Провадження № 4 - с- 32/14
в справі № 760/770/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014року Солом"янський районний
суд м. Києві в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі-
Подолян О.С.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_2 на дії головного
державного виконавця ВДВС
Солом»янського РУЮ у м. Києві
Москаленко О.П., зацікавлена особа:
Прокуратура Солом»янського району м.
Києва, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою і
просить визнати дії головного
державного виконавця ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві
Москаленко О.П. при винесенні постанови
про розшук майна боржника та не
передачі йому даного майна на
зберігання неправомірними та
зобов'язати її усунути допущені
порушення.

Крім того, просить зобов'язати
головного державного виконавця
Москаленко О.П. усунути допущені нею
порушення норм Закону України «Про
звернення громадян» шляхом надання
йому письмової відповіді на його
звернення від 06.12.2013 року.

Просить також зняти з розшуку
транспортні засоби: КАМАЗ 53229 69361,
тип кузова вантажний бетонозмішувач,
2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та CITROEN
BERLINGO, вантажний фургон, 1998 року випуску,
д.н. НОМЕР_2, які належать йому, та
зобов'язати головного державного
Москаленко О.П. передати дані
транспортні засоби йому на зберігання.

Посилається в скарзі на те, що на
виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві знаходиться виконавче
провадження про стягнення з нього на
користь AT «Банк «Фінанси та Кредит»
боргу в сумі 778 074,30 грн.

25.01.2013 року головним державним
виконавцем Москаленко О.П. була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження, арешт усього
його майна, як боржника, та оголошення
заборони на його відчуження.

Зокрема, арешт було накладено на
транспорті засоби: КАМАЗ 53229 69361, тип
кузова вантажний бетонозмішувач, 2007
року випуску, д.н. НОМЕР_1, який
знаходиться в заставі AT «Банк «Фінанси
та Кредит», та CITROEN BERLINGO, вантажний
фургон, 1998 року випуску, д.н. НОМЕР_2.

Ці транспортні засоби він використовує
у своїй діяльності і вони є його
основним джерелом доходу. З прибутку,
отриманого від їх використання, він
частково сплачував кредит та має намір
повністю виконати своє грошове
зобов'язання перед стягувачем.

В зв»язку з цим 06.12.2013 року його
представником було подано до ВДВС
Солом'янського РУЮ заяву про передачу
майна, а саме транспортного засобу
КАМАЗ 53229 69361, тип кузова вантажний
бетонозмішувач - с, 2007 року випуску, д.н.
НОМЕР_3 йому на зберігання, як це
передбачено ч.1 ст.59 Закону України» Про
виконавче провадження».

Дана заява безпідставно залишилась без
розгляду і з боку державного виконавця
не було проведено жодних дій щодо
передачі транспортного засобу йому на
зберігання.

При цьому державний виконавець не
надав йому відповіді щодо задоволення
або відмови у задоволенні його заяви,
чим порушив вимоги ст.ст. 11, 59 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також положення Закону України «Про
звернення громадян».

Проігнорувавши його заяву про передачу
майна на зберігання від 06.12.2013 pоку,
16.12.2013 р. державний виконавець виніс
постанову про розшук майна його, як
боржника, а саме: тих транспортних
засобів, які він просив передати йому
на зберігання.

Дану постанову він отримав 07.01.2014 pоку.

Вважає, що дії державного виконавця
щодо винесення постанови про розшук
майна його, як боржника, є
безпідставними та спрямованими не на
прискорення виконання рішення суду, а
навпаки, на затягування його виконання,
адже без використання зазначених вище
транспортних засобів він не отримує
доходу, а отже, не може сплачувати
заборгованість.

Разом із тим, не передача йому майна на
зберігання та оголошення його у розшук
тягнуть за собою додаткові фінансові
витрати для нього, т.я. внаслідок дій
державного виконавця він позбавлений
можливості отримувати дохід.

Вважає, що результатом дій державного
виконавця є збільшення розміру
заборгованості та позбавлення його
можливості отримувати дохід, з якого
він міг би виплачувати борг.

Вважаючи дії державного виконавця
неправомірними, просить задовольнити
скаргу.

Представник ВДВС Солом»янського РУЮ у
м. Києві в судовому засіданні проти
скарги заперечував.

Посилається на те, що рішення
Солом»янського районного суду м. Києва
від 19.03.2012 року боржником добровільно
не виконується і на виконанні
знаходиться з січня 2013 року.

З метою опису майна, що належить
заявнику, постановою державного
виконавця від 25.01.2013 року був
накладений арешт на майно відповідача,
а постановою від 16.12.2013 року оголошено
розшук майна - транспортних засобів
CITROEN BERLINGO, вантажний малотоннажний
фургон-в, 1998 року випуску, д.н. НОМЕР_2,
КАМАЗ 53229 69361 тип кузова вантажний
бетонозмішувач-с, д.н. НОМЕР_3.

Ці дії були вчинені з метою складання
Акту арешту й опису майна, т.я.
відсутність арештованого майна є
перешкодою для цього.

Питання про передачу описаного майна
на відповідальне зберігання державний
виконавець може вирішити лише після
його огляду та складання акту.

Заявник з цього приводу звертався до
державного виконавця листом від 06.12.2013
року і відповідь на його звернення була
надана 26.12.2013 року.

Вважаючи дії державного виконавця
правомірними, просить відмовити в
задоволенні скарги.

Представник зацікавленої особи в
судове засідання не з»явився, про час
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Про причину неявки суд до відома
не поставив, а тому суд вважає за
можливе розглядати справу в його
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
заявника, представника ВДВС
Солом»янського РУЮ у м. Києві,
дослідивши матеріали справи, суд не
знаходить підстав для задоволення
скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження являється завершальною
стадією судового провадження.

Виконавче провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених
законом «Про виконавче провадження»,
іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, при примусовому виконанні
рішень суду державний виконавець має
діяти на підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених законом «Про
виконавче провадження» та іншими
нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що постановою
головного державного виконавця
Солом»янського РУЮ у м. Києві
Москаленко О.П. від 25.01.2013 року було
відкрито виконавче провадження з
виконання рішення Солом»янського
районного суду м. Києва від 19.03.2012 року
про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ
«Банк»Фінанси та Кредит» боргу в сумі
778074. 30гр. та виданого на підставі цього
рішення виконавчого листа.

Даною постановою державний виконавець
запропонував боржнику виконати
рішення суду в добровільному порядку
до 31.01.2013 року.

В цей же день головним державним
виконавцем була винесена постанова про
арешт майна боржника та заборонено
здійснювати його відчуження.

Постановою від 29.03.2013 року проведення
виконавчих дій було відкладено до
12.04.2013 року на підставі заяви боржника
про несвоєчасне отримання постанови
про відкриття виконавчого провадження.

Сторони в судовому засіданні не
заперечували, що рішення суду
заявником не виконано до цього часу.

16.12.2013 року головним державним
виконавцем Москаленко О.П. була
винесена постанова про розшук майна
боржника - транспортних засобів CITROEN
BERLINGO, вантажний малотоннажний фургон-в,
1998 року випуску, д.н. НОМЕР_2, та КАМАЗ
53229 69361 тип кузова вантажний
бетонозмішувач-с, д.н. НОМЕР_3.

Згідно зі ст.19 Закону державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17
цього Закону за заявою стягувача або
його представника про примусове
виконання рішення.

Відповідно до ст.27 Закону в разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

В ч.ч.1,2 ст.57 Закону зазначено, що арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним

виконавцем шляхом винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Тобто, дії державного виконавця,
направлені на виконання рішення суду в
частині накладення арешту на майно та
заборону на його відчуження, вчинені в
межах повноважень, наданих державному
виконавцю Законом України « Про
виконавче провадження».

Згідно з ч.5 ст.57 Закону про проведення
опису майна боржника і накладення на
нього арешту державний виконавець
складає акт опису та арешту майна
боржника.

Під час проведення опису та арешту
майна боржника державний виконавець
має право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону майно,
на яке накладено арешт, за винятком
майна, зазначеного в частині восьмій
статті 57 цього Закону, передається на
зберігання боржникові або іншим
особам,призначеним державним
виконавцем, під розписку в акті опису.

Копія акта опису майна видається
боржнику, стягувачу, а в разі якщо

обов'язок зберігання майна покладено
на іншу особу, - також зберігачу.

Зберігач може користуватися майном,
переданим йому на зберігання, якщо
особливості такого майна не призведуть
до його знищення або зменшення
цінності внаслідок користування.

Представник заявника в судовому
засіданні не спростовував, що
транспортні засоби, на які накладено
арешт державним виконавцем, заявником
на огляд на вимогу державного
виконавця не надавалися і Акт опису та
арешту майна державним виконавцем не
складався.

З цього випливає, що головний державний
виконавець Москаленко О.П. за таких
обставин був позбавлений можливості
виконати дії, визначені ст.ст.52, 57 та 59
Закону України» Про виконавче
провадження» в частині вирішення
питання про передачу арештованого
майна на зберігання.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.12 Закону боржник
зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він
володіє спільно з іншими особами, про
рахунки у банках чи інших фінансових
установах; своєчасно з'являтися за
викликом державного виконавця;
письмово повідомляти державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Особи, які беруть участь у
виконавчому провадженні, зобов'язані
сумлінно користуватися усіма
наданими їм правами з метою
забезпечення своєчасного та в
повному обсязі вчинення виконавчих
дій.

Виходячи з цього, суд вважає, що діями
головного державного виконавця
Москаленко О.П. права заявника при
виконанні рішення суду порушені не
були, а питання з передачі арештованого
майна на зберігання державним
виконавцем не може бути вирішено саме з
вини заявника, як боржника виконавчого
провадження, в зв»язку з ненаданням ним
даного майна для опису та складання
акту.

Судом також встановлено, що 06.12.2013 року
представник заявника ОСОБА_5 звернувся
до начальника ВДВС Солом»янського РУЮ
у м. Києві з заявою про передачу
заявнику на зберігання транспортного
засобу - КАМАЗ 53229 69361 тип кузова
вантажний бетонозмішувач-с, д.н. НОМЕР_3.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону одним із
обов»язків державного виконавця при
виконанні рішення суду є розгляд заяв
сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхніх
клопотань.

Згідно зі ст.15 Закону України "Про
звернення громадян" органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення; у разі визнання заяви чи
скарги необгрунтованою роз'яснити
порядок оскарження прийнятого за нею
рішення.

За правилами ст.20 Закону звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення.

З листа за підписом головного
державного виконавця Москаленко О.П.
від 26.12.2013 року вбачається, що відповідь
на звернення представника заявника від
06.12.2013 року була надана, роз»яснено
порядок передачі арештованого майна на
зберігання і цим же листом черговий
раз була пред»явлена вимога надати
транспортні засоби для проведення
опису.

Отримання даного листа представник
заявника в судовому засіданні
підтвердив, надавши його копію суду.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в

скарги.

Виходячи з викладеного вище, суд
вважає, що діями головного державного
виконавця Москаленко О.П. права
заявника при виконанні рішення суду
порушені не були, а тому правові
підстави для задоволення скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст.1,11-12,17,19,25,27, 52,57,59 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст.15, 20 Закону України « Про
звернення громадян», ст.ст. 14, 383, 385-387
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
головного державного виконавця ВДВС
Солом»янського РУЮ у м. Києві
Москаленко О.П. відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду м.
Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя: