Справа № 369/6311/13-ц Головуючий у І
інстанції Волчок А.Я.Провадження №
22-ц/780/681/14 Доповідач у 2
інстанції СухановаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі : Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 11 вересня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року позивач
звернувся з цим позовом до суду,
посилаючись на те, що 02 листопада 2006
року між ВАТ « Рйффайзен Банк Аваль»
та ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір №014/9408/74/48453, відповідно до
якого, банк надав позичальнику кредит у

вигляді невідновлювальної кредитної
лінії з лімітом 295000 доларів США з
процентною ставкою за користування
кредитом 14% річних.

З метою забезпечення вимог
кредитора 02 листопада 2006 року до
кредитного договору було укладено
договір іпотеки між банком та
майновим поручителем боржника ОСОБА_2

Відповідно до договору іпотеки
предметом іпотеки є нерухоме майно, а
саме: земельна ділянка, розташована
за адресою: АДРЕСА_1 надана для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, загальною
площею 0,1355 га; будинковолодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
складається: літера А - житловий
будинок загальною площею 330,9 кв.м., І -
замощення, II - замощення, 1-3 огорожа.

Заставна вартість предмета
іпотеки визначається сторонами у сумі
2298954 грн.

Станом на 20.06.2012 року загальна
сума заборгованості за кредитним
договором №014/9408/74/48453 від 02.11.2006 року
складає 3044782,59 грн., з яких: 2823005,40 грн.
заборгованість за кредитом: 12197, 45 грн. -
прострочена заборгованість за
кредитом; 153376,40 грн. - заборгованість за
відсотками; 150136,40 грн. - прострочена
заборгованість за відсотками; 4403.25 грн.
пеня за прострочення кредиту; 63997,54
грн. - пеня за прострочення відсотків.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 3044782,50 грн.

У рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 014/9408/74/48453 від 02.11.2006 року у
сумі 3044782,50 грн. звернути стягнення на
нерухоме майно, шляхом продажу на
прилюдних - торгах земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
наданої для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель,
загальною площею 0,1355 га :
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 та складається: літера А -
житловий будинок загальною площею 330,9
кв.м., І - замощення, II - замощення, 1-3
огорожа належних ОСОБА_2 на користь
ПАТ « Райффайзен Банк Аваль»
визначивши початкову ціну відповідно
до положень Закону України « Про
виконавче провадження».

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
вересня 2013 року позов Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
майно задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 3044782,50 грн.

У рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 014/9408/74/48453 від 02.11.2006 року у
сумі 3044782.50 грн. звернути стягнення па
нерухоме майно, шляхом продажу на
прилюдних торгах земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
наданої для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель,
загальною площею 0,1355 га; домоволодіння,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
складається: літера А - житловий
будинок загальною площею 330,9 кв.м., І -
замощення, II - замощення, 1-3 огорожа
належних ОСОБА_2 на користі, ПАТ «
Райффайзен Банк Аваль» визначивши
початкову ціну відповідно до положень
Закону України « Про виконавче
провадження».

Стягнуто з ОСОБА_1, та ОСОБА_2 на
користь ПАТ « Райффайзен
банк Аваль,» судовий збір у розмірі 3441
грн.

Не погодившись з висновками
наведеними в рішенні суду, апелянт
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити по справі нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача.

Колегія суддів вислухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги вважає, що
вона не обґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції було
встановлено наступні обставини.

За правилами ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 11 Закону України «
Про іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки поручитель набуває права
кредитора за основним зобов'язанням.

Статтею 33 Закону України « Про
іпотеку» визначено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Як вбачається із матеріалів
справи 02 листопада 2006 року між ВАТ «
Рйффайзен Банк Аваль» - позивач та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№014/9408/74/48453. відповідно до якого, банк
надав позичальнику кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії
лімітом 295000 доларів США з процентною
ставкою за користування кредитом 14%
річних.

З метою забезпечення вимог
кредитора 02 листопада 2006 року до
кредитного договору N2014/9408/74/48453 було
укладено договір іпотеки між банком та
майновим поручителем боржника ОСОБА_2

Відповідно до договору
іпотеки, предметом іпотеки, є нерухоме
майно, а саме: земельна ділянка,
розташована за адресою: АДРЕСА_1. надана
для обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, загальною
площею 0,1355 га.; будинковолодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
складається: літера А - житловий
будинок загальною площею 330,9 кв.м., 1 -
замощення, II -замощення, 1-3 огорожа.

Заставна вартість предмета
іпотеки визначається сторонами у сумі
2298954 грн.

У зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем умов
кредитного договору станом на - 20.06.2012
року загальна сума заборгованості за
кредитним договором №014/9408/74/48453 від
12.11.2006 року складає 3044782,59 грн., з яких:
2823005,40 грн. - заборгованість за кредитом;
12197,45 грн. прострочена заборгованість
за кредитом; 153376,40 грн. заборгованість
за відсотками; 150136,40 грн. - прострочена
заборгованість за відсотками; 4403,25 грн.
- пеня за прострочення кредиту; 63997,54
грн. - пеня за прострочення відсотків.

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про необхідність задоволення
позову у повному обсязі.

Намагаючись спростувати
висновки суду, апелянт посилається на
те, що він був позбавлений правової
допомоги, крім того, ОСОБА_2 не
отримувала вимоги від банку, у зв»язку
з тим, що вона знаходилась на літньому
відпочинку, а також, на те, що
переведення стягнення на житло, є
порушенням його прав як володільця та
власника цього житла.

Колегія суддів не може
погодитись з такими доводами апелянта,
так як вони спростовуються матеріалами
справи.

Так, на а.с. 11-13 наданий
позивачем розрахунок заборгованості
відповідачів перед банком станом на 20
червня 2012 року, який суд першої
інстанції обґрунтовано прийняв до
уваги.

Натомість, апелянт оспорюючи
заборгованість відповідачів перед
банком не надав жодних інших
розрахунків або належних доказів того,
що він оплатив кредит та не має
заборгованості, чим порушив вимоги ст.
60 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК
України , кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Крім того, на а.с. 16-20 міститься
розрахунок заборгованості
відповідачів, який також не
спростований апелянтом.

В матеріалах справи міститься
договір іпотеки на спірне нерухоме
майно, належним чином підписаний та
засвідчений сторонами, а саме ОСОБА_2,
який є чинним, ніким не скасований та не
визнаний недійсним.

Сторона по договору - ОСОБА_2, з
моменту договору (2006 рік) жодним чином
не оспорювала його дійсність, з
належним позовом до суду не зверталась,
таким чином, колегія суддів, приходить
до висновку, що ОСОБА_2 не вважала
зазначений договір таким, що порушує її
права чи охоронювані законом, інтереси.

Крім того, сама ОСОБА_2 не є
апелянтом по справі, апелянтом є
ОСОБА_1, у зв»язку з чим, колегія суддів
має підстави вважати, що ОСОБА_2
погоджується з законністю ухваленого
судового рішення та не оспорює
висновки суду першої інстанції.

Посилання апелянта на ту
обставину, що він був позбавлений
юридичної допомоги, також не
заслуговує на увагу, так як він мав всі
правові підстави для належного
представлення його інтересів в суді за
допомогою адвоката.

Оскаржуване рішення суду було
ухвалено відповідно до вимог ст. 224 ЦПК
України та переглянуто у відповідній
процесуальний спосіб, судом першої
інстанції.

Процесуальних порушень, при
ухваленні оскаржуваного рішення, не
встановлено.

Нових доказів або обставин,
які б могли спростувати висновки суду,
апелянтом не надано.

Апеляційна скарга не
обґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді