Справа № 204/3810/13-ц
Провадження № 2/204/122/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

за участю позивачки
ОСОБА_1

за участю відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», приватний
нотаріус Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2012 року позивачка звернулася з
позовною заявою до суду, в якій просила
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 10 листопада 2010 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований у реєстрі за № 4831, та
стягнути з відповідачів судові
витрати. В обґрунтування позову
позивачка вказала на те, що 19травня 2011
року, на підставі поданої нею заяви про
прийняття спадщини, нотаріусом
Ленінського району м. Єкатеринбургу
ОСОБА_5 була заведена спадкова справа №
50/2011 після смерті матері позивачки -
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від
тяжкої хвороби. Протягом життя матір
позивачки мала у власності квартиру за
адресою: АДРЕСА_1. Для оформлення
спадщини, нотаріус запросив від
позивачки документи на спадкове майно.
Доступу до документів на цю квартиру в
позивачки ніколи не було і в саму
квартиру вона не заходила від дня
смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1, бо це їй
нагадувало про останні події в цій
квартирі. Там мешкав її брат ОСОБА_2, а
стосунків з ним вона не підтримувала. У
серпні 2011 року позивачка звернулася до
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради з
проханням надати копії документів про
майно її матері для оформлення
спадщини, де їй було повідомлено, що ця
нерухомість належить іншій особі -
ОСОБА_2, а також було надано копію
договору купівлі-продажу від 19.11.2010
року, згідно якої стало зрозуміло, що
матір за кілька днів до своєї смерті, а
саме 19.11.2010 року, надала довіреність
невідомій особі ОСОБА_3 на управління
та розпорядження материним майном, яка
19.11.2010 року уклала нотаріально
засвідчену угоду з продажу
вищевказаної квартири за кошти
відповідно до оцінки Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради з її братом ОСОБА_2. Про
те, що відносно вказаного майна
відбувався перехід права власності,
позивачці відомо не було. У серпні 2011
року нею було подано позов до
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання правочину недійсним, в
процесі розгляду цивільної справи у
Красногвардійському районному суді
з'ясувалося, що реєстрація переходу
права власності до ОСОБА_2 відбулася по
заяві ОСОБА_3, поданої після смерті
матері ІНФОРМАЦІЯ_1, а також те, що
інвентаризація предмета відчуження не
відбувалася. По суті спору позивачка
вважає вказаний правочин укладеним з
порушенням норм діючого законодавства,
виходячи з наступного. Предметом
укладеного договору виступив об'єкт
нерухомості, а саме 2-х кімнатна
квартира, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. 19 листопада 2010 року за
замовленням ОСОБА_6 був виданий витяг з
реєстру прав власності ш нерухоме
майно для відчуження зазначеної
квартири. При цьому довіреність, видана
ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3, на право
розпорядження майном ОСОБА_6, була
посвідчена нотаріусом ОСОБА_4 19.11.2010
року за реєстровим № 4827, довіреність,
на підставі якої ОСОБА_3 виступала від
імені ОСОБА_6 при укладанні договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
посвідчена нотаріусом ОСОБА_4 19.11.2010
року за реєстровим № 4830, договір
купівлі-продажу зазначеної у позові
квартири посвідчений нотаріусом
ОСОБА_4 19.11.2010 року за реєстровим № 4831,
тобто, безпосередньо після посвідчення
довіреності ОСОБА_3 Позивачка вважає,
що укладання вищевказаного договору
купівлі-продажу зазначеної квартири не
було направлено на виникнення реальних
наслідків відповідно до закону, і з
цього договору вбачається зловмисна
домовленість між представником однієї
сторони та другою стороною правочину.
Також зазначила, що продаж квартири був
вчинений за суму, еквівалентну 10 000
доларів США, проте ринкова її вартість
складала на той час не менш ніж 40000,00
доларів США. Таким чином, правочин
суттєво порушив права та інтереси
ОСОБА_6 Таким чином, по спірній квартирі
станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті її
власника), як вбачається з засвідченого
договору, було виражено тільки намір та
волевиявлення сторін укладення угоди
купівлі-продажу, але відповідно до
закону внаслідок смерті однієї сторони
правочину (ст. 247 ЦК України, особа
втрачає права та обов'язки у зв'язку зі
смертю) угода залишилась не укладеною,
гроші - не переданими, перехід права
власності не відбувся. Таким чином,
спірна квартира з ІНФОРМАЦІЯ_1 повинна
належати до спадщини за померлою
ОСОБА_6 Позивачка є спадкоємцем першої
черги, до якої переходять усі права та
обов'язки спадкодавця. Також, позивачка
як заінтересована особа, вважає, що має
право на цей позов, тому що формальний
перехід права власності до ОСОБА_2 від
ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
який відбувся в порушення норм
законодавства України, порушує її
матеріальні права на спадщину за
померлою ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачка свої
позовні вимоги підтримала та просила
задовольнити в повному обсязі,
посилалася на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення даного
позову та просив відмовити позивачці в
задоволенні її позовних вимог, при
цьому вказав, що позивачка взагалі не
має права не звернення до суду з даною
позовною заявою, оскільки її права за
спірним договором купівлі-продажу
порушені не були, оскільки померла
матір залишила заповіт на своє майно,
яким все заповіла відповідачу - ОСОБА_2
Крім того, вказав, що позивачка в своїй
позовній заяві посилається на різні
правові норми, які не є тотожними та всі
її вимоги ґрунтуються на самих лише
припущеннях, тоді, як фактів позивачкою
не надано. Крім того, позивачка
протягом судового розгляду заявлялося,
що померла мати не розуміла
української мови, а тому не розуміла,
які документи підписує, проте померла
мати прожила чимало років на Україні та
мала чимало правовстановлюючих
документів, які складане українською
мовою. Тому, твердження позивачки щодо
нерозуміння померлою матір'ю
української мови є хибними.

Представник КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином, причину своєї неявки суду не
повідомив.

Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином, раніше надав суду заяву
в якій просив розглянути справу без
його участі. Також вказав, що правочин,
а саме довіреність, посвідчена 19.11.2010
року за реєстровим № 4830, вчинялася
нотаріусом від імені ОСОБА_6 на дому за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з хворобою
довірителя. Спілкування з ОСОБА_6
проводилося на українській мові в
кімнаті, що називається кухнею. На
початку бесіди, упевнившись, що вона не
страждає на психічний розлад, що в
зв'язку з хворобою не вживає
наркотичних та психотропних речовин,
що володіє українською мовою, є
повністю дієздатною, установлено
волевиявлення її щодо посвідчення
довіреності, при відсутності
заперечення щодо посвідчення
довіреності, встановивши дійсний намір
посвідчити довіреність, розуміючи
наслідки правочину та прочитавши текст
довіреності ОСОБА_6 засвідчила його
своїм підписом. В зв'язку з
недостатніми документами для
посвідчення договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, а саме витягу з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, була посвідчена довіреність.
Пізніше документи для посвідчення
договору купівлі-продажу квартири були
надані сторонами, на підставі яких був
укладений та посвідчений договір.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, вислухавши свідків, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню по
наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 14.07.2011 року, серії НОМЕР_1, актовий
запис № 4924 (а.с.19).

Після смерті ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на
належне їй майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Позивачка - ОСОБА_1 та відповідач -
ОСОБА_2 є рідними дітьми померлої
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про народження (а.с.20) та не
заперечується сторонами по справі.

За життя ОСОБА_6, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1,
належала квартира АДРЕСА_1, на підставі
Договору купівлі-продажу від 26.12.2002
року, який посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрований у реєстрі за № 4642
(а.с.114). Право власності на вищевказану
квартиру було зареєстровано за ОСОБА_6
в КП ДМБТИ Дніпропетровської обласної
ради за № 432705, що підтверджується
Витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 19.11.2010 року за № 28058732
(а.с.116).

19 листопада 2010 року між ОСОБА_6, від
імені якої діяла ОСОБА_3, на підставі
Довіреності посвідченої 19.11.2010 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрованої в реєстрі за № 4830
(а.с.117), та ОСОБА_2 був укладений Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований у реєстрі за № 4831
(а.с.108).

Позивачка вважає, що вищевказаний
договір купівлі-продажу був укладений
внаслідок змови ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим
порушені її права, як спадкоємця першої
черги, оскільки спірним договором
квартиру АДРЕСА_1 вивели із спадкової
маси.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідач, в свою чергу, заперечував
вищевказані обставини та вказав, що
вказана квартира і так перейшла би до
нього, оскільки матір'ю за життя був
складений заповіт, яким вона своє
майно, в тому числі вказану квартиру,
заповіла саме йому - ОСОБА_2 Також
вказував, що провадження по даній
справі повинно бути закрито, оскільки
позивачка не має права на звернення до
суду з даним позовом, оскільки вона не є
стороною спірного договору
купівлі-продажу, а також згідно
заповіту все своє майно померла мати
заповіла ОСОБА_2

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Так, відповідачем не було надано суду, у
встановленому законом порядку, доказів
того, що померла ОСОБА_6 заповіла все
своє майно саме ОСОБА_2, а з наданих
відповідачем свідоцтв про право на
спадщину за заповітом - від 27.03.2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Золотонівського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрований у реєстрі за № 850 (а.с.173);
та від 16.01.2013 року посвідченого
нотаріусом нотаріального округу м.
Єкатеринбургу Свердловської області
ОСОБА_9 та зареєстрований у реєстрі за
№ 1-1-90 (а.с.193) - вбачається, що ОСОБА_2 є
спадкоємцем зазначеного в заповіті
майна.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, позивачка 17 травня 2011 року
звернулася до нотаріуса нотаріального
округу м. Єкатеринбургу Свердловської
області ОСОБА_10 з заявою про прийняття
спадщини після смерті матері ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі якої
була заведена спадкова справа № 50/2011,
що підтверджується листом вказаного
нотаріуса від 19.05.2011 року за вих. №
150(а.с. 21).

Таким чином, твердження відповідача
щодо відсутності у позивачки прав на
звернення до суду з даним позовом, не
знайшли свого підтвердження, оскільки
з наведеного вище вбачається, що
позивачка є спадкоємицею померлої
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та в
наслідок відчуження вищевказаної
квартири, були порушені спадкові права
позивачки.

Що стосується позовних вимог щодо
визнання спірного Договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2
недійсним, то дані вимоги підлягають
задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України,
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

Положеннями ч. 1 ст. 237 ЦК України,
передбачено, що представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

Проте згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України,
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є, за винятком комерційного
представництва, а також щодо інших
осіб, встановлених законом.

Спірний правочин був укладений 19
листопада 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
в інтересах якої на підставі
довіреності виданої 19 листопада 2010
року діяла ОСОБА_3. Дані правочини були
укладені один за одним, про що свідчить
однакова дата посвідчення даних
правочинів 19 листопада 2010 року, а також
їх реєстрація у нотаріальному реєстрі,
довіреність зареєстрована за
реєстровим № 4830, а договір
купівлі-продажу за № 4831. 22 листопада 2010
року ОСОБА_3, яка діяла вже в інтересах
ОСОБА_2 на підставі довіреності від
19.11.2010 року, виданої тієї ж дати від
ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_6
звернулася до Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради з заявою про державну
реєстрацію прав за ОСОБА_2 на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.139), яка належить йому на
підставі Договору купівлі-продажу від
19.11.2010 року.

З пояснень сторін у судовому засіданні
вбачається, що ОСОБА_6 померла від
хвороби на рак, та останній тиждень вже
не ходила, була прикута до ліжка. Всі ці
дії відповідачів по справі, а саме
термінове оформлення довіреностей,
укладання угоди купівлі-продажу
квартири при житті ОСОБА_6 за
довіреністю, яка була вчинена в той же
день як і договір купівлі-продажу
квартири (а.с. 108, 117), заява до КП ДМБТІ
про термінове виконання замовлення
щодо оформлення витягу на продаж
квартири подана від ім'я ОСОБА_6 за
довіреністю її сином ОСОБА_2 (а.с. 140),
реєстрація прав власності на ОСОБА_2 за
заявою ОСОБА_3 по довіреності від 19.11.2010
року від ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 139), були спрямовані на
заволодіння ОСОБА_2 спірною квартирою
АДРЕСА_1.

Так, ОСОБА_3 відчужила квартиру АДРЕСА_1
від імені ОСОБА_6 - 19 листопада 2010 року, а
22 листопада 2010 року, вже після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, в інтересах якої
вона начебто діяла, представляла
інтереси покупця вищевказаної
квартири ОСОБА_2, на підставі
довіреності посвідченої 19.11.2010 року,
при оформленні права власності на дану
квартиру в КП ДМБТІ на ОСОБА_2, що
підтверджується копією заяви про
державну реєстрацію прав поданої в КП
ДМБТІ (а.с. 139).

З вищенаведеного вбачається, що між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, була зловмисна
домовленість направлена на
заволодіння останнім спірної квартири
АДРЕСА_1.

Також, з наданого до матеріалів справи,
рішення Ленінського районного суду м.
Катеринбург від 22.12.2011 року, яке
залишено без змін Апеляційною ухвалою
судової колегії по цивільним справам
Свердловського обласного суду 06.03.2012
року, вбачається що, позивачка ОСОБА_1
зверталася в суд з позовними вимогами
до ТОВ «СТК Гранд» про визнання
договору купівлі-продажу неукладеним.
З обставин викладених у судовому
рішенні вбачається, що її матері ОСОБА_6
належала також квартира АДРЕСА_2. 17.11.2010
року у м. Катеринбург між ОСОБА_6 та ТОВ
«СТК Гранд» в особі ОСОБА_2 укладено
договір купівлі-продажу
вищезазначеної квартири. 19.11.2010 року
ОСОБА_6 видала довіреність на
управління всім майном ОСОБА_3 строком
на один місяць з правом передоручення.
26.11.2010 року, вже після смерті ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, яка діяла за
довіреністю від 24.11.2010 року, в порядку
передоручення від ОСОБА_3, звернулася з
заявою від імені ОСОБА_6 до УФРС по
Свердловській області спільно з
представником ТОВ «СТК Гранд» в особі
ОСОБА_2 з заявою про реєстрацію прав
власності на квартира АДРЕСА_2 за ТОВ
«СТК Гранд».

За таких обставин, з урахуванням всього
вищевказаного, суд вважає за необхідно
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 19 листопада 2010 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований у реєстрі за № 4831.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, з відповідачів на користь
позивачки слідує стягнути в рівних
частинах судовий збір в розмірі 107 грн.
30 коп., тобто по 53 грн. 65 коп. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 203, 215, 232, 237, 238 ЦК України, ст. ст. 10,
11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», приватний
нотаріус Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири -
задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 19 листопада 2010 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований у реєстрі за № 4831.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові
витрати за подачу позову у розмірі по 53
грн. 65 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. О. Дубіжанська