Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа - Приватне акціонерне товариство
«Страхова група «ТАС», про
відшкодування шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 24 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 08 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 25 січня 2013 року
відповідач, керуючи автомобілем марки
«Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1, виконуючи
виїзд заднім ходом з парковочного
місця, не впевнившись у безпечності
свого маневру, допустила зіткнення з
автомобілем під її керуванням,
внаслідок чого її автомобіль марки
«Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2, отримав
пошкодження.

Матеріали дорожньо-транспортної
пригоди сторонами було оформлено без
участі співробітників державної
автомобільної інспекції на
спеціальному бланку - «Європротокол».

Цивільно-правова відповідальність
відповідача застрахована Приватним
акціонерним товариством «Страхова
група «ТАС» (далі - ПАТ «Страхова група
«ТАС»).

17 травня 2013 року страхова компанія
перерахувала за ремонт автомобіля
кошти у розмірі 3490,29 грн на рахунок СТО
ПП ОСОБА_8 Однак виплата страхового
відшкодування на ремонт автомобіля
значно менша ніж фактична вартість
відновлювальних робіт та заміни
пошкоджених деталей.

З урахуванням вказаного позивач
просила суд стягнути з відповідача на
її користь 6410 грн, з яких 3560 грн -
недоплачена різниця на ремонт
автомобіля, 2850 грн - додаткові витрати,
пов'язані з відсутністю
автотранспорту, та судовий збір.

Під час розгляду справи позивач
уточнила свої позовні вимоги та
вказала, що через додаткові витрати на
ремонт автомобіля просить стягнути з
відповідача на її користь недоплачену
різницю вартості ремонту автомобіля у
розмірі 4009,71 грн і 5 тис. грн у рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 24
червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 08 серпня 2014
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
недоплачену різницю вартості ремонту
автомобіля у розмірі 4009,71 грн, 1 тис. грн
у рахунок відшкодування завданої
моральної шкоди і 229,41 грн судових
витрат. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 25 січня 2013 року
ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки «Renault
Megane», д.н.з. НОМЕР_1, виконуючи виїзд
заднім ходом з парковочного місця, не
впевнившись в безпечності свого
маневру, допустила зіткнення з
автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2,
яким керувала позивач. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль «Chevrolet Aveo» отримав
механічні пошкодження, а саме
деформовані задні ліві двері. На місці
події був оформлений «Європротокол»,
де відповідач визнала свою вину у
скоєнні даної дорожньо-транспортної
пригоди.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 застрахована ПАТ «Страхова
група «ТАС».

Згідно з рахунком-фактурою від 18 лютого
2013 року та копією квитанції до
прибуткового касового ордера від 03
червня 2014 року № 72 за проведення
ремонту автомобіля позивач сплатила 7500
грн.

17 травня 2013 року ПАТ «Страхова група
«ТАС» їй було виплачено страхове
відшкодування у розмірі 3490,29 грн, з
яких: 1889,96 грн - вартість робіт та
матеріалів згідно з калькуляцією №
0109133; 2540,20 грн - вартість деталей, що
підлягають заміні згідно з
калькуляцією № 0109133; 939,87 грн - величина
фізичного зносу деталей згідно зі
звітом № 156 ДП «Експерт Сервіс Авто»
від 21 лютого 2013 року.

З урахуванням того, що різниця між
страховою виплатою і фактичним
розміром шкоди становить 4009,71 грн, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, дійшли
висновку, що вказана сума підлягає
стягненню з відповідача.

З таким висновком судів погодитися не
можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Максимальні розміри страхової виплати
за шкоду, завдану майну потерпілих, у
разі спрощеного врегулювання
дорожньо-транспортної пригоди
(Європротокол) затверджено
розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 17 листопада 2011 року № 698
«Про затвердження максимальних
розмірів страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, у разі
оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
Державтоінспекції МВС України», а саме
з 1 січня 2013 року - 25 тис. грн
потерпілому.

Таким чином, суди, встановивши, що
цивільно-правова відповідальність
відповідача застрахована, повинні були
перевірити, чи в межах страхової суми
страховиком здійснено страхове
відшкодування або з'ясувати причину
відмови страховика здійснити виплату в
цих межах. У той час як суди обмежились
лише висновком про необхідність
стягнення різниці між страховою
виплатою і фактичним розміром шкоди з
відповідача

Оскільки вирішення цього питання може
вплинути на відповідальність ПАТ
«Страхова Група «ТАС», то суд повинен у
порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК
України, вирішити питання залучення
товариства в якості співвідповідача, а
не третьої особи.

Крім того, суди не звернули увагу на те,
що страхове відшкодування за заявою
позивача було виплачено СТО ПП ОСОБА_8,
а на підтвердження розміру понесених
витрат позивачем надано квитанцію про
сплату нею коштів за проведений ремонт
ФОП ОСОБА_10 Отже, суди повинні
перевірити, який об'єм робіт був
проведений СТО ПП ОСОБА_8 за рахунок
страхового відшкодування та чи був він
достатнім для усунення пошкоджень
належного позивачу автомобіля, а також
встановити, чи проведені ФОП ОСОБА_10
роботи були пов'язані з
дорожньо-транспортною пригодою, яка
сталася 25 січня 2013 року.

Оскільки судами не встановлені
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, та з
урахуванням того, що заміна
неналежного відповідача або залучення
іншої особи в якості співвідповідача
передбачає розгляд справи спочатку на
стадії розгляду справи судом першої
інстанції, то оскаржувані судові
рішення згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню в цілому з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 24
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Хмельницької області від 08
серпня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. СитнікСудді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана
Г.В. Юровська