У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» про припинення договору
поруки за касаційною скаргою ОСОБА_4,
який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 02
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_4 та
відділенням № 12 філії ВАТ КБ
«Надра» Івано-Франківського
регіонального управління юстиції був
укладений кредитний договір № 1269/2008,
згідно якого банк надав ОСОБА_4
кредит у сумі 170 610 доларів США в порядку
і на умовах, визначених кредитним
договором за програмою «Житлові
рішення» Перше Житло».

Цього ж дня у забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком та ОСОБА_3 укладено договір
поруки.

Позивачка вважає, що договір поруки
припинив свою дію, оскільки кредитний
договір діє до 11 червня 2028 року, однак
позичальник перестав платити
щомісячні платежі за даним кредитним
договором у вересні 2008 року. Банк
звернувся з позовом про солідарне
стягнення заборгованості 08 квітня 2013
року при цьому зазначав, що 18 лютого 2013
року направляв поручителю вимогу про
виконання грошових зобов'язань за
договором поруки від 11 червня 2008 року.
Однак вона такої вимоги не отримувала,
банком не надано доказів її
пред'явлення, тому договір поруки є
припиненим.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 02
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що сторони кредитного
договору чітко визначили термін
виконання основного зобов'язання, а
саме до 09 червня 2028 року,
порука за договором від 11 червня 2008
року не припинилася, а тому відсутні
підстави для задоволення позову ОСОБА_3

З такими висновками судів погодитись
не можна, оскільки ці висновки
суперечать вимогам закону та не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що 11 червня 2008 року
між ВАТ КБ «Надра», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 1269/2008,
відповідно до якого банк надав, а
позичальник ОСОБА_4 отримав кредит у
розмірі 170 610 доларів США зі сплатою
14,19% річних з кінцевим терміном
погашення кредиту 09 червня 2028 року
(а. с. 5-10).

З метою забезпечення
виконання кредитного зобов'язання, що
виникло на підставі кредитного
договору № 1269/2008 від 11 червня 2008 року,
між ВАТ КБ «Надра», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_3 11
червня 2008 року укладено договір
поруки, згідно якого поручитель взяла
на себе зобов'язання відповідати перед
ВАТ КБ «Надра» за виконання
позичальником ОСОБА_4 своїх зобов'язань
за кредитним договором як солідарний
боржник (а .с. 11-12).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки
(ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

З позовної заяви ПАТ КБ «Надра» від 08
квітня 2013 року про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що станом на 21 січня
2013 року розмір заборгованості ОСОБА_4
за кредитним договором №
1269/2008 складає 2 398 678 грн. 84 коп. (а. с. 39-41).

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до абз. 2 п. 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року № 5 при вирішенні таких спорів
суд має враховувати, що згідно зі
статтею 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

З кредитного договору та договору
поруки вбачається, що строк виконання
основного зобов'язання встановлено до
09 червня 2028 року.

Проте позивачка в апеляційній скарзі
зазначала, що 09 квітня 2009 року
приватний нотаріус
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
вчинив виконавчий напис № 535 про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ
«Надра» 1 440 237 грн. 33 коп.
заборгованості, в тому числі 1
306 622 грн. 70 коп. по тілу кредиту, 125 158 грн.
57 коп. заборгованість по відсотках, 8 456
грн. 06 коп. пені, а також витрат
пов'язаних з вчиненням виконавчого
напису.

Апеляційний суд, доводи апеляційної
скарги до уваги не взяв, з посиланням на
те, що позивачка вказаний виконавчий
напис суду не надала, та у порушення
ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв
позивачу у з'ясуванні цієї обставини,
не перевірив, чи внаслідок вчинення
виконавчого напису банком не було
заявлено вимоги до боржника про
дострокове повернення кредиту і
відповідно дійшов передчасного
висновку про залишення без змін
рішення суду першої інстанції.

Таким чином судами у порушення вимог
ст. ст. 212-214 ЦПК України не враховані
норми матеріального та процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, не встановлені та не
перевірені обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від
02 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 16 червня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко