Справа № 459/455/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4354/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 31 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 з участю третьої особи
Приватного нотаріуса
Червоноградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору дарування квартири
недійсним, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 31 березня
2014 року позов задоволено. Договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 07 грудня 2012 року та
посвідченого 07 грудня 2012 року
приватним нотаріусом
Червоноградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованого в реєстрі за № 2423
визнано недійсним. Вирішено питання
судових витрат.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить
рішення скасувати та постановити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 відмовити. Вважає рішення
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом залишено поза увагою
те, що ОСОБА_4 вперше звернулась на
прийом до психіатра в січні 2013 року,
тобто після укладення правочину.
Згідно записів амбулаторної карточки,
протягом 2013 року ОСОБА_4 тричі
оглядалась лікарем психіатром, 16.07.2013
року зроблено запис про те, що в ОСОБА_4
свідомість ясна, вона орієнтується в
просторі, лише є скарги на головні болі.
Згідно запису від 19.10.2013 року є чітко
зазначено, що стан здоров'я ОСОБА_4
погіршився після смерті брата, який
помер в травні 2013 року, тобто після
укладення правочину. Враховуючи
вказане висновок проведеної у суді
експертизи про неможливість позивача
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними на час укладення
оспорюваного договору є сумнівним та
суперечить іншим доказам, на що суд
уваги не звернув. Також, судом було
залишено поза увагою клопотання про
призначення повторної експертизи та не
взято до уваги пояснення приватного
нотаріуса, який посвідчував договір та
його помічника, які зазначили, що
ОСОБА_4 під час укладення договору була
в ясній свідомості та розуміла
значення правочину, який укладає.

В судове засідання позивач та третя
особа (її представник) не з'явилися,
однак суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у їх відсутності
зважаючи на те, що такі особи були
належним чином повідомленими про час
та місце судового розгляду, клопотань
про відкладення розгляду справи від
них не надходило, доказів поважності
причин неявки у судове засідання
представлено не було, зважаючи на
вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, а також те,
що інтереси позивача у судовому
засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та її представника на
підтримання апеляційної скарги,
представника позивача в заперечення
скарги, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає.

Як вбачається із матеріалів сапери,
встановлено судом першої інстанції та
сторонами не оспорювалось 7.12.2012 року
приватним нотаріусом
Червоноградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 було
посвідчено договір дарування квартири,
за яким позивач ОСОБА_4 подарувала, а
відповідач ОСОБА_2 прийняла в дар
квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира на
час укладення договору була єдиним
житлом ОСОБА_4 та вона єдина там
проживала та була зареєстрована.

Відповідно до ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила в момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені. У разі
наступного визнання фізичної особи,
яка вчинила правочин, недієздатною
позов про визнання правочину недійсним
може пред'явити її опікун. Сторона, яка
знала про стан фізичної особи у момент
вчинення правочину, зобов'язана
відшкодувати їй моральну шкоду,
завдану у зв'язку із вчиненням такого
правочину.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
правила статті 225 ЦК поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК. При розгляді справ за позовами про
визнання недійсними заповітів на
підставі статті 225, частини другої
статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145
ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі
сторін зобов'язаний призначити
посмертну судово-психіатричну
експертизу. Висновок такої експертизи
має стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

Як вбачається із акту №823 від 27.12.2013
року амбулаторної
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_4 страждає стійким психічним
розладом у вигляді судинної деменції
та за своїм психічним станом не може
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. Потребує опіки. У період
укладання договору дарування 7.12.2012
року ОСОБА_4 також страждала стійким
хронічним психічним розладом -
судинною деменцією та за своїм
психічним станом не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Зважаючи на вказаний висновок
судово-психіатричної експертизи,
наявність у матеріалах справи інших
доказів, що були досліджені судом в
сукупності із таким, зокрема, і
медичних висновків, судом першої
інстанції зроблено вірний висновок про
необхідність задоволення позову на
підставі ст. 225 ч.1 ЦК України, зважаючи
на те, що позивач на час укладення
спірного договору страждала стійким
хронічним психічним розладом та за
своїм психічним станом не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Що стосується доводів апеляційної
скарги, то такі на думку колегії суддів
є безпідставними та висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Щодо доводів скарги про суперечність
висновків судово-психіатричної
експертизи іншим матеріалам справи, то
такі дійсності не відповідають,
оскільки такий навпаки
підтверджується іншими доказами,
зокрема і згаданими медичними
висновками. Крім цього, такий зроблений
після детального обстеження самої
підекспертної (позивачки по справі), на
підставі дослідження семи медичних
карток позивачки, аналізу пояснень у
судовому засіданні осіб, що беруть
участь у справі та свідків. Такий є
однозначним, додаткових матеріалів чи
проведення додаткових обстежень
підекспертної комісія експертів не
потребувала. Тому підстав сумніватись
у такому - немає. Непогодження з таким
відповідача є голослівними,
ґрунтуються на її особистих сумнівах у
висновках, які не можуть бути
достатніми підставами для
неврахування такого при ухваленні
рішення чи проведенні додаткової
експертизи, в клопотанні про
проведенні якої було вірно відмовлено
як судом першої інстанції, так і згодом
апеляційним судом. Зокрема, що
стосується тверджень про відсутність
даних щодо перебування позивача на
обліку у психіатра на час укладення
договору та відсутності даних про
психічні розлади позивача до укладення
договору, що на думку відповідача
свідчить про те, що позивач на час
укладення договору розуміла значення
своїх дій, то такі спростовані самим
висновком експертизи. Так, у
мотивувальній частині висновку чітко
вказано про ряд соматичних захворювань
позивача (гіпертонічна хвороба, що
тривала близько 40 років; ішемічний
інсульт у 1999 році; явища наростаючого
органічного ураження головного мозку,
що набрало ознак органічного процесу -
період 2003-2012 роки; церебральний
атеросклероз, неврозоподібна форма з
наростаючою деменцією - діагностовано
18.01.2013 року), які тривали довгий період
часу та спровокували виникнення
стійкого хронічного психічного
розладу та відповідно істотно впливали
на її здатність усвідомлювати значення
своїх дій до укладення спірного
договору та зумовили такий стан
позивача і на час укладення договору,
коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Щодо тверджень скарги про те, що як
приватний нотаріус, яким посвідчувався
договір, так і його помічник ствердили
у суді про те, що ОСОБА_4 під час
укладення договору була в ясній
свідомості та розуміла значення
правочину, який укладає, то такі
свідчення як вказувалось вище були
взяті до уваги при проведенні
експертизи. Крім цього, такі особи в
силу своєї компетенції не є фахівцями в
галузі психіатрії та їх припущення з
приводу психічного стану особи не
можуть бути протиставлені висновку
експертів в галузі цих знань, а крім
цього такі були взяті до уваги та
оцінені при проведенні експертизи.

Решта доводів скарги вірних висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому підстав для її задоволення -
немає.

Враховуючи вказане апеляційну скаргу
слід відхилити, рішення ж як таке, що
відповідає вимогам як процесуального,
так і матеріального закону - залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 31 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А.
Левик

Судді:

В.Я. Бакус

Т.А. Гірник