РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Невмержицький Іван
Миколайович

при секретарі с/з - Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах
малолітніх дітей до Радомишльської
міськ-ради про визнання за малолітніми
дітьми права на житло та зобов»яза-ння
зареєструвати їх за місцем проживання,
з участю третіх осіб без самостійних
вимог на стороні відповідача: відділу
реєстраційної та міграційної служби
Радомишльського РВ УМВС України в
Житомирській області,ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка,посилаючись на те,що з 2009
року проживає разом зі своїми
малолітніми дітьми в квартирі
АДРЕСА_1,а приймаючи те,що з листопада
2011 року вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з основним
квартиронаймачем - ОСОБА_4,тому просила
суд з цих підстав визнати за її
малолітніми дітьми право на житло та
провести відповідно їх реєстрацію за
місцем проживання.

Під час судового розгляду справи,за
наявності клопотань сторін та
необхідних підстав судом було замінено
неналежного відповідача у справі -
Радомишльську міську раду на належних
відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_5,до
участі в справі в якості третіх осіб
без самостійних вимог були залучені -
Радомишльська міська рада,орган опіки
та піклування Радомишльської РДА.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала і суду
пояснила,що вона в 2006 році
познайомилась з ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 і там
же з ним проживала однією сім»єю без
реєстрації шлюбу до 2009 року і від даних
сімейних відносин у них народилися
діти: ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1 В травні 2009 року переїхали
проживати в АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 була
належна йому житлова квартира де і
проживає з дітьми по даний час,при
цьому вони 23 квітня 2011 року
зареєстрували між собою шлюб,після
його реєстрації вона залишила собі
дошлюбне «прізвище» - ОСОБА_2.Від даного
шлюбу та спільного проживання у них
народилися спільні діти - ОСОБА_6,2007
року та ОСОБА_7,2009 р.н. В листопаді 2012
року її чоловік - ОСОБА_4 помер у віці 54
років за місцем проживання в
м.Радомишлі Житомирської області. В
квітні 2013 року звернулася до
Радомишльської міської ради з заявою
про надання дозволу на приватизацію
згаданої квартири однак їй було
відмовлено в зв»язку з тим,що 10 квітня
2013 року виконком Радомишльської
міської ради своїм рішенням за №438
передав у власність дітям померлого
ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та проживаючому разом з
ним його рідному брату ОСОБА_5 квартиру
за АДРЕСА_1.Так як вона проживала в
згаданій квартирі зі своїми
малолітніми дітьми, на її погляд таким
чином порушені права її малолітніх
дітей,тому просила суд визнати за її
малолітніми дітьми: ОСОБА_8,2002 р.н.,
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2та
ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 право на житло та
провести відповідно їх реєстрацію за
місцем проживання.

В судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з позовними вимогами
не погодилися і суду пояснили,що на
підставі Рішення Радомишльського
районного суду від 2010 року їх батько -
ОСОБА_4 був визнаний таким,що втратив
право користування квартирою за
АДРЕСА_1 в зв»язку з тим,що проживаючи
разом зі ОСОБА_2 та її дітьми довів
комунальну квартиру до жахливого
антисанітарного стану,при цьому
комунальних платежів не сплачували і
заборгували відповідним підприємствам
та організаціям кошти в сумі 592 грн.Цим
же рішенням суду ОСОБА_4 була надана в
користування кВ.АДРЕСА_1. Також
пояснили суду,що на підставі рішення
виконкому Радомишльської міської ради
№438 від 10 квітня 2012 року про надання їм
права на приватизацію згаданого житла,
рівно через один рік,а саме - 10 квітня 2013
року виконком Радомишльської міської
ради видав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Свідоцтво
№2406 про право спільної сумісної
власності на кв.АДРЕСА_1 і вони своє
право зареєстрували в БТІ, а тому
просили суд відмовити позивачці в
позові.

В судовому засіданні представник
Радомишльської міськради - Копилян А.П.
з позовними вимогами не погодився і
суду пояснив,що дозвіл на приватизацію
згаданої квартири був наданий
спадкоємцям померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 -
ОСОБА_4, а саме його дітям: ОСОБА_3 та
ОСОБА_5,позивачка та її діти ніякого
права на згадану квартиру не мають,
позивачці та її неповнолітнім дітям в
2008 році був виданий ордер на квартиру
№3 в будинку АДРЕСА_2,однак вона не
захотіла там проживати,на даний час
вона як йому відомо пустує,тому просив
суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
органу опіки та піклування
Радомишльської РДА в Житомирській
області Кушніренко Н.А. з позовними
вимогами погодилася та надала
відповідний письмовий висновок.

В судовому засіданні представник
відділу реєстраційної та міграційної
служби Радомишльського РВ УМВС України
в Житомирській області не з»явився,про
час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін по
справі,дослідивши матеріали
справи,оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності,суд приходить до
висновку про те,що позовні вимоги не
підлягають до задоволення виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено,що 10 квітня 2013 року
виконком Радомишль-ської міської ради
своїм рішенням за №438 передав у
власність дітям померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та проживаючому разом з
ним його рідному брату ОСОБА_5 квартиру
за АДРЕСА_1.Як встанов-лено в судовому
засіданні в зв»язку з помилкою
державної реєстрацій-ної служби
Радомишльського РУЮ,яка помилково
зареєструвала за сусідами з кВ.№1 в
цьому ж будинку право власності на кВ.3 -
Радомишльською міською радою 10 квітня
2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було видане
Свідоцтво за №2406 про право спільної
сумісної власності на житлову квартиру
за АДРЕСА_1

На даний час Свідоцтво про право
власності на житло є дійсним.

Також встановлено судом,що Рішенням
Радомишльського районного суду від 24
листопада 2010 року(справа №2-858/00) -
ОСОБА_4 був визнаний таким,що втратив
право користування квартирою за
АДРЕСА_1 в зв»язку з тим,що проживаючи
разом зі ОСОБА_2 та її дітьми довів
комунальну квартиру до непридатного
для проживання антисанітарного
стану,при цьому комунальних платежів
не сплачував і заборгував відповідним
підприємствам та організаціям кошти в
сумі 592 грн.Цим же рішенням суду ОСОБА_4
була надана в користування кВ.АДРЕСА_1.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини,встановлені судовим
рішенням у цивільній,господарській або
адміністративній справі,що набрало
законної сили,не доказуються при
розгляді інших справ,у яких беруть
участь ті самі особи або особа,щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Радомишльського районного
суду Житомирської області від 29 жовтня
2013 року ОСОБА_2 відмовлено в
задово-ленні заяви про встановлення
факту батьківства ОСОБА_4 відносно
ОСОБА_6,2007р.н.

На даний час рішення суду вступило в
законну силу.

Постановою Радомишльського районного
суду від 26 листопада 2013 року ОСОБА_2
відмовлено в задоволенні позовних
вимог в інтересах малолітніх дітей до
Радомишльської міськради про визнання
незаконним рішення виконкому ради про
надання ОСОБА_3дозволу на приватизацію
житла та визнання недійсним Свідоцтва
про право власності спільної сумісної
на житло, з участю третіх осіб без
самостійних вимог на стороні
відповідача: ОСОБА_3,ОСОБА_5.

На даний час рішення суду вступило в
законну силу.

В судовому засіданні позивачка не
надала жодного доказу на підтвердження
того,що рішенням виконкому
Радомишльської міськради від 10.04.2013
року №438 зачіпалися її права або права
її дітей та того ,що їй або її померлому
чоловіку з будь-яких підстав,на
підставі будь-яких рішень на момент
приватизації житла належало право
користування або власності на квартиру
за АДРЕСА_1 Згідно зі ст.35 Закону
України «Про місцеві ради та місцеве і
регіональне самоврядування»
виконавчий комітет
сільської,селищної,міської Ради
здійснює управління майном,яке
належить до комунальної власності.

Прийнявши таке рішення про надання
згоди ОСОБА_3та ОСОБА_5 на приватизацію
житла виконком місцевої ради діяв в
межах наданих Законом повноважень.

У відповідності до ст.ст.202,203 ЦК України
правочином є дія особи,спрямована на
набуття,зміну або припинення цивільних
прав і обов»язків і зміст правочину не
може суперечити актам цивільного
законодавства ,а також моральним
засадам суспільства.

Згідно ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину
стороною(сторонами)вимог,які
встановлені частиною
першою-третьою,п»ятою та шостою ст.203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена Законом
але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах,встановлених
Законом,такий правочин може бути
визнаний судом недійсним(оспорюваний
правочин).

Приймаючи до уваги викладене,суд
відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного,керуючись
ст.ст.10,11,60,80,88,208,209, 212-215 ЦПК
України,ст.ст.202,203 ЦК України,ст.35
Закону України «Про місцеві ради та
місцеве і регіональне
самовряду-вання»,суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2,діючій в інтересах
малолітніх дітей в задоволенні позову
до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання за
малолітніми дітьми права а житло та
зобов»яза-ння зареєструвати їх за
місцем проживання - за безпідставністю.

Апеляційна скарга на Рішення
подається до Житомирського
апеляційного суду через
Радомишльський районний суд протягом
десяти днів з дня її оголошення.Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою,яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.У разі якщо
Рішення було постановлено без участі
особи,яка його оскаржує,апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання рішення.

Суддя
Невмержицький Іван Миколайович