Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у
складі:

Головуючого - судді САВЛУК
Т.В.

при секретарі
Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м.Києва цивільну справу
за позовом Державного підприємства
«Український державний центр
транспортного сервісу «Ліски» до
ОСОБА_1, третя особа Приватне
акціонерне товариство Страхова
компанія «АХА Страхування» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Український
державний центр транспортного сервісу
«Ліски», звертаючись з позовом до суду,
просило стягнути з ОСОБА_1 на свою
користь вартість заподіяної майнової
шкоди в розмірі 64341,30 грн. та судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 643,41 грн., що є предметом позову.

18 грудня 2013 року представник позивача
Фадєєв О.П. в судовому засіданні подав
заяву про зменшення позовних вимог,
відповідно до змісту поданої заяви
Державне підприємство «Український
державний центр транспортного сервісу
«Ліски» просило стягнути з ОСОБА_1 на
свою користь вартість заподіяної
майнової шкоди в розмірі 25325,59 грн. та
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 643,41 грн. (а.с.60-61)

На підставі ухвали Дніпровського
районного суду міста Києва від 18 грудня
2013 року, залучено до участі у справі у
якості третьої особи без самостійних
вимог Приватне акціонерне товариство
Страхова компанія «АХА Страхування».
(а.с.64-65)

Представник позивача Фадєєв О.П. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив
позов задовольнити, пояснив, що 11
лютого 2013 року мала місце
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «КІА» д/н НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_1, відповідач у справі, та
автомобіля «Вольво» д/н НОМЕР_3, яким
керував водій ОСОБА_4, працівник
позивача. На підставі постанови
Дніпровського районного суду міста
Києва від 07 березня 2013 року ОСОБА_1
визнано винним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.
Оскільки на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди,
автомобіль відповідача був
застрахований у Приватному
акціонерному товаристві Страхова
компанія «АХА Страхування», позивач
звернувся до страховика з заявою про
виплату страхового відшкодування.
Відповідно до розрахунку Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «АХА Страхування» від 01 липня
2013 року, розмір страхового
відшкодування по пошкодженому
транспортному засобу, з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу 0,7, склав
34862,53 грн., яке виплачено позивачу в
повному обсязі, що підтверджується
банківською випискою по рахунку
підприємства позивача від 11 липня 2013
року. Разом з тим, фактичні витрати на
ремонт автомобіля «Вольво» д/н НОМЕР_3,
відповідно до рахунку від 19 серпня 2013
року № VU-1309393, який сплачений позивачем,
становить 60188,12 грн., факт
відновлювального ремонту
підтверджується Актом виконаних робіт
від 19 серпня 2013 року №ST-VU1303395. Оскільки,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля позивача, яка складає 60188,12
грн., значно перевищує суму виплаченого
страхового відшкодування, тому у
позивача виникло право звернутись з
вимогою відшкодувати різницю завданої
шкоди в розмірі 25325 грн.59 коп., за
рахунок відповідача, як особи винної у
скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди, що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні просив в позові відмовити,
пояснив, що дійсно 11 лютого 2013 року мала
місце дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобіля «КІА» д/н НОМЕР_2,
яким керував відповідач, та автомобіля
«Вольво» д/н НОМЕР_3, яким керував водій
ОСОБА_4 На підставі постанови
Дніпровського районного суду міста
Києва від 07 березня 2013 року відповідача
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, ці обставини не
заперечуються відповідачем. Однак,
враховуючи, що на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди у
відповідача був чинним Поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів, який
укладено з Приватним акціонерним
товариством Страхова компанія «АХА
Страхування» , позивач мав можливість
отримати страхове відшкодування та
компенсувати понесені витрати,
пов'язані з ремонтом автомобіля, за
рахунок страхової компанії. Тому, на
думку відповідача, оскільки Приватне
акціонерне товариство Страхова
компанія «АХА Страхування» виплатило
позивачу страхове відшкодування в
розмірі 34862,53 грн., а ліміт
відповідальності страховика за
страховим полісом складає 50000,00 грн.,
тому відсутні підстави для звернення з
вимогами до відповідача про
відшкодування шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою.

Представник третьої особи - Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «АХА Страхування», в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи третя особа
повідомлялась належним чином, про
причини неявки представника третя
особа суд не повідомила, процесуальним
правом надати письмові пояснення
(заперечення) не скористалась.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, оцінивши наявні
у справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
постанови Дніпровського районного
суду міста Києва від 07 березня 2013 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 340,00 грн., на
користь держави. (а.с.5)

Як встановлено у мотивувальній частині
постанови суду: « 11 лютого 2013 року о 20
годині 40 хвилин, ОСОБА_1, керуючи
автомобілем «КІА» д/н НОМЕР_2, в м. Києві
по вул. Азербайджанська, не врахував
дорожньої обстановки та дорожнє
покриття, не впорався з керуванням та
зіткнувся з автомобілем «Вольво» д/н
НОМЕР_3, водій ОСОБА_4, внаслідок чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження, чим порушив п.п.12.1, 12.3 ПДР
України».

Відповідно до частини третьої ст.61
Цивільного процесуального кодексу
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За вимог цивільного кодексу України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини
першої статті 3 Цивільного кодексу
України загальними засадами
цивільного законодавства є: свобода
договору, свобода підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та
обов'язків визначені в статті 11
Цивільного кодексу України, зокрема з
договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Виконання
цивільних обов'язків забезпечується
засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства.

Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
страхових сум відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну
третьої особи.

Страхова сума - це грошова сума, у
межах якої страховик зобов'язаний
здійснити виплату страхового
відшкодування відповідно до умов
договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
обмежуються страховими сумами, які
діяли на дату укладення договору та
зазначені в договорі страхування. (п.9.1,
9.2, 9.4 ст.9 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Судом встановлено, що на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 11 лютого 2013 року,
цивільно-правової відповідальності
ОСОБА_1 була застрахована на підставі
Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за №АВ/3529918, який укладено між
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
об'єктом страхування є транспортний
засіб - легковий автомобіль «КІА»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
ліміт відповідальності страховика за
шкоду заподіяну майну (на одного
потерпілого) складає 50000,00 грн.,
безумовна франшиза - 0.

Як вбачається з матеріалів справи,
власником автомобіля «Вольво»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
є Державне підприємство «Український
державний центр транспортного сервісу
«Ліски».(а.с.15)

Згідно Висновку за №118/13 експертного
авто товарознавчого дослідження з
визначення розміру матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу, який складено
судовим експертом - товарознавцем
Коваль І.М. 11 квітня 2013 року,
встановлено, що вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
Volvo FH 12 державний НОМЕР_3 в результаті
його пошкодження в ДТП, складає 34862,53
грн. (а.с.7-14)

Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного
кодексу України, страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату, у строк встановлений
договором.

Згідно до ст.25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування або
законодавством на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акту
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що забезпечений
транспортний засіб - транспортний
засіб, зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
за умови його експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

У зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з
метою порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.
(ст.29 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»)

На підставі заяви Державне
підприємство «Український державний
центр транспортного сервісу «Ліски», з
урахуванням Висновку №118/13 експертного
автотоварознавчого дослідження з
визначення розміру матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу, який складено
судовим експертом - товарознавцем
Коваль І.М. 11 квітня 2013 року, Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «АХА Страхування» прийняло
рішення про виплату страхового
відшкодування в розмірі 34862,53 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
оцінку майна та професійну оціночну
діяльність в Україні», оцінка майна,
майнових прав - це процес визначення їх
вартості на дату оцінки за процедурою,
встановленою нормативно-правовими
актами, зазначеними в статті 9 цього
Закону (далі - нормативно-правові акти з
оцінки майна), і є результатом
практичної діяльності суб'єкта
оціночної діяльності.

У відповідності до положень цього
Закону майном, яке може оцінюватися,
вважаються об'єкти в матеріальній
формі, будівлі та споруди (включаючи їх
невід'ємні частини), машини, обладнання,
транспортні засоби тощо; паї, цінні
папери; нематеріальні активи, в тому
числі об'єкти права інтелектуальної
власності; цілісні майнові комплекси
всіх форм власності.

Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне
регулювання оцінки майна здійснюється
у відповідних нормативно-правових
актах з оцінки майна: положеннях
(національних стандартах) оцінки майна,
що затверджуються Кабінетом Міністрів
України, методиках та інших
нормативно-правових актах, які
розробляються з урахуванням вимог
положень (національних стандартів) і
затверджуються Кабінетом Міністрів
України або Фондом державного майна
України.

Оцінка майна проводиться на підставі
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції країни та Фондом державного
майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року.

Отже, єдиним законним доказом вартості
нанесеного матеріального збитку - є
відповідний експертний висновок
суб'єкта оціночної діяльності.

Пунктом 8.3. Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
24.11.2003. № 142/52092, передбачено, що
вартість матеріального збитку
визначається як сума вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників колісного
транспортного засобу.

Як вбачається з розрахунку розміру
страхового відшкодування по
пошкодженому ТЗ або іншому майну, який
складено Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» (справа №1.101.13.00301), розмір
збитку визначається по формулі: 5802,30
(вартість ремонтно-відновлювальних
робіт) + 1485,39 грн. (вартість необхідних
для ремонту матеріалів) +91916,14 грн.
(вартість складових, що підлягають
заміні) (1-0,7 (коефіцієнт фізичного
зносу) = 34862,53 грн. (а.с.16)

01 липня 2013 року представник Державного
підприємства «Український державний
центр транспортного сервісу «Ліски»
Войціх О.Ю. ознайомився з розрахунком
розміру страхового відшкодування та
підтвердив, що « встановлену даним
розрахунком суму страхового
відшкодування вважаю обґрунтованою, та
справедливою, жодних претензій до АТ
«СК «АХА Страхування» не маю», що
підтверджено особистим підписом
представника підприємства. (а.с.16)

11 липня 2013 року Державне підприємство
«Український державний центр
транспортного сервісу «Ліски»
отримало страхове відшкодування в
розмірі 34862,53 грн., яке перераховано
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «АХА Страхування»
на рахунок підприємства позивача, що
підтверджується випискою по рахунку
підприємства станом на 11 липня 2013 року.
(а.с.21)

За вимог цивільного кодексу України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої - п'ятої ст.1187
Цивільного кодексу України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах.

Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого.

Відповідно до положень статті 1192
Цивільного кодексу України, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року за № 4 «
Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», при визначенні
розміру та способу відшкодування
шкоди, завданої майну потерпілого,
судам слід враховувати положення
статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням
обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ такого ж роду і
такої ж якості, полагодити пошкоджену
річ тощо) або відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі. Як
при відшкодуванні шкоди в натурі, так і
при відшкодуванні реальних збитків
потерпілий має право вимагати
відшкодування упущеної вигоди.

Отже, володілець джерела підвищеної
небезпеки має відшкодувати
потерпілому вартість відновлюваного
ремонту, що перевищує ліміт
відновлюваного ремонту, що перевищує
ліміт відповідальності страховика,
франшизу і втрату вартості автомобіля
у разі її наявності.

Звертаючись з позовом до суду,
Державне підприємство «Український
державний центр транспортного сервісу
«Ліски» просить відшкодувати за
рахунок відповідача ОСОБА_1, як особи
винної у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди,
вартість заподіяної майнової шкоди в
розмірі 25325,59 грн., що складає різницю
між вартістю відновлювального ремонту
автомобіля, яка складає 60188,12 грн., та
вартістю виплаченого страхового
відшкодування, розмір якого складає
34862,53 грн.,

Як убачається з матеріалів справи,
вартість проведення відновлювального
ремонту автомобіля - «Volvo» FH 12 державний
НОМЕР_3, який належить Державному
підприємству «Український державний
центр транспортного сервісу «Ліски»,
позивач підтверджує Актом виконаних
робіт, списання запасних частин та
паливно-мастильних матеріалів №ST-VU1303395
від 19 серпня 2013 року, який укладено з
ТОВ з іноземними інвестиціями «Вольво
Україна», рахунком № VU-1309393 від 19 серпня
2013 року та платіжним дорученням №4878
від 29 серпня 2013 року на суму 60188,12 грн.
(а.с.17-20,22, 27)

Відповідно до п.36.1 та 36.7 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону,
МТСБУ), керуючись нормами цього
Закону, приймає вмотивоване рішення
про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення
суду, у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеним лімітом.

Рішення страховика (МТСБУ) про
здійснення або відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) може бути
оскаржено страхувальником чи особою,
яка має право на відшкодування, у
судовому порядку. (п.36.7 ст.36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції Закону № 3045-VI
17.02.2011)

Аналізуючи зібрані у справі докази
у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позивач Державне
підприємство «Український державний
центр транспортного сервісу «Ліски»
внаслідок страхового випадку, який мав
місце 11 лютого 2013 року, та визнаний
страховиком Приватним акціонерним
товариством Страхова компанія «АХА
Страхування» страховим випадком,
отримав страхове відшкодування у
розмірі 34862,53 грн., виходячи з ліміту
відповідальності страховика 50000,00 грн.,
разом з тим позивач не звертався до
страховика з вимогою виплатити
недостатню суму для повного
відшкодування шкоди та не отримавши
відмову в такій виплаті, без
оскарження дій страховика звернувся до
суду з позовом до особи винною у
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди,
тобто відповідача ОСОБА_1

Згідно зі ст.1194 Цивільного кодексу
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
настання страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як роз'яснено у п.24 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року за № 4 « Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», страхове відшкодування
шкоди, завданої потерпілому,
виплачується за кожним страховим
випадком, що настав протягом періоду
дії відповідного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності в
межах ліміту відповідальності
страховика (МТСБУ), з урахуванням умов,
зазначених у статті 9 та пункті 19.1
статті 19 Закону № 1961-IV.

Таким чином, суд вважає, що в межах
даного спору позивачем не доведено
підстави для застування до склавшихся
відносин положень ст. ст. 1192, 1194
Цивільного кодексу України, оскільки
зазначені правові норми регулюють
повне відшкодування шкоди особою
винною в ДТП у разі недостатності
страхового відшкодування за інших
підстав, а саме в разі, коли автомобіль
не визнавався фізично знищеним, а
розмір шкоди перевищує ліміт
страхового відшкодування.

Відповідно до частини третьої ст.212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд, діючи в
межах заявлених позовних вимог, що
відповідає положенням ч.1 ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України, приходить до висновку, що
позов Державного підприємства
«Український державний центр
транспортного сервісу «Ліски» до
ОСОБА_1, третя особа Приватне
акціонерне товариство Страхова
компанія «АХА Страхування» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд не
вирішує питання розподілу судових
витрат, оскільки судом ухвалене
рішення про відмову у задоволенні
позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
3, 14, 979, 988, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу
України, ст.25 Закону України «Про
страхування», ст.ст. 3, 9 Закону України
«Про оцінку майна та професійну
оціночну діяльність в Україні», ст.ст. 1,
9, 22, 29, 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 56,
58, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і
ш и в:

В задоволенні позову
Державного підприємства «Український
державний центр транспортного сервісу
«Ліски» до ОСОБА_1, третя особа Приватне
акціонерне товариство Страхова
компанія «АХА Страхування» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
міста Києва, яка подається через
Дніпровський районний суд міста Києва,
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я