Провадження № 2/161/288/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

21 січня 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого-судді Пахолюка А.М.,

при секретарі - Шандерик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про захист прав власника
земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2 про захист прав власника
земельної ділянки.

Позов мотивує тим, що відповідач є
землекористувачем суміжної земельної
ділянки і самовільно захопила частину
належної позивачу земельної ділянки та
звела на ній паркан. На її неодноразові
звернення щодо припинення будівництва
паркану відповідач не реагує.

На підставі наведеного, просить суд
зобов'язати відповідача за власний
рахунок звільнити її ділянку шляхом
знесення паркану та приведення
земельної ділянки у попередній стан.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився по невідомим суду
причинам, проте подав суду заяву про
слухання справи у його відсутності,
просить суд позов задовольнити, не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Суд вважає за можливе слухати справу у
відсутності представника позивача по
наявним матеріалам справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася по невідомим суду
причинам, хоч була повідомлена про час
та місце слухання справи, про що
свідчать письмові матеріали справи.

Зі згоди представника позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по
справі докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 152 Земельного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
майнового права та інтересу. Власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. 91 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки зобов'язаний не порушувати
прав власників суміжних земельних
ділянок та землекористувачів.

Згідно ч. 2 ст.152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.212 Земельного кодексу
України самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
співвласником земельної ділянки
площею 0,0637 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:22:198:0005, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку, зареєстрованим 10.02.2009
року (а.с.4).

Власником суміжної земельної ділянки
площею 0,0744 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2
(а.с. 7).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

З матеріалів справи вбачається,
що власником земельної ділянки по
АДРЕСА_2 ОСОБА_2 було самовільно
збудовано металевий паркан на
земельній ділянці позивача ОСОБА_1 по
АДРЕСА_1. Площа самовільно зайнятої
земельної ділянки при обмірах
становить 0,0046 га. (а.с.7)

Отже, відповідач, здійснивши
будівництво металевого паркану,
фактично позбавила позивача права
володіння частиною самовільно
зайнятої земельної ділянки, а тому
ОСОБА_2 слід зобов'язати за власний
рахунок звільнити належну ОСОБА_4
земельну ділянку, шляхом знесення
самовільно збудованого металевого
паркану.

Враховуючи наведені обставини, суд при
ходить до висновку, що позов підставний
та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 16, 58, 59, 60, 86, 88, 213,
214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 91,
152, 212 Земельного кодексу України, ст. 1
Закону України «Про державний контроль
за використанням та охороною земель»,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 за власний рахунок
звільнити належну ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0,0637 га за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом знесення частини
самовільно збудованого паркану.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер - невідомо, в користь ОСОБА_1 114
(сто чотирнадцять) грн. 70 коп.
сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до Апеляційного суду Волинської
області через Луцький міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
А.М. Пахолюк