АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/774/1745/14
Головуючий у 1 інстанції
Категорія-5 суддя
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів:
Прозорової М.Л., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Виконавчого комітету Піщанської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області,
Реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції про
скасування рішення, визнання недійсним
свідоцтва про право власності та
скасування реєстрації права власності,
-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом, предмет якого змінено в ході
розгляду справи, до ОСОБА_3, Виконавчого
комітету Піщанської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області,
Реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції про
скасування рішення, визнання недійсним
свідоцтва про право власності та
скасування реєстрації права
власності(а.с.2-5,88-93).

В позовній заяві в редакції від 10.07.2013
року ОСОБА_4 зазначив, що його батьки -
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за життя самостійно
здійснили будівництво садибного
(індивідуального) житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Будівництво будинку та споруд було
здійснено в 1980 році без належного
дозволу та являлось самочинним.

Мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті батьків у відповідності
до вимог ст.1268 ЦК України фактично
прийняв спадщину, у тому числі і
вказаний будинок, однак не зміг
оформити державну реєстрацію
спадкування, оскільки вказане нерухоме
майно у зв'язку з самочинним
будівництвом не мало державної
реєстрації та не було внесено до
реєстру речових прав.

З моменту смерті батька продовжував
безперешкодно користуватися нерухомим
майном в якості «дачного будинку», де
періодично перебував як сам так і з
родиною.

З його усного погодження вказаним
будинком та господарськими будівлями
користувалася зведена по матері сестра
ОСОБА_3, яка також періодично з родиною
відвідувала будинок.

В листопаді 2012 року, коли в черговий
раз прибув до «дачного будинку»,
побачив, що на територію
домоволодіння, без отримання його
дозволу, завозяться будівельні
матеріали та здійснюється підготовка
до будівельних та ремонтних робіт, що
відбувалося під керуванням ОСОБА_6,
який є зятем ОСОБА_3

Посилаючись на викладені обставини та
вказуючи на те, що лише в листопаді 2012
року йому стало відомо про порушення
його майнових прав, яке було здійснено
шляхом проведення незаконної
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно, що
остання не є спадкомцем померлих
батьків, не приймала участі у
будівництві нерухомого майна, не є його
співвласником, ОСОБА_4 просив:

визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Піщанської сільської ради
Новомосковського району №129 від 25
грудня 2008 року про оформлення права
власності на житловий будинок, який
розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3;

визнати визнати недійсним та таким, що
не може бути підставою для реєстрації
права власності ОСОБА_3 на садибний
(індивідуальний) житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1, свідоцтво про право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1,
видане виконавчим комітетом
Піщанської сільської ради
Новомосковського району на ім'я ОСОБА_3;

скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на садибний
(індивідуальний) житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1, проведену на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого виконавчим комітетом
Піщанської сільської ради
Новомосковського району.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено(а.с.148-153).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права(а.с.156-164).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст.16 ЦК України,
за положеннями якої під способами
захисту суб'єктивних цивільних прав є
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення(визнання)
порушених(оспорюваних) прав та вплив на
правопорушника.

Особа, право якої порушено, може
скористатися відповідно до ст.16 ЦК
України, не любим, а цілком конкретним
способом захисту свого права.

Згідно ст.41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

За правилами ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

По справі встановлено, що батьками
позивача згідно його свідоцтва про
народження значаться ОСОБА_2 та
ОСОБА_5(а.с.6).

Батько позивача - ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 16.07.2009 року серії
САА №206432, будинок за адресою АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3 на підставі рішення Піщанської
сільської ради №129 від 25.12.2008
року(а.с.79-80).

Як видно із справи, вказане свідоцтво
видано вперше на підставі Рішення
Виконавчого комітету Піщанської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області №129
від 25.12.2008 року «Про оформлення права
власності на житлові будинки», яке було
прийнято на підставі запису
погосподарської книги, у відповідності
до якої спірний будинок, як і земельна
ділянка, належать саме ОСОБА_3(а.с.75, 78,
108, 117-118).

При цьому, у повідомленні Піщанської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області від
27.09.2013 року №4/3.10-319 зазначено, що інших
власників щодо вказаного будинку та
земельної ділянки, крім ОСОБА_3, не
зареєстровано. Земельні податки
виплачувались тільки ОСОБА_3(а.с.108).

В технічному паспорті на зазначений
садибний(індивідуальний) житловий
будинок, що виготовлений станом на
28.07.2008 року, власником останнього
значиться ОСОБА_3(а.с.15-16).

Доказів, передбачених ст.ст.57,58 ЦПК
України, які б містили інформацію щодо
предмета доказування, а саме про те, що
земельна ділянка, на якій розташований
спірний будинок, виділялась у
передбаченому законом порядку батькам
позивача, що вказаний будинок
збудовано на цій земельній ділянці
саме його батьками, що останні були
власниками будинку та що цей будинок
був спадковим майном станом на
ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто, на день смерті
батька ОСОБА_2, позивач ОСОБА_4 не надав,
в той час, як відповідно до положень
ст.60 ЦПК України саме сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, перевіривши доводи та
заперечення сторін щодо заявлених
вимог, суд прийшов до правильного
висновку про відсутність доказів про
порушення прав та інтересів ОСОБА_4
діями відповідачів, у тому числі діями
ОСОБА_3, відносно нерухомого майна,
власником якого є ОСОБА_3 на підставі
вказаного свідоцтва, та відсутність у
зв'язку з цим підстав для захисту прав
ОСОБА_4 у обраний ним спосіб.

Посилання в апеляційній скарзі на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неналежну оцінку
доказів, необгрунтовані, оскільки суд
повно та всебічно з'ясував обставини
справи, права та обов'язки сторін,
дослідженим доказам, у тому числі
показанням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, суд дав оцінку
відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновок суду про
недоведеність позову да відсутність
підстав для його задоволення.

Ршення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
діючому законодавству, що регулює
встановлені правовідносини, підстав
для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-