АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/447/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/450/14
Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 24 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визначення розміру частки та
визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 24 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

З рішенням суду не погодився
позивач ОСОБА_1, внаслідок чого подав на
нього апеляційну скаргу, у якій просять
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити заявлені ним позовні
вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, та
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
вмотивовує тим, що суд дійшов невірного
висновку з приводу того, що підстави
позову не доведені належними доказами.
Вказує на те, що ним надані суду
матеріали, які доводять здійснення
реконструкції квартири шляхом
переобладнання лоджії у житлову
кімнату, збільшення житлової площі.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга не підлягає до задоволення, за
наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, підтверджується
матеріалами справи і не заперечується
сторонами, що сторони перебували у
зареєстрованому Полтавським міським
відділом РАГС Полтавського обласного
управління юстиції ( актовий запис № 522)
11 червня 2003 року шлюбі.

Також матеріалами справи
підтверджується, що 19 листопада 1998 року
відповідач ОСОБА_2 уклала договір міни,
у відповідності до умов якого обміняла
належну їй квартиру АДРЕСА_1 на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка
належала ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Договір міни був зареєстрований на
Товарній біржі «Українська Біржа
Нерухомості» відповідно до протоколу
біржових торгів № 582 від 19 листопада 1998
року.

Право власності відповідача на
квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано в КП
ПБТІ «Інвентаризатор», що
підтверджується Витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 7793355 від
16 липня 2005 року.

Вирішуючи спірні правовідносини,
суд першої інстанції вірно встановив
коло та їх характер і правомірно
виходив з наступного.

Відповідно до рішення
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Полтаві ради № 269 від 19
липня 2005 року дозволено, враховуючи
позитивний висновок ДПІ
«Міськбудпроект», згоду ГЖЕД № 8,
громадянці ОСОБА_2 провести
перепланування належної їй квартири
АДРЕСА_2, а саме: збільшити площу
кімнати 5 за рахунок лоджії, шляхом
демонтування столярних виробів та
підвіконної частини панельної стіни
без зміни розмірів отвору по ширині та
висоті; при цьому необхідно виконати
відповідне утеплення зовнішніх стін
лоджії з корегуванням системи опалення
квартири; після завершення робіт з
перепланування зареєструвати зміни в
КП «Інвентаризатор».

Згідно з технічним паспортом,
виготовленим ПП ПБТІ «Інвентаризатор»
станом на 02 серпня 2005 року, квартира
АДРЕСА_2 після проведеного
перепланування складається з
наступних приміщень: 1-а кімната ( 4)
площею 17,1 кв.м., 2-а кімната (5) площею 10,1
кв.м., 3-я кімната (8) площею 12,6 кв.м.,
коридор (1) площею 8,4 кв.м., кухня (3)
площею 9,2 кв.м., ванна (6) площею 2,6 кв.м.,
вбиральня (7) площею 1 кв.м., шафа (9)
площею 0,3 кв.м.

Сторонами не заперечується, що у
період шлюбу ними на підставі рішення
виконавчого комітету Лкенінської
районної у м. Полтаві ради від 11 червня
2005 року здійснено капітальний ремонт
та реконструкцію квартири АДРЕСА_2 у
тому числі проведено: 1) улаштування
збільшення площі кімнати за рахунок
лоджії - виконано виділення фрагмента
стіни, кладка стіни зовнішньої з цегли
ординарної площею 3 кв.м. з утепленням
укладення скловолокна та
встановленням батареї опалення,
встановлення дерев'яної подвійної
віконної рами з блоком 2,5 м х 1,5 м,
настелено підлогу з дощок 3 кв.м.; 2)
улаштування балкону - проведено
утеплення шляхом кладки цегли та
укладення стекло волокна 3 кв.м.,
настелено підлогу з дощок 3 кв.м.,
встановлено підлогу з дощок 3 кв.м.,
встановлено дерев'яну двійну віконну
раму з блоком 4,0м х 1,5м; 3) улаштування
віконних та дверних отворів -
заповнення віконних отворів готовим
ординарними блоками з дерева 2,5м х 1,5м в
кількості 2 шт, 1,2м х 1,5м в кількості 1 шт
із дерева в стінах; заповнення дверних
отворів готовими ординарними блоками
із дерева площею 0,90м х 2,20м - 7 шт., 0,80м х
2,20м - 1 шт; 4) улаштування підлоги -
встановлення ламінату в кухні та
коридорі 30 кв.м.; 5) улаштування стін та
підлоги в кухні - встановлення плитки
на підлозі на стінах 29 кв.м.; 6)
улаштування стін в санвузлі та ванній -
встановлення плитки на підлозі та
стінах 8кв.м., фарбування.

Поряд з цим, позивачем не надано
доказів підтвердження того, що на
здійснення переобладнання квартири та
ремонтних робіт ним було витрачено
саме особисті кошти, а не кошти
подружжя.

При цьому, відповідно до висновку
№ 789/790 судової будівельно-технічної
експертизи від 30 жовтня 2013 року
визначено, що ринкова вартість
квартири АДРЕСА_2 в стані на час її
придбання 19 листопада 1998 року може
складати 278470 гривень. Ринкова ж
вартість зазначеної квартири в стані
на момент проведення натурального
обстеження в цінах на даний час
становить 315760 гривень. Проте, висновок
даної судової будівельно-технічної
експертизи не дає підстав вважати, що
саме внаслідок проведення сторонами в
період шлюбу ремонту та переобладнання
спірної квартири єдиним та безумовним
фактором істотного збільшення цього
майна в ціні.

Окрім того, Пленум ВСУ у
Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у п. 23
роз'яснив, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу,
відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть
бути будь-які види майна, за винятком
тих, які згідно із законом не можуть їм
належати ( виключені із цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з
подружжя, може бути віднесено до
спільної сумісної власності укладеною
при реєстрації шлюбу угодою ( шлюбним
договором) або визнано такою власністю
судом з тих підстав, що за час шлюбу
його цінність істотно збільшилася
внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України
визначено, що якщо у придбання майна
вкладені крім спільних коштів і кошти,
що належали одному з подружжя, то
частка у цьому майні, відповідно до
розміру внеску, є його особистою
приватною власністю.

Оскільки позивачем не було надано
достовірних доказів у підтвердження
того, що для проведення переобладнання
та ремонтних робіт були витрачені саме
його особисті кошти, а також не
доведено факту надання ним коштів при
укладенні договору міни квартири, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

При цьому колегія суддів звертає
увагу на те, що збільшення вартості
майна й істотність такого збільшення
підлягає з'ясуванню шляхом порівняння
станом на час вирішення спору вартості
об'єкта в стані, що існував до
поліпшення, та його вартості після
поліпшення; при цьому сам по собі
розмір грошових затрат подружжя чи
одного із них не є фактом, який єдиний
безумовно свідчить про істотність
збільшення вартості майна як об'єкта.

Також, суд може визнати майно
дружини ( чоловіка ) об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
якщо воно за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
другого з подружжя, але при цьому майно,
що належало одному з подружжя в порядку
ст. 57 СК України не перетворюється у
спільну сумісну власність. Спільна
сумісна власність виникає лише в
порядку, визначеному ст. 62 СК України,
тобто право спільної сумісної
власності виникає на частку майна, яка
істотно збільшилася внаслідок умов,
передбачених вказаним законом. Тобто,
якщо особисте майно на час шлюбу
внаслідок спільних трудових чи
грошових затрат або затрат другого з
подружжя суттєво збільшилося у своїй
вартості, то спільна сумісна власність
виникає у подружжя не на все майно, а
виключно на ту його частину, яка
суттєво збільшилася внаслідок умов,
передбачених сімейним кодексом.

Крім того, заслуговує на увагу і
той факт, що рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 14 листопада 2012
року спірна квартира виключена з
переліку спільної сумісної власності
подружжя, що підлягала розподілу між
сторонами, як колишнім подружжям, як
таку, що є особистою власністю
відповідача в силу того, що право
власності на неї ОСОБА_2 набуто до
укладення шлюбу з позивачем.

Цим же рішенням встановлено, що
ОСОБА_1 не надано належних доказів про
істотне збільшення власності ОСОБА_2
щодо квартири АДРЕСА_2. Посилання
здійснення внутрішніх перепланувань
однієї кімнати квартири за рахунок
лоджії не є істотним збільшенням цієї
кватири та входять в обсяг робіт по
покращенню її облаштування.

В свою чергу, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції та не підтверджують
належними доказами їх неправомірність
виходячи з вищевикладених обставин, та
зважаючи на те, що матеріалами справи, у
тому числі і висновком судової
будівельно-технічної експертизи, не
доведено факту істотного збільшення
вартості квартири внаслідок вкладення
позивачем саме особистих коштів у
здійснення робіт по покращенню її
облаштування.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їх належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 24 грудня 2013 року не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Полтави від 24 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин
/підпис/ П.С. Абрамов

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
_________ В.І. Корнієнко