У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Ізмайлової
Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник
А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за скаргою публічного
акціонерного товариства
«Укртранснафта» на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області Резніченко
А.О., за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства
«Укртранснафта» на ухвалу
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 13 лютого
2014 року, ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Укртранснафта» (далі - ПАТ
«Укртранснафта») звернулось до суду із
скаргою, просило визнати протиправними
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Новомосковського міського управління
юстиції у Дніпропетровській області
Резніченко А.О., скасувати постанову
державного виконавця від 4 червня 2013
року про відмову у прийнятті
виконавчого документа № 0427/5734/12 від 29
квітня 2013 року до виконання, а також
зобов'язати державного виконавця
відкрити виконавче провадження на
підставі цього виконавчого листа.

Скаргу обґрунтовано тим, що відповідно
до рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 1 жовтня 2012 року із ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
та ОСОБА_10 стягнуто солідарно на
користь ПАТ «Укртранснафта» 120 грн
майнової шкоди, завданої злочином.

29 квітня 2013 року на підставі
зазначеного рішення суду видано
виконавчий лист № 0427/5734/12.

23 липня 2013 року ПАТ «Укртранснафта»
отримало постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Новомосковського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області від 4 червня
2013 року про відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження.

Підставою для винесення зазначеної
постанови державного виконавця стала
відсутність у виконавчому документі
відомостей про індивідуальні
ідентифікаційні номери боржників.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначення у
виконавчому документів інформації про
ідентифікаційний номер боржника не є
обов'язковою.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 лютого 2014 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 травня
2014 року, відмовлено у задоволенні
скарги.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Укртранснафта»
просить скасувати ухвали судів першої
та апеляційної інстанцій, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 1 жовтня
2012 року із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10
стягнуто солідарно на користь ПАТ
«Укртранснафта» 120 грн майнової шкоди,
завданої злочином.

4 червня 2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Новомосковського міського управління
юстиції у Дніпропетровській області
винесено постанову про відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження відповідно до ст. 18, п. 6 ч. 1
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ
«Укртранснафта», суд першої інстанції,
з висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
державний виконавець правомірно
відмовив у відкритті виконавчого
провадження, оскільки у виконавчому
документі відсутні відомості щодо
ідентифікаційних кодів боржників.

Апеляційний суд також виходив із того,
що Порядок надання судам загальної
юрисдикції інформації про
реєстраційні номери облікових карток
платників податків боржників та
стягувачів, затверджений наказом
Державної судової адміністрації
України та Державної податкової служби
України № 30/44 від 26 лютого 2013 року,
забезпечує виконання судом вимог ч. 1
ст. 369 ЦПК України і надає можливість
вирішити зазначене питання відповідно
до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Із висновками судів погодитись не
можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції
України та ч. 1 ст. 302 ЦК України не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
викладено у рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року (справа
№ 2-рп/2012), відповідно до п. 1 якого
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
містить вимоги до виконавчого
документа, у якому зокрема має бути
зазначено й індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника
(фізичної особи).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону, у разі
невідповідності змісту виконавчого
листа вимогам ст. 18 Закону державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає
право державному виконавцю при
здійсненні виконавчого провадження з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі й
конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому
листі ідентифікаційного номера
боржника не є підставою для відмови
державним виконавцем у відкритті
виконавчого провадження.

Відповідний правовий висновок
викладено у постановах Верховного Суду
України від 21 травня 2014 року (справа №
6-45цс14) та від 25 червня 2014 року (справа №
6-62цс14).

Вирішуючи скаргу на дії державного
виконавця, суд першої інстанції
вказаних положень Закону не врахував
та дійшов помилкового висновку про
відмову в задоволенні скарги.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції апеляційний суд допущеного
порушення норм матеріального права не
усунув, не перевірив належним чином
доводи апеляційної скарги та їх не
спростував, внаслідок чого дійшов
передчасного висновку про залишення
ухвали суду першої інстанції без змін.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального та
процесуального права, ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції відповідно до положень ст. 338
ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Укртранснафта» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 травня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.І.
Мартинюк

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник