додаткового
рішення від 30 липня 2013 року, позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були
задоволені частково.

В рахунок погашення заборгованості
за Кредитним договором в розмірі 54045,81
доларів США, що за курсом НБУ складає
430204,66 грн., яка складається із
заборгованості по кредиту 34234,34 долари
США, що за курсом НБУ складає 272505,35 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 9642,44 долари
США, що за курсом НБУ складає 76753,83 грн.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 1883,93 долари США,
що за курсом НБУ складає 14996,08 грн., пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 5681,58 долари США, що за
курсом НБУ складає 45225,38 грн., штрафу
(фіксована частина) - 31,41 долари США, що
за курсом НБУ складає 250,02 грн.; штрафу
(процентна складова) - 2572,11 доларів США,
що за курсом НБУ складає 20473,99 грн., -
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
квартиру, загальною площею 68,2 кв.м,
житловою площею 46,1 кв.м, розташовану за
адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк» з укладенням від
імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням ПриватБанку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
позивача судові витрати у розмірі 1700
грн. судового збору та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року
ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви
про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду змінити в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
укладеного договору DNHDGA00000413 від 13
квітня 2007 року банк надав відповідачці
кредитні кошти шляхом видачі готівки
через касу на строк з 13 квітня 2007 року
по 10 квітня 2015 року включно, у вигляді
не поновлювальної кредитної лінії на
споживчі цілі у розмірі 40000,00 доларів
США, а також у розмірі 3430,40 доларів США
на сплату страхових платежів у
випадках та в порядку, передбаченому
кредитним договором зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,92% на місяць на суму залишку
заборгованості за Кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у
момент надання кредиту, комісії в
період сплати у розмірі 0,20% від суми
виданого кредиту (а.с. 11-13).

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між сторонами 13
квітня 2007 року було укладено Договір
іпотеки DNHDGA00000413, відповідно до умов
якого відповідачка надала в іпотеку
нерухоме майно, а саме: в житловому
будинку літ.А квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

На порушення приписів ст.ст. 525, 526, 651 ЦК
України ОСОБА_1 не виконувала належним
чином умови Кредитного договору,
допустила прострочення повернення
кредиту і сплати відсотків за його
користування, внаслідок чого станом на
06 квітня 2011 року виникла
заборгованість в розмірі 54045,81 доларів
США, що за курсом НБУ складає 430204,66 грн.,
яка складається із заборгованості по
кредиту 34234,34 долари США;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 9642,44 долари
США; заборгованості по комісії за
користування кредитом - 1883,93 долари США;
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 5681,58 долари
США; штрафу (фіксована частина) - 31,41
долари США; штрафу (процентна складова)
- 2572,11 доларів США (а.с. 6,7).

Задовольняючи позовні вимоги в частині
звернення стягнення в рахунок
заборгованості на предмет іпотеки
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» з укладенням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням
ПриватБанку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
продажу предмету іпотеки будь-якій
особі та будь-яким способом, суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст. 572,
575, 1054 ЦК України, ст.ст. 33,38 Закону
України «Про іпотеку» та умов п.27
Договору іпотеки, укладеного між
сторонами.

В цій частині рішення суду оскаржене не
було, а тому в апеляційному порядку не
переглядалося.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині виселення відповідачки
та інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у спірному будинку зі
зняттям з реєстраційного обліку у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб УМВС України
у м. Дніпропетровську, суд першої
інстанції правильно виходив з положень
ЖК України та Закону України «Про
іпотеку».

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) одночасно
з рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Із змісту ч. 3 ст. 109 ЖК України та ст. 40
Закону «Про іпотеку» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) випливає, що виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя
(кредитора) або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Як роз'яснено у п. 43 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(далі - Постанова пленуму), примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Як убачається із матеріалів справи, ПАТ
КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1
повідомлення № 30.1.0.0/2-180 від 29 березня
2011 року із вимогою добровільно
звільнити передане в іпотеку нерухоме
майно в тридцятиденний строк із дня
отримання цієї вимоги (а.с.8).

У судовому засіданні представник
відповідачки заперечувала проти
отримання відповідачкою такої вимоги,
а позивачем належних доказів на
спростування цих заперечень не надано.

Реєстр повідомлень про направлення
рекомендованого листа про наявність
боргу на адресу ОСОБА_1, який міститься
в матеріалах справи, не є
підтвердженням отримання такого листа
відповідачкою (а.с.9).

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом норм матеріального
права при відмові у задоволенні
позовних вимог в частині виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
спірному будинку зі зняттям з
реєстраційного обліку у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України у м.
Дніпропетровську, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки суд
першої інстанції правомірно відмовив у
їх задоволенні.

У той же час, колегія суддів вважає, що
заочне рішення суду першої інстанції
підлягає зміні, шляхом доповнення його
резолютивної частини посиланням на
початкову ціну предмета іпотеки для
його подальшої реалізації, що
відповідатиме вимогам ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» та роз'ясненням,
наведеним у п. 42 Постанови пленуму.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 жовтня 2011 року змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної
частини заочного рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 жовтня 2011 року реченням наступного
змісту: «З початковою ціною предмета
іпотеки для його подальшої реалізації,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій».

В іншій частині заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 жовтня 2011 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді