АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/408/14
Головуючий 1 ін. - Гусар П.І.
Справа № 626/2663/13-ц
Доповідач - Котелевець
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Шаповал
Н.М., Кіпенка І.С.,

за участю секретаря -
Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Красноградського районного
суду Харківської області від 20
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна,

в с т
а н о в и л а:

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася у
суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна.

На обґрунтування вказала, що з 29
грудня 1999 року перебуває з
відповідачем в юридичному шлюбі.

Під час сумісного проживання вони
придбали майно, а саме: нежитлову
будівлю (магазин будівельних
матеріалів «ІНФОРМАЦІЯ_1») літ. А-1
загальною площею 95,5 кв. м. по
АДРЕСА_1 вартістю 85 000 грн. 00 коп.;
автомобілі - бортовий марки Jac,
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю
56 000 грн. 00 коп. та легковий марки Hyundai
Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_2,
вартістю 184 000 грн. 00 коп. (вартість
автомобіля на даний час складає 170 000
грн. 00 коп.); 3/5 частини житлового
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2
вартістю 130 381 грн. 00 коп.

Крім того, під час проходження
військової служби старшим прапорщиком
в ВЧ 4595 ОСОБА_2 надана квартира АДРЕСА_3

Шлюбні відносини фактично припинені 3
липня 2013 року, однак відповідач в
добровільному порядку не бажає
провести поділ спільного майна.

Посилаючись на вказані обставини,
просила поділити вказане майно,
визнавши право власності на нежитлову
будівлю (магазин будівельних
матеріалів «ІНФОРМАЦІЯ_1») літ. А-1
загальною площею 95,5 кв. м. по АДРЕСА_1
вартістю 85 000 грн. 00 коп.; бортовий
автомобіль марки Jac, реєстраційний
номер НОМЕР_1, вартістю 56 000 грн. 00 коп. та
3/5 частини житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_2 вартістю
130 381 грн. 00 коп. за нею, а за ОСОБА_2 -
на квартиру АДРЕСА_3 легковий
автомобіль Hyundai Elantra, реєстраційний
номер НОМЕР_2, вартістю 184 000 грн. 00 коп.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на те, що майно є
сумісною власністю подружжя і
підлягає поділу у рівних частках між
ними.

Рішенням Красноградського районного
суду Харківської області від 20
листопада 2013 року позов задоволено
частково.

Постановлено розподілити спільне
майно подружжя.

Визнано право власності:

За ОСОБА_3 - на нежитлову будівлю
(магазин будівельних матеріалів
«ІНФОРМАЦІЯ_1») літ. А-1 загальною площею
95,5 кв. м. по АДРЕСА_1 вартістю 85 000 грн. 00
коп.; бортовий автомобіль марки Jac,
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 56
000 грн. 00 коп. та 3/10 частини житлового
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2
вартістю 65 190 грн. 00 коп., всього - на суму
182 190 грн. 00 коп.

За ОСОБА_2 - на 3/10 частини житлового
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2
вартістю 65 190 грн. 00 коп., легковий
автомобіль Hyundai Elantra, реєстраційний
номер НОМЕР_2, вартістю 170 000 грн. 00 коп.,
всього - на суму 235 190 грн. 50 коп.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 1
821 грн. 90 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
постановити нове рішення про визнання
за кожним із подружжя права власності
на ? частину на нежитлову будівлю
(магазин будівельних матеріалів
«ІНФОРМАЦІЯ_1») та транспортні засоби.
Зокрема, зазначає, що вони є суб'єктами
підприємницької діяльності, магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1» - їх сімейний бізнес, для
нього це єдине джерело заробітку; поділ
майна проведений без з'ясування його
реальної вартості; на час звернення
позивачки до суду фактично шлюб не був
припинений,тому стягнення судового
збору з нього на користь ОСОБА_3 не є
обгрунтованим.

ОСОБА_3 рішення суду першої
інстанції не оскаржила, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
надала.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 є
суб'єктом підприємницької діяльності,
для доставки товару в магазин їй
необхідний вантажний автомобіль, житла
вона не має; докази того, що ОСОБА_2
займається підприємницькою
діяльністю, відсутні. Однак погодитись
з таким висновком не можна, оскільки
суд неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, неправильно
застосував норми матеріального права.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за
час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Матеріали справи свідчать, що
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають в
юридичному шлюбі, зареєстрованому 29
грудня 1999 року Ленінським відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Харкова за актовим записом № 621 (а. с.
6).

Під час сумісного проживання вони
придбано наступне майно: нежитлову
будівля (магазин будівельних
матеріалів «ІНФОРМАЦІЯ_1») літ. А-1
загальною площею 95,5 кв. м. по
АДРЕСА_1 вартістю 85 000 грн. 00 коп.;
автомобілі - бортовий марки Jac,
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 56
000 грн. 00 коп. та легковий марки Hyundai Elantra,
реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 184
000 грн. 00 коп. (вартість автомобіля на
даний час складає 170 000 грн. 00 коп.).

Тому суд першої інстанції правильно
визнав, що вказане майно становить
спільну сумісну власність подружжя,
вважав рівне право кожного з них на це
майно, бо ч. 1 ст. 70 СК України
передбачає, що у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Однак з висновком суду про поділ
майна погодитись не можна.

Оскільки нежитлова будівля та
автомобілі є неподільним майном, у разі
спору між подружжям питання про
залишення цього майна одному з них і
присудження грошової компенсації за
частку в майні іншому розв'язується з
урахуванням правил шлюбно-сімейного
законодавства.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 ст.
71 СК України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не
домовились про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному
з подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
часток у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема, на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Пленум Верховного Суду України в
пунктах 22, 25 постанови від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснив,
що, поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим з подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК України, за умови звернення
подружжя (одного з них) до суду з таким
позовом (ст. 11 ЦК України) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі поли жоден з подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу та залишає
майно в їх спільній частковій
власності.

Вимоги позову стосувалися визнання
права власності на бортовий
автомобіль марки Jac, реєстраційний
номер НОМЕР_1, та на нежитлову будівля
(магазин будівельних матеріалів
«ІНФОРМАЦІЯ_1») літ. А-1 загальною
площею 95,5 кв. м. по АДРЕСА_1 - за
позивачкою, а на легковий автомобіль
марки Hyundai Elantra, реєстраційний номер
НОМЕР_2, - за відповідачем.

Жоден з подружжя не був згоден на
сплату відповідної компенсації за його
частку в спільному майні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
заявив клопотання про призначення по
справі товарознавчої експертизи,
оскільки оспорював вартість вказаного
майна. Однак в наступному судовому
засіданні відмовився від цього
клопотання, посилаючись на скрутний
матеріальний стан.

З огляду на це, рішення суду першої
інстанції підлягає зміні з визнанням
ідеальних часток (по ?) за кожним з
подружжя в цьому майні без його
реального поділу та залишенням даного
майна в їх спільній частковій
власності.

В частині визнання права власності
на 3/10 частини за кожним з подружжя на
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_2 рішення суду першої
інстанції не оскаржено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.
1, п. 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Красноградського районного
суду Харківської області від 20
листопада 2013 року змінити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ідеальні
частки в розмірі по ? за кожним на
наступне майно: нежитлову будівлю
(магазин будівельних матеріалів
«ІНФОРМАЦІЯ_1») літ. А-1 загальною
площею 95,5 кв. м. по АДРЕСА_1,
автомобілі - бортовий марки Jac,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
легковий марки Hyundai Elantra, реєстраційний
номер НОМЕР_2, залишивши це майно в їх
сільній частковій власності.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає чинності негайно і
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
його проголошення безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді