Справа №601/2218/14-ц
Провадження № 2/601/913/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Кременецький районний
суд Тернопільської області в складі:

головуючої Мочальської В.М.,

при секретарі Коляді О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її
представника - ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх
представника -

адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременці
цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
з них 21684 грн. матеріальної шкоди та 20000
грн. моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим,
що на протязі багатьох років між нею,
відповідачами та членами їх сімей
постійно виникають сварки з приводу
користування земельною ділянкою
розміром 0,1351 по АДРЕСА_1.

Відповідачі та їхні жінки влаштовують
скандали, б»ють її, погрожують
розправою, обзивають нецензурними
словами, систематично здійснюють
крадіжки плодів з її дерев, викошують
траву на належній їй земельній ділянці.

З вини відповідачів вона тричі їздила
у м. Львів в апеляційний суд, а також у м.
Київ до Вищого адміністративного суду,
витрачала кошти на дорогу, оплачувала
послуги адвоката. Відповідачі у її
відсутність та без її згоди зрізали
належні їй фруктові дерева.
Вищезазначеними діями відповідачі
спричинили їй матеріальну шкоду.

Крім того, внаслідок спричинення
матеріальної шкоди вона отримала й
моральну шкоду, оскільки в неї
погіршився стан здоров»я.

В судовому засіданні позивач та
її представник ОСОБА_2 підтримали позов
з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов не визнали та
просять в його задоволені відмовити за
його безпідставністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
їх представників, свідків, дослідивши
представлені сторонами докази, прийшов
до переконання про те, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Постановою Кременецького
районного суду від 03 червня 2010 року
визнано незаконним та скасовано
рішення двадцять сьомої сесії п'ятого
скликання Старопочаївської сільської
Ради за № 381 від 23 березня 2010 року в
частині надання дозволу ОСОБА_3 на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність площею 0.1351 га по АДРЕСА_1 за
рахунок земель попереднього
землекористувача ОСОБА_6.

Зобов'язано сесію Старопочаївської
сільської Ради надати ОСОБА_1 дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність площею 0.1351 га по АДРЕСА_1 для
ведення садівництва. (а.с. 3-4).

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року скаргу ОСОБА_3 залишено без
задоволення, постанову Кременецького
районного суду Тернопільської області
від 03.06.2010 року у справі №2-а-275/10 без
змін (а.с. 8-9).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10.10.2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено, постанову
Кременецького районного суду та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року залишено без змін (а.с. 10 -12).

З довідки №50 від 30.03.2010 року, виданої
Старопочаївською сільською радою
Кременецького району слідує, що на
земельній ділянці площею 0,13 га, яка
знаходиться по АДРЕСА_1 ростуть
фруктові дерева (а.с. 13).

З довідки № 418 від 30.03.2010 року, виданої
Старопочаївською сільською радою
Кременецького району слідує, що на
земельній ділянці площею 0,13 га, яка
знаходиться по АДРЕСА_1 біля
приватизованої земельної ділянки
ОСОБА_1 станом на 29.03.2010 року зрізані:
одна яблуня, одна груша, одна черешня,
одна слива, відрізані відгони від
яблунів (а.с. 14).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що він є чоловіком позивача.
ОСОБА_3 постійно на них нападають. Він
не бачив як відповідачі різали дерева.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що вона живе в м. Радивилові
Рівненської області та зі слів ОСОБА_1
їй відомо. що у неї були зрізані дерева.
А хто їх зрізав їй невідомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що живе рядом з ОСОБА_1.
Позивач всіх сусідів зачіпає, ОСОБА_3
нічого в неї не крадуть, обминають її,
дерева порізали електрики.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав, а
саме, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
пошкодженням або знищенням її майна.

Відповідно до роз'яснень
викладених в Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування моральної шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Отже, загальні умови
відповідальності за заподіяння
моральної шкоди, за наявності яких
виникає відповідне зобов'язання
визначає ч.1 статті 1167 ЦК України.
Такими умовами є: моральна (немайнова)
шкода, протиправна дія (бездіяльність),
вина особи, причинний зв'язок між діями
(бездіяльністю) і такою шкодою. І лише
за наявності всіх цих умов виникає
зобов'язання по відшкодуванню
моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК
України суд розглядає справи в межах
позовних вимог та на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи позивача про те, що рішення
Вищого адміністративного суду України
від 10.10.2013 року, яким касаційну скаргу
ОСОБА_3 відхилено, а постанову
Кременецького районного суду від 03.06.2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 січня 2011 року залишено без змін і
дають їй право на відшкодування
відповідачами матеріальної шкоди, яка
полягає у витраті нею коштів за надання
їй юридичної допомоги адвокатом в
розмірі 2800 гривень, за проїзд тричі в м.
Львів в апеляційний суд в м. Київ до
Вищого адміністративного суду не
заслуговують уваги, оскільки як
вбачається з постанови Кременецького
районного суду від 03.06.2010 року ОСОБА_1
пред»явила адміністративний позов до
Старопочаївської сільської ради
Кременецького району Тернопільської
області, третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_3. Понесені ОСОБА_1
витрати на правову допомогу, витрати,
пов»язані із прибуттям до суду у
адміністративній справі не є майновою
шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України.

Доводи позивача про те, що
відповідачами зрізано належні їй
фруктові дерева та відгони з чотирьох
яблунь, чим завдано матеріальної шкоди
на суму 7484 грн. (6726 + 760) та моральної
шкоди, що підлягають захисту, суд не
може прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_1
не доведено тих обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.

Так, довідка № 418 від 30.03.2010 року, яка
видана Старопочаївською сільською
радою Кременецького району і на яку
посилається позивач та її представник
ОСОБА_2, не містить інформації про те, що
фруктові дерева зрізані саме
відповідачами.

Постановою старшого ДІМ Почаївського
МВМ Сороки Я.В. від 01.04.2010 року, на яку
також посилається позивач та її
представник ОСОБА_2, встановлено, що
дійсно 27.03.2010 року біля 13 год. в с. Ст.
Почаїв Кременецького району ОСОБА_4,
який є батьком ОСОБА_3, на земельній
ділянці, якою користується його син
зрізав п»ять фруктових дерев, які
частково росли під лінією
електропередач, щоб не створювати
перешкод для ЛЕП (а.с. 24). Жодної
інформації про те, що зрізані фруктові
дерева належали саме позивачу
постанова не містить та спростовані в
судовому засіданні показами свідка
ОСОБА_9.

Доводи позивача та свідка ОСОБА_7 про
те, що відповідачі та їхні жінки
влаштовують скандали, б»ють її,
погрожують розправою, обзивають
нецензурними словами, систематично
здійснюють крадіжки плодів з її дерев,
викошують траву на належній їй
земельній ділянці також не знайшли
підтвердження в судовому засіданні.

З представлених ОСОБА_1 постанов ст. ДІМ
Почаївського МВМ Сороки Я.В. від 30.09.2009
року, 25.08.2012 року, 19.09.2012 року, 20.05.2011 року,
29.08.2011 року вбачається. що в порушенні
кримінальних справ відносно ОСОБА_11,
ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_4 відмовлено за
відсутністю в їх діях складу злочину на
підставі п.2 ст. 6 КПК України (а.с. 19-24).

Враховуючи те, що позивачем не
доведено і судом не встановлено
обставин, на які позивач посилалася, як
підставу до задоволення позову про
стягнення з відповідачів матеріальної
і моральної шкоди, слід відмовити у
задоволенні вимог.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 208, 212, 215, 292, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про відшкодування 21 684 (двадцять однієї
тисячі шістсот вісімдесят чотири)
гривні матеріальної шкоди та 20 000
(двадцять тисяч) гривень моральної
шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Тернопільської
області через Кременецький районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий: