Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
головуючого, судді - Заболотної Н.М.,
при секретарі - Корольковій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2,
третя особа - Центральний районний
відділ в м. Сімферополі Головного
управління Державної міграційної
служби України в АР Крим про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
зобов'язання зняти з реєстраційного
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із
позовом до ОСОБА_3, третя особа -
Центральний районний відділ в м.
Сімферополі Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку. Свої вимоги
позивачі мотивують тим, що вони є
співвласниками домоволодіння та їм
належить по 1/12 частки домоволодіння, що
підтверджується витягами №28336397
(реєстраційний номер 14857263) та № 28336352
(реєстраційний номер 14857263) про державну
реєстрацію прав, які видані Кримським
республіканським підприємством
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації». У домоволодінні
зареєстрований, але не проживає з 2001
року колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
шлюб між ними розірваний у 2001 році. Факт
реєстрації відповідача за вказаною
адресою перешкоджає їм, як власницям
розпоряджатися житловою площею за
власним бажанням. У зв'язку з наведеним
позивачі просять суд визнати ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
житловою площею та зобов'язати
Центральний районний відділ в м.
Сімферополі Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим зняти відповідача з
реєстраційного обліку за адресою
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов підтримали та просили
задовольнити з вищенаведених підстав.
У судове засідання по розгляду позову
по суті відповідач не з'явився, про
дату, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи
відповідно до вимог статті 224 ЦПК
Заслухавши пояснення позивачів,
вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, суд вважає за необхідне
частково задовольнити позовні вимоги з
Правилами статті 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.
Відповідно до положень статті 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають права
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього
Кодексу. Припинення сімейних відносин
з власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є власниками по 1/12 частці
домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав, виданим на підставі
свідоцтва про право власності на
спадщину (а.с.11,25). За вказаною адресою
зареєстрований ОСОБА_3, що
підтверджується копією домової книги
та довідкою адресно-довідкового
підрозділу ГУМВС УДМС України в АР
З 2001 року відповідач ОСОБА_3 в
домоволодінні не проживає, будинок
покинув добровільно, забравши всі свої
речі, перешкоди в користуванні
будинком йому не чиняться, що
підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У
суду немає підстав ставити під сумнів
показання свідків, оскільки дані про
їхню заінтересованість в результатах
розгляду справи відсутні.
Вищенаведене надає суду можливість
зробити висновок про те що, що ОСОБА_3
позбавився права користування
домоволодінням, оскільки не проживає в
ній без поважних причин більше одного
Враховуючи наведене, позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
домоволодінням підлягають
Проте, позовні вимоги щодо
зобов'язання третьої особи зняти
ОСОБА_3 з реєстраційного обліку
задоволенню не підлягають, оскільки
суд не може поширювати на третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору,
матеріально-правові наслідки
вирішення позову та покладати
обов'язок виконання рішення суду.
При цьому суд враховує, що відповідно
до положень частини 1 статті 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання»
рішення суду про позбавлення права
користування житловим приміщенням є
підставою для зняття з реєстрації
місця проживання.

Таким чином, суд вважає, що визнання
відповідача таким, що втратив право
користування квартирою надасть право
позивачам зняти його з реєстраційного
обліку.

Керуючись ст.ст. 150 ЖК України, ст.ст.
317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Центральний районний суд м.
Сімферополя АРК шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Н. М. Заболотна