Справа № 165/2448/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Ушаков М.М. Провадження №
22-ц/773/140/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М. М., Матвійчук
Л. В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
"Західінкомбанк" про стягнення
заборгованості за договором
банківського вкладу за апеляційною
скаргою відповідача публічного
акціонерного товариства
"Західінкомбанк" на рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 26 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним
позовом. Свої вимоги обгрунтовував тим,
що 09 липня 2008 року між ним та Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "Західінкомбанк" (далі - ПАТ
"Західінкомбанк") був укладений договір
строкового банківського вкладу. 09
березня 2010 року строк розміщення ним
коштів по депозитному рахунку
відповідно до договору банківського
вкладу закінчився, але банк належні
йому кошти не виплатив, у зв'язку з чим
допустив порушення зобов'язань по
договору.

Позивач посилався на те, що з моменту
закінчення договору 09.03.2010 року по
даний час відповідач продовжує
користуватись його коштами, тому
вважав, що йому повинно бути
відшкодовано ПАТ "Західінкомбанк" 17%
річних по банківському вкладу
(вказаний розмір відсотків
встановлений договором) за термін
трьохрічної позовної давності з 01.08.2010
року по 31.07.2013 року в сумі 11918,57 грн., 3%
річних в сумі 2103,27 грн. та кошти,
виходячи з розрахунку індексу інфляції
за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання за період з 01.08.2010 року по
31.07.2013 року в сумі 3061,44 грн. Просив про
задоволення позову.

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 26
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з
публічного акціонерного товариства
"Західінкомбанк" на користь ОСОБА_1 17%
річних по банківському вкладу в сумі
11918 (одинадцять тисяч дев'ятсот
вісімнадцять) грн. 57 коп. за період з
01.08.2010 року по 31.07.2013 року, 3% річних за
період з 01.08.2010 року по 31.07.2013 року в
розмірі 2103 (дві тисячі сто три) 27 коп. та
2453 (дві тисячі чотириста п'ятдесят три)
82 коп. індексу інфляції за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання за
період з 01 серпня 2010 року по 31 липня 2013
року за 3 роки, всього 16475 (шістнадцять
тисяч чотириста сімдесят п'ять) грн. 66
коп. за договором банківського вкладу
№ ДД-23470-01.980 від 09 липня 2008 року.
Стягнуто з публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк" на користь
ОСОБА_1 229 (двісті двадцять дев'ять) грн.
40 коп. сплаченого судового збору. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, відповідач ПАТ
"Західінкомбанк" подав апеляційну
скаргу, в якій просить вказане рішення
суду скасувати у зв'язку з порушенням
судом норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явилися.

Представник відповідача ПАТ
"Західінкомбанк" Пушкарчук О.В. подала
письмове клопотання про те, що
з'явитися в судове засідання не може з
поважних причин, просила задовольнити
апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 у поданій до суду
письмовій заяві просив розглядати
справу за його відсутності та
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
відповідача слід відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Згідно ч. 1 статті 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
вклад (депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або в іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно із ч. 1 статті 1060 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 статті 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

Частиною першою статті 631 ЦК України
передбачено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч. 2 статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом першої інстанції з наявних в
матеріалах справи та досліджених в
судовому засіданні доказів
встановлено, що 09 липня 2008 року між
позивачем ОСОБА_1 та ПАТ
"Західінкомбанк" було укладено договір
банківського вкладу № ДД-23470-01.980, за
умовами якого відповідач прийняв від
позивача грошові кошти в сумі 31000,00 грн.
терміном на 6 місяців, із датою вимоги
своїх коштів 09 січня 2009 року,
зобов'язався виплатити відсотки за
строковим вкладом в розмірі 18% річних,
за вкладом на вимогу 0,1% річних (а.с. 7).

Пунктом 4.3.1 даного договору
банківського вкладу передбачено, що
банк зобов'язується виплатити кошти
вкладнику на першу вимогу, з
дотриманням всіх умов договору (а.с. 7).

Також встановлено, що 02 серпня 2010 року
ОСОБА_1 вже звертався в суд із позовом
до ПАТ "Західінкомбанк" про повернення
строкового банківського вкладу.
Рішенням Нововолинського міського
суду від 14 вересня 2010 року позов було
задоволено частково та стягнуто з ПАТ
"Західінкомбанк" в його користь 23369,74
грн. боргу за банківським вкладом, 233,70
грн. витрат понесених по оплаті
судового збору та 120,00 грн. витрат
понесених по оплаті ІТЗ (а.с. 16-17).

Судом встановлено, що на момент
звернення позивача в суд з даним
позовом відповідач кошти за договором
банківського вкладу позивачу не
повернув.

Пунктом 1.2. укладеного між сторонами
договору банківського вкладу
встановлено, що строк дії договору
складає 6 місяців, тобто до 09 січня 2009
року.

Відповідно до додаткових угод до
договору банківського вкладу термін
дії договору було продовжено до 09
березня 2010 року, сума вкладу на момент
продовження становить 23369,74 грн.,
процентна ставка за строковим вкладом
становить 17%, процентна ставка вкладами
на вимогу становить 0,1% (а.с. 8-13).

Встановлено, що ОСОБА_1 12 березня 2010
року звернувся до банку із заявою про
повернення депозитного вкладу, чим
засвідчив свої наміри припинити дію
договору (а.с. 14). Проте банк кошти
позивачу не повернув мотивуючи тим, що
діє Програма фінансового оздоровлення
банку, повернення вкладу буде виконано
в порядку черговості за рахунок
лімітів, встановлених органами
управління банку, однак черга до
позивача не дійшла (а.с. 15).

Отже, враховуючи наведені вище норми
закону та умови укладеного між
сторонами договору, суд обгрунтовано
вважав, що банк порушив свої грошові
зобов'язання перед позивачем. У
визначений договором строк банк не
повернув внесені позивачем на депозит
кошти, що дає останньому право на
отримання процентів за користування
банком депозитними коштами позивача за
період з 01 серпня 2010 року по 31 липня 2013
року в розмірі 17% річних, а також на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена і
в постанові Верховного Суду України
від 29 травня 2013 року.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, з яким
погоджується і суд апеляційної
інстанції, що з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути проценти
по банківському вкладу за прострочений
строк повернення банківського вкладу
із розрахунку 17% річних, а також 3 %
річних та суму відповідно до індексу
інфляції за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання на підставі
частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно наданих позивачем розрахунків
розмір 17% річних по банківському вкладу
23369,74 грн. за період з 01.08.2010 року по
31.07.2013 року за 3 роки, який підлягає до
стягнення, становить 11918,57 грн. (а.с. 27),
розмір 3% річних по вкладу 23369,74 грн. за
період з 01.08.2010 року по 31.07.2013 року за 3
роки - 2103,27 грн. (а.с. 28).

Судом правильно взято до уваги наданий
відповідачем розрахунок індексу
інфляції, що становить 2453,82 грн. за
період з 01.08.2010 року по 31.07.2013 року за 3
роки.

Суд апеляційної інстанції відхиляє як
безпідставні доводи апелянта про те, що
в договорі банківського вкладу не
передбачено, що процентна ставка в
розмірі 17% продовжує нараховуватись та
діє до повного виконання банком своїх
обов'язків по поверненню вкладу; що
після закінчення строку, на який було
продовжено договір, вклад став вкладом
на вимогу, а відповідно до договору,
процентна ставка за вкладами на вимогу
становить 0,1%, оскільки п. 4.1.2. та п. 4.2.3.
договору банківського вкладу
передбачають випадки застосування
процентної ставки 0,1%, а в справі, що
розглядається позивач звернувся до
банку з заявою про повернення його
вкладу, але отримав відмову, тобто банк
допустив невиконання свого
договірного грошового зобов'язання, а
зобов'язання сторін за договором
припиняються з моменту їх належного
виконання. Оскільки, внесені позивачем
кошти на його вимогу не були повернуті
банком, то це дає позивачу право на
отримання процентів за користування
депозитними коштами за період з 01.08.2010
року по 31.07.2013 року, а також на отримання
сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (3%
річних та інфляційні нарахування).

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
позов підставний та підлягає до
часткового задоволення.

Виходячи з вищенаведеного, повно та
об'єктивно дослідивши всі обставини
справи, суд першої інстанції
обґрунтовано частково задовольнив
позовні вимоги позивача.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

Отже, рішення постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його зміни чи скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
публічного акціонерного товариства
"Західінкомбанк" відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 26 листопада 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: