Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2013 року м. Ялта

Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Берещанського Ю.В.,
при секретарі Косенко Ю.В.., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 третя особа: Прокуратура м. Ялта
АР Крим про розірвання договору
довічного утримання та визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому просить розірвати договір
довічного утримання, укладений 26
червня 2012 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
який був посвідчений державним
нотаріусом Першої Ялтинської
державної нотаріальної контори
Луговською О.В., зареєстрований у
реєстрі за №3-2037; також просить визнати
за нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 33.6 кв. м.,
житловою площею 17,4 кв. м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
праві приватної власності позивачці
належить квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 33.6 кв. м., житловою площею 17,4 кв.
м.

ОСОБА_1 звернулась до Центру
«Пенсіон», де їй запропонували укласти
договір довічного утримання. Договір
був укладений 26 червня 2012 року та
посвідчений державним нотаріусом
Першої Ялтинської державної
нотаріальної контори Луговською О.В.
Згідно умов договору позивачка передає
у власність квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 33.6 кв. м., житловою
площею 17,4 кв. м, а відповідач ОСОБА_2
зобов'язувалась забезпечувати
позивачку утриманням та доглядом, а
саме: забезпечувати харчуванням,
одягом, взуттям, наданням необхідної
допомоги, наданням побутових послуг,
забезпеченням належними лікувальними
засобами та матеріальним
забезпеченням. Відповідачка ОСОБА_2
свої зобов'язання за договором
довічного утримання не виконує, у
зв'язку з чим, вона била вимушена
звернутись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
слухання справи була повідомлена
завчасно та належним чином, причин
неявки суду не надала.

Представник відповідача ОСОБА_4, діючий
на підстави довіреності, у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав письмові заперечення які
обґрунтовані тим, що при підписанні
договору довічного утримання
позивачка підписала «Паспорт» у якому
відчужувану роз'ясняються всі наслідки
підписання договору, його істотні
умови. Договор ОСОБА_1 був підписаний,
що свідчить про абсолютне розуміння
того, що вона робить. Позивачка
погодилась на те, що оспорюваний
договір припускає лише виплату грошей,
про що свідчить її власноручний підпис.
Крім того, що при підписанні договору
позивачка отримала разову допомогу у
розмірі 45000 грн., про що свідчить
відповідна розписка (а.с.47). Вважає
вимоги надуманими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що у позові
повинно бути відмовлено з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між сторонами
було укладено договір довічного
утримання 26 червня 2012 року, який був
посвідчений державним нотаріусом
Першої Ялтинської державної
нотаріальної контори Луговською О.В.,
за реєстром №3-2037 (а.с.6-8). Відповідно до
умов договору, відповідачка
зобов'язувалась довічно забезпечувати
позивачку утриманням та доглядом, а
саме: забезпечувати харчуванням,
одягом, взуттям, наданням необхідної
допомоги, наданням побутових послуг,
забезпеченням належними лікувальними
засобами та матеріальним
забезпеченням, а ОСОБА_1 (позивач)
зобов'язується передати набувачу у
власність квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 33.6 кв. м., житловою площею 17,4 кв.
м.

У судовому засіданні позивачка
пояснила, що відповідачка ОСОБА_2
проживає у м. Енергодар Запорізької
області, і бачилась з нею лише один раз,
в день укладення Договору, 26 червня 2012
року. Позивач зазначила, що до неї
періодично приходила жінка ОСОБА_5, яка
не забезпечувала належного догляду, не
прибирала житлові приміщення, не
купувала продукти харчування,
медикаменти, позивачці доводилось
звертатися за допомогою сторонніх
осіб, систематично вчиняла скандали і
сварки. За таких обставин, особисто
ОСОБА_2, або інші особи, взагалі не
виконують умови договору, не
здійснюють утримання та догляд
позивачки, а напроти роблять
неможливим подальше спокійне життя.
Вона вимушена звертатися до інших
(сторонніх) осіб з проханнями сплати
комунальних послуг та придбання
продуктів харчування, медикаментів та
побутових приладів, а також самостийно
себе обслуговувати.

Представник відповідача ОСОБА_4
зазначив, що 21 червня 2012 року ОСОБА_1
було підписано Паспорт до договору
довічного утримання, у якому було
роз'яснено умови укладення договору
(а.с.36-39). Відповідно до цього Паспорту
позивачка погодилася на те, що
оспорюваний договір припускає лише
виплату грошей (ст. 3 Пасорту), про що
свідчить її власноручний підпис.

При підписанні договору позивачка
отримала разову допомогу у розмірі 45000
грн., про що свідчить відповідна
розписка. ОСОБА_1 була згодна, що оплата
послуг «доглядальника» повинна
здійснюватися із суми рентних платежів
або із суми одноразового платежу за
рахунок відчужувача, про що свідчить її
власноручний підпис.

Враховуючи безпорадний стан та
самотність ОСОБА_1, було прийнято
рішення, безкоштовно надавати послуги
«доглядальниці», якак повинна була за
гроші позивачки сплачувати комунальні
послуги та при необхідності на її
вимогу забезпечувати її харчуванням та
лікарськими засобами, а також при
необхідності на її вимогу надавати
побутові послуги. Надані послуги не
повинні були перевищувати 2-3 години на
тиждень. Необхідність повинна була
визначатись позивачкою.

Відповідно до договору ОСОБА_2,
зобов'язується довічно забезпечувати
позивачку утриманням та доглядом.
Зазначене забезпечення, відповідно до
п. 15 Договору оцінюється сторонами у
розмірі 750 гривень та повинно
надаватись набувачем до 10 числа
кожного місяця. Таким чином, обов'язок
полягає у щомісячному перерахуванні
зазначеної суми, що добросовісно
робила відповідачка (а.с. 40-46).

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6, пояснила, що бачила жінку, яка
приходила доглядати позивачку. У її
присутності вона займалась
прибиранням квартири.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 пояснила, що їй запропонували
попрацювати у фірмі «Пансіон», де вона
буде наглядати за літньою ОСОБА_1 Вона
приходила до квартири позивачки для
прибирання, також вона ходила в
магазин, до аптеки та виконувала усі
вимоги ОСОБА_1. Спочатку ця допомога
була 1 раз на тиждень, потім 3, потім
щодня. Доглядала ОСОБА_1 з кінця 2012 року
по теперішній час.

Прокурор Корчагіна А.В. не знайшла
підстав задоволення позову.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Згідно ст. 755 ЦК України, договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду: на вимогу
відчужувача або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно
від його вини; на вимогу набувача.
Договір довічного утримання (догляду)
припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги не доведеними та не
обґрунтованими, всупереч вимог Закону,
позивачкою не було надано доказів
невиконання або неналежного виконання
набувачем (відповідачем) своїх
зобов'язань.

Керуючись ст. ст. 744, 755 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 третя особа: Прокуратура м. Ялта
АР Крим про розірвання договору
довічного утримання та визнання права
власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя