АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/500/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Сливка А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім» на
повторне заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім», третя
особа: ОСОБА_4 про стягнення страхового
відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Український
страховий дім» про стягнення
страхового відшкодування, мотивуючи
свої вимоги тим, що 11.11.2010 між позивачем
та відповідачем укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів НТ-10 №2447 Кв 1201,
відповідно до умов якого, відповідач
зобов'язався у разі настання
страхового випадку, здійснити страхову
виплату позивачу в межах страхової
суми в порядку та на умовах,
передбачених договором страхування.
22.10.2011 сталась ДТП, внаслідок якої був
пошкоджений автомобіль позивача, про
що було повідомлено відповідача
протягом однієї години. Крім того, на
підтвердження настання страхового
випадку, позивачем було надано
відповідачу довідку ДАІ з місця ДТП від
22.10.2011 та довідку управління ДАІ ГУ МВС
в м. Києві та інші документи, що
передбачені п. 10.1 договору страхування.
11.11.2011 було проведено експертизу
пошкодженого ТЗ та складено звіт № 200.
24.11.2011 позивачем було надано
відповідачу заяву на виплату
страхового відшкодування. 20.12.2011
відповідачу був наданий акт виконаних
робіт, згідно якого, розмір
відновлювального ремонту ТЗ становить
73 106,15 грн., які позивач просить стягнути
на його користь з відповідача. Крім
того, оскільки договором не
встановлено розмір процентів за
прострочення виконання грошового
зобов'язання страховиком
(відповідачем), позивач просить
стягнути на його користь з відповідача
три відсотки річних у розмірі 1 333,94 грн.,
витрати на правову допомогу у розмірі 1
800,00 грн. та судовий збір 762,40 грн.

Повторним заочним рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
25.10.2013 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ
«СК «Український страховий дім» на
користь ОСОБА_2 страхове відшкодування
в розмірі 73 106,15 грн., три відсотки
річних у розмірі 1 333,94 грн., витрати на
правову допомогу у розмірі 1 800 грн.,
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 762,40 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить рішення скасувати,
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення суду ухвалено з порушенням
та неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
суду першої інстанції були надані
пояснення про те, що за результатами
аналізу матеріалів страхової справи
вони не змогли прийти до висновку щодо
визнання ДТП від 22.10.2011 страховим
випадком у зв'язку з невиконанням
позивачем умов договору страхування.
Крім того, апелянт вважає, що судом
надано невірну оцінку фактичним
обставинам та наданим сторонами
доказам та не прийнято до уваги
порушення позивачем п. 2.6 договору
страхування.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала за її
безпідставністю і необґрунтованістю
та просила рішення суду залишити без
змін, оскільки воно ухвалене у
відповідності з вимогами закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили, заяв про відкладення
розгляду справи не подавали. Колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу за відсутності осіб, які не
з'явились, оскільки їх неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
в порушення договору не здійснив
виплату позивачу страхового
відшкодування.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 11.11.2010 між позивачем та
відповідачем було укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів НТ-10 № 2447 Кв 1201
відповідно до умов якого, відповідач
зобов'язався у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату позивачу в межах страхової
суми в порядку та на умовах,
передбачених договором страхування.

22.10.2011 сталась ДТП, внаслідок якої
пошкоджений автомобіль позивача, про
що було повідомлено відповідача
протягом однієї години. Крім того, на
підтвердження настання страхового
випадку, позивачем було надано
відповідачу довідку ДАІ з місця ДТП від
22.10.2011 та довідку управління ДАІ ГУ МВС
Києві та інші документи, що передбачені
п. 10.1 договору страхування.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 07.11.2011 винною у
вчиненні ДТП визнано ОСОБА_4, яку
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

11.11.2011 було проведено експертизу
пошкодженого ТЗ та складено звіт № 200.
Згідно акту виконаних робіт, розмір
відновлювального ремонту ТЗ склав 73
106,15 грн.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальнику) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України на
страховика покладено обов'язок у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк встановлений
договором.

Також, ст. 20 Закону України «Про
страхування визначено, що страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
)штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом.

Так, колегія суддів вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги щодо визначення розміру
страхового відшкодування згідно
калькуляції №11-0561 від 08.05.2013, яка надана
страховиком та складає 55 632,46 грн., з
огляду на наступне.

Відповідно до п.10.1.5 договору для
здійснення виплати страхового
відшкодування позивач має подати
документи, що підтверджують вартість
відновлювального ремонту за одним або
кількома із нижче перерахованих
варіантів:

- документ ремонтної
організації СТО, що згідно з чинним
законодавством України підтверджують
необхідні витрати для
відновлювального ремонту;

- акт автотоварознавчої
експертизи, яка проведена
спеціалізованою організацією, яку
обирає страховик;

- калькуляція
відновлювального ремонту, складеної
представником страховика.

Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків, у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є втрати, понесені особою в
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
майна, а також витрати, які особа
понесла або повинна була понести для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки)

Виходячи з викладеного, саме сума у
розмірі 73 106,15 грн., вказані в акті
виконаних робіт № від 16.11.2011,
відображає реальні збитки, понесені
відповідачем для відновлювального
ремонту застрахованого транспортного
засобу.

Крім того, калькуляція № 11-0561 від 08.05.2013
була складена апелянтом майже через
півтора роки після проведення
відновлювального ремонту
застрахованого транспортного засобу, а
тому інформація вказана у даній
калькуляції не може відображати
реальні витрати, які були необхідні
позивачу на момент проведення
відновлювального ремонту.

Також є безпідставними доводи
апеляційної скарги щодо порушення
позивачем п.2.6 договору страхування,
оскільки, відповідно п.7.3.7 договору, у
разі настання страхового випадку,
страховик має право рекомендувати
страхувальнику станцію технічного
обслуговування для усунення
пошкоджень. Виходячи з цього, дана
умова має лише рекомендаційний
характер. Разом з тим, договором
страхування не передбачено, в якій саме
формі страховик має рекомендувати СТО
страхувальникові для проведення
відновлювального ремонту (письмовій чи
усній). Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відновлювальний ремонт
було проведено на СТО, на якій
проводилась автотоварознавча
експертиза, замовником якої був
апелянт.

Не підлягають задоволенню доводи
апеляційної скарги щодо неналежного
оформлення документів, наданих
страховику для можливості визнання
події страховим випадком, з огляду на
наступне.

Для доведення факту настання
страхового випадку, позивачем була
надана відповідачу первинна довідка
ДАІ з місця ДТП та довідка УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві з місця ДТП.

У абзаці 7 п. 6 розділу VI «Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»,
затвердженої Наказом МВС України від
26.02.2009 №77, вказано, що «на місці
оформлення відповідних документів про
адміністративні правопорушення водіям
видаються довідки про пошкодження
транспортних засобів (додаток 10)».

Відповідно до п. 11.1 розділу X
«Інструкції з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»,
затвердженої Наказом МВС України від
26.02.2009 року №77, «контроль за
дотриманням законодавства в
правозастосувальній діяльності,
станом діловодства та обліком
виявлених правопорушень здійснюється
щодня керівниками підрозділів
Державтоінспекції МВС».

Отже, позивач не може нести
відповідальність за правильність
оформлення первинної довідки ДАІ з
місця ДТП, оскільки дані обов'язки
покладені на працівників
Державтоінспекції МВС.

Відповідно п. 3.1 Розділу III «Порядку
видачі довідки про
дорожньо-транспортну пригоду та її
форми», затвердженого Наказом МВС
України від 04.07.2011 № 389, «працівниками
підрозділів Державтоінспекції МВС
видаються довідки про ДТП, що сталися в
межах їх території обслуговування».

Відповідно п.2.1 Розділу II «Порядку
видачі довідки про
дорожньо-транспортну пригоду та її
форми», затвердженого Наказом МВС
України від 04.07.2011 № 389,«довідка про ДТП
видається безоплатно страховикам та
Моторному (транспортному) страховому
бюро України (далі - МТСБУ) на підставі
їх письмового запиту до підрозділу
Державтоінспекції МВС, у межах
території обслуговування якого
сталася ДТП».

Таким чином, обов'язки щодо складання
довідки Управління ДАІ ГУ МВС в м. Києві
про ДТП покладені на співробітників
Державтоінспекції МВС, а право на
отримання даної довідки згідно
законодавства має виключно страховик.

Отже, доводи апелянта стосовно
неправильності оформлення наданих
позивачем документів не можуть бути
звернені до позивача. Разом з тим,
виходячи з вищевикладеного, саме
страховик мав звернутись з письмовим
запитом до органів МВС України з
проханням надати належним чином
оформлену довідку Управління ДАІ ГУ
МВС в м. Києві про ДТП із зазначенням
ідентифікаційного номеру (номера
кузову).

Підсумовуючи викладене, слід
зазначити, що суд першої інстанції
повно та всебічно розглянув справу,
надав всім доводам сторін належну
правову оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» - відхилити.

Повторне заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді