АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

06 лютого 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні власністю, вселення та
відшкодування понесених витрат, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 20 вересня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач у лютому 2012 року звернулась до
суду з позовом, в якому просила усунути
перешкоди у користуванні власністю,
вселити її у квартиру АДРЕСА_1,
власником 1/8 частини якої вона є,
посилаючись на те, що відповідачі
перешкоджають їй користуватись своєю
власністю. Крім того, просила
компенсувати понесені нею матеріальні
збитки у розмірі 246 грн. 04 коп.,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 29.11.2011 р.
та 04.01.2012 р. відповідачі не впустили до
квартири працівника БТІ, який на виклик
позивача з'явився для виготовлення
технічного паспорту, внаслідок чого
ОСОБА_1 зазнала збитків, понесених на
оплату такого виклику.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 20 вересня 2013 року
позов було задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1
посилалась на те, що після смерті її
батька ОСОБА_5 вона отримала у спадщину
1/8 частину двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, 6/8 частин якої належать
відповідачу ОСОБА_2 Зазначала, що
остання проживає в спірній квартирі зі
своєю дочкою ОСОБА_3, її до квартири не
впускає, чим чинить перешкоди у
користуванні та розпорядженні майном,
яке належить позивачу на праві
власності. Також просила стягнути з
відповідачів на її користь витрати,
понесені на виклик працівника БТІ,
якого не було допущено до спірної
квартири.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 20 вересня 2013 року
позов було задоволено частково -
усунуто перешкоди в користуванні
власністю ОСОБА_1 шляхом вселення її в
квартиру АДРЕСА_1, в задоволенні іншої
частини вимог - відмовити.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є власником 1/8 частини спірної
квартири, а тому має право вимагати
усунення перешкод у її користуванні
шляхом вселення. Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
суд виходив з того, що вона не є
співвласником спірної квартири, в ній
фактично не проживає, а тому не може
чинити перешкод у користуванні
позивачу своєю власністю. Крім того,
відмовлено в задоволенні позовних
вимог в частині компенсації грошових
коштів за виклик працівників БТІ,
оскільки суду не надано доказів на
підтвердження неправомірності дій
відповідача ОСОБА_2

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, відповідає
встановленим по справі обставинам.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину після
померлого ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 є
власником 1/8 частини квартири АДРЕСА_1.
Власником 3/4 частки вказаної квартири є
ОСОБА_2, яка фактично в ній проживає. 1/8
частина спірної квартири належить
ОСОБА_4, який у вказаній квартирі не
проживає. Також судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 не є співвласником
вказаної квартири та в ній фактично не
проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується та
розпоряджається майном на власний
розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Суттю вимог такого позову
є усунення порушення, яке триває і має
місце на момент звернення з позовом,
крім того, в даному випадку дії
відповідача вважаються
неправомірними, доки сам відповідач не
доведе правомірність своєї поведінки
відносно чинення перешкод позивачу у
користуванні його власністю.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду,
посилаючись на те, що судом було
порушено норми процесуального права та
позбавлено відповідача права на участь
у розгляді справи. Такі посилання є
необґрунтованими та не можуть бути
підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
справа перебувала в провадженні суду з
лютого 2012 року, ОСОБА_1 неодноразово
про дату та час розгляду справи
повідомлялась належним чином, про що
свідчать зворотні повідомлення про
вручення поштових відправлень (а.с. 17, 45,
71, 75). Крім того, в судових засіданнях
була присутня представник відповідача
- ОСОБА_7 Тому суд, з урахуванням
пояснень представника відповідача та
тривалого терміну розгляду справи,
правильно дійшов висновку про
можливість її розгляду без осіб, які не
з'явились в судове засідання.

Також не можуть бути підставою для
скасування рішення та відмови у
задоволенні позову доводи апелянта про
те, що розгляд даного позову впливає на
розгляд справи за її позовом до ОСОБА_1
про припинення права власності на
частку у спільному майні, оскільки на
даний час позивач є власником 1/8
частини квартири, а тому має право
користування своєю частиною спірного
майна.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судом першої
інстанції було повно та всебічно
встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 20 вересня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1093/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Коваль О.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.