Справа № 346/409/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
м. Коломия

Коломийський
міськрайонний суд

Івано-Франківської області в складі :
головуючого - судді
П'ятковського В.І.,

секретаря
Дорошенко В.М., розглянувши в залі суду
в місті Коломиї справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права
власності на автомобіль та звільнення
його з-під арешту та розшуку,

В С Т А Н О В
И В :

Позивач, звернувшись до суду із
даним позовом посилається на те, що
йому на праві власності належить
автомобіль марки VOLSWAGEN, модель - Т4, 1998
року випуску, реєстраційний номер -
НОМЕР_1. Даний автомобіль придбав у
відповідача на підставі письмового
договору купівлі-продажу, через
посередництво ОСОБА_3, який мав право
користування вказаним транспортним
засобом. У зв'язку з перебуванням
вказаного автомобіля на обліку у
Стрийському ВРЕП ДАІ при ГУ МВС України
у Львівській області та неможливістю у
той момент його зняття, ОСОБА_3 від
імені відповідача видав йому
нотаріально посвідчену довіреність,
якою уповноважив бути представником в
органах ДАІ з питань, пов»язаних з
експлуатацією та відчуженням
автомобіля.

Крім того, 06 жовтня 2011 року
відповідач оформив позивачу,
нотаріально посвідчену довіреність
строком на десять років, якою надав
право керувати автомобілем на
території України та за її межами, в
тому числі, зняти автомобіль з обліку
та оформити відповідне свідоцтво про
реєстрацію в органах
Державтоінспекції.

Протягом тривалого часу він,
позивач, зберігав автомобіль по місцю
свого проживання у с. Великий Ключів
Коломийського району, однак
користуватися ним не міг через
технічні несправності. Водночас не
переоформив придбаний транспортний
засіб на себе через відсутність коштів,
які витратив на особисті потреби, а
також на ремонт автомобіля.

У грудні 2013 року зазначений
транспортний засіб був затриманий
працівниками міліції та поміщений на
арешт майданчик через наявність у
відповідача заборгованості перед
банком і відкриття з цих підстав
виконавчого провадження. В результаті
цього державним виконавцем було
накладено арешт на спірний автомобіль,
який фактично уже ряд років
відповідачу не належить.

У зв'язку з виниклими обставинами
просить суд визнати за ними право
власності на спірний автомобіль та
зняти його з-під арешту.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
представник відповідача проти
задоволення позову не заперечив.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи у їх сукупності, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
підлягаючими до задоволення, виходячи
з наступних підстав.

Як вбачається із розписки від 11
вересня 2011 року позивач придбав у
відповідача автомобіль марки VOLSWAGEN,
модель - Т4, 1998 року випуску,
реєстраційний номер - НОМЕР_1, за що
останній отримав грошові кошти у
розмірі 70400 грн. Даний транспортний
засіб належав відповідачу на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2, де в графі
«власник» зазначені його анкетні дані.

На підтвердження досягнення
домовленостей між сторонами, 11 вересня
2011 року вони уклали письмовий договір
купівлі-продажу спірного автомобіля,
де в знак свого волевиявлення
проставили підписи. За взаємною згодою
даний договір нотаріально не
посвідчували.

Відповідно до розписки-заяви
ОСОБА_4 від 06 жовтня 2011 року, дружини
відповідача, вона не заперечувала
проти правочину, укладеного між
сторонами, та жодних претензій до
позивача не має.

У відповідності до довіреності
ОСОБА_3, який у свою чергу діяв по
довіреності від відповідача, позивача
було уповноважено бути представником
довірителя у відповідних органах з
питань пов»язаних з експлуатацією та
відчуженням вищезазначеного
транспортного засобу. Вказана
довіреність нотаріально посвідчена 11
вересня 2011 року приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського округу
ОСОБА_5 і зареєстрована у реєстрі за №
2460.

Також 06 жовтня 2011 року відповідач на
підставі нотаріально посвідченої,
приватним нотаріусом Стрийського
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
довіреності, надав право позивачу
строком на десять років керувати
спірним автомобілем на території
України та за її межами, зняти його з
обліку та оформити відповідне
свідоцтво про реєстрацію в органах
Державтоінспекції.

З того часу, позивач володів
спірним автомобілем, зберігав його по
місцю проживання у с. Великий Ключів
Коломийського району, а через технічну
несправність не користувався. В силу
цих обставин, а також через відсутність
грошових коштів з огляду на понесення
витрат на власне весілля та ремонт
автомобіля, не здійснив поїздку у м.
Стрий для зняття даного транспортного
засобу з реєстраційного обліку в ВРЕП
ДАІ при ГУ МВС України у Львівській
області.

23 грудня 2013 року спірний автомобіль
було затримано працівниками взводу ДПС
та направлено на арешт майданчик. Тоді
позивач дізнався про наявність у
відповідача заборгованості перед
банком і відкриття з цих підстав
виконавчого провадження.

Так із постанови старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Удалєєвої № 30801970 про відкриття
виконавчого провадження від 23 січня 2012
року видно, що на все рухоме і нерухоме
майно відповідача накладено арешт.

16 лютого 2012 року було винесено
постанову про оголошення розшуку
автотранспорту боржника, в тому числі
спірного автомобіля через наявність у
відповідача заборгованості в сумі 26
824,91 грн., а також видано орієнтування на
затримання автотранспорту.

В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК
України власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК
України передбачено, що право
власності є непорушним і ніхто не може
бути протиправно позбавлений його або
обмежений у здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Статтею 328 ЦК України встановлено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів та зазначено, що
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або законність набуття права
власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна , якщо інше не встановлено
договором або законом.

У ст. 655 ЦК України передбачено, що
за договором купівлі-продажу одна
сторона передає у власність другій
стороні майно, а друга сторона
зобов»язується прийняти дане майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» передбачено, що
купівля-продаж транспортних засобів
здійснюється шляхом письмового
договору.

Відповідно до ст. 207 ч. 2 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Згідно ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, а
відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним
із способів захисту цивільного права є
його визнання.

Ч.1 ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з того, що позивач є
добросовісним набувачем вищевказаного
автомобіля на підставі правочину від 11
вересня 2011 року, правомірно володіє ним
протягом тривалого часу, то суд вважає
за можливе задовольнити його позовні
вимоги у повному обсязі.

Також суд рахує за доцільне
стягнути з позивача витрати за
зберігання автомобіля на
арештмайданчику за десять днів,
оскільки на думку суду, цей час був
достатнім для відповідних державних
органів для здійснення перевірки
обґрунтованості посилань позивача про
належність йому автомобіля на підставі
представлених документів. Крім того
були всі підстави для повернення
позивачу вказаного транспортного
засобу на відповідальне зберігання без
можливості відчуження, що у свою чергу
призвело б до уникнення зайвих
матеріальних витрат.

На підставі наведеного та
ст.ст. 16, 207, 317, 319, 321, 328, 334, 392, 655 ЦК
України, ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», керуючись
ст.ст. 213, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності за на автомобіль марки
- VOLSWAGEN, модель - Т4, випуск 1998 року, шасі
НОМЕР_3, колір - білий, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований у ВРЕП ДАІ
при ГУ МВС України у Львівській області
17 березня 2011 року за ОСОБА_2.

Зобов»язати відділ державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
зняти арешт з автомобіля марки VOLSWAGEN,
модель - Т4, 1998 року випуску, шасі НОМЕР_3,
колір - білий, реєстраційний номер -
НОМЕР_1, зареєстрований у ВРЕП ДАІ при
ГУ МВС України у Львівській області 17
березня 2011 року, що був здійснений
згідно постанови старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Удалєєвої Ольги Богданівни, про
відкриття виконавчого провадження від
23 січня 2012 року за № 30801970, по стягненню
боргу зі ОСОБА_2.

Повернути автомобіль марки - VOLSWAGEN,
модель - Т4, випуск 1998 року, шасі НОМЕР_3,
колір - білий, реєстраційний номер
НОМЕР_1 власнику ОСОБА_1, стягнувши з
останнього витрати за знаходження
автомобіля на арештмайданчику за
десять днів.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Коломийський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення. У випадку
неподання апеляційної скарги рішення
суду набирає законної сили 14 лютого 2014
року.

Суддя: П'ятковський В. І.