Справа №485/2550/13-ц 28.01.2014 28.01.2014 28.01.2014
Провадження №22-ц/784/133/14
Справа № 22-ц/784/133/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Богатирьовій В.А.,

за участю представника позивача
Трофименко А.О., відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 14 листопада
2013 року, ухвалене у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Миколаївобленерго» (далі ПАТ
«Миколаївобленерго») до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за спожиту
електроенергію,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ПАТ
«Миколаївобленерго» звернулось до
суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за спожиту
електроенергію.

Позивач вказував, що відповідачка на
підставі відкритого на її ім'я
особового рахунку НОМЕР_1 та договору
на постачання електроенергії від 25
квітня 2010 року є споживачем
електроенергії за адресою: АДРЕСА_1.
Станом на 01 серпня 2013 року відповідачка
має заборгованість за спожиту
електроенергію у сумі 444 грн. 71 коп.
Оскільки у добровільному порядку
відповідачка сплатити заборгованість
відмовляється, позивач просив стягнути
з останньої на його користь
вищевказану суму.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 14
листопада 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
444 грн. 71 коп. заборгованості за спожиту
електроенергію та 229 грн. 40 коп. в
рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24 -
27 Закону України «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією для
населення, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від
26.07.1999р. (далі по тексту - ПКЕЕн), та
Методикою визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженою
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 04.05.2006р. № 562.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України
«Про електроенергетику» споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.
Споживач енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.

Пунктом 42 ПКЕЕн передбачено, що
споживач електричної енергії
зобов'язаний оплачувати спожиту
електричну енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
Правил.

Виходячи з положень ст. ст. 526, 626 -630 ЦК
України укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами відповідно до його умов,
вимог ЦК України та інших актів
цивільного законодавства.

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи, що
25 квітня 2010р. сторонами був укладений
договір № 3328 на користування
електричною енергією споживачем за
адресою АДРЕСА_1 , на підставі чого на
ім'я відповідачки відкрито особовий
рахунок НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідачка з вимогами про визнання
цього договору недійсним до суду не
зверталась, в судовому засіданні
апеляційної інстанції свій підпис на
даному договорі не оспорювала..

Відповідно до п.п. 1, 8, 12 укладеного
сторонами договору на користування
електричною енергією відповідачка
ОСОБА_3 зобов'язалась оплачувати за
діючими тарифами спожиту
електроенергію протягом
розрахункового періоду (календарного
місяця) не пізніше 10 числа наступного
місяця.

Між тим, в порушення наведених умов
договору і положень закону
відповідачка оплачувала спожиту
електроенергію несвоєчасно та не в
повному обсязі, в зв'язку з чим за
період з вересня 2010р. по грудень 2011р.
утворилась заборгованість в загальній
сумі 444грн. 71коп. У 2012 - 2013 р.р. споживання
електроенергії не проводилося,
заборгованість не погашалась, тому
станом на 01 серпня 2013 р. борг ОСОБА_3 по
оплаті спожитої за адресою: АДРЕСА_1,
електроенергії залишився у сумі
444грн.71коп. (а.с. 3).

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
дослідив обставини справи, дав належну
оцінку зібраним по справі доказам та
прийшов до вірного висновку про
наявність підстав для задоволення
позову ПАТ «Миколаївобленерго», а тому
обґрунтовано стягнув вищевказану суму
з відповідачки на користь позивача.

Пунктом 6 ПКЕЕн передбачений обов'язок
споживача у разі остаточного
припинення користування електричною
енергією не пізніше ніж за 7 днів
повідомити про це енергопостачальника
та розрахуватися за спожиту електричну
енергію, подати енергопостачальнику
заяву про розірвання договору.
Аналогічне положення міститься у п.8
укладеного сторонами договору.

З такою заявою про розірвання договору
на користування електричною енергією
ОСОБА_3 до позивача не зверталась.

Той факт, що перебуваючи у фактичних
шлюбних відносинах із сином власника
будинку АДРЕСА_1, відповідачка
проживала в ньому період з вересня 2009
року по травень 2010р., за вказаною
адресою ніколи не була зареєстрована
та не була власником цього будинку - не
звільняє її від обов'язку по сплаті
спожитої електроенергії на підставі
укладеного договору.

За такого посилання апелянта. на
викладені обставини не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки не
спростовують наведені висновки суду, і
не є підставою для скасування вірно
ухваленого рішення.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення, судова колегія, дійшла
висновку, що воно відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 14 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді