Справа
Номер рядка статистичного звіту - 4
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого-судді
Заболотного А.М.

при секретарі Мошура
Н.Р.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника

третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представника

третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі засідань в м. Мукачево
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Житлово-будівельного кооперативу
«Закарпаття», треті особи приватний
нотаріус Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради, ОСОБА_4 про визнання права
власності в порядку спадкування та за
позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору
ОСОБА_2 до Житлово-будівельного
кооперативу «Закарпаття», треті особи
приватний нотаріус Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради, ОСОБА_4 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовною
заявою до Житлово-будівельного
кооперативу «Закарпаття», треті особи
приватний нотаріус Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування. Свої позовні вимоги
позивач мотивує тим, що на підставі
рішення Виконавчого комітету
Мукачівської ради народних депутатів
№ 204 від 27.07.1984 року її матері ОСОБА_8
видано ордер на жиле приміщення, а саме
квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до
довідки № 3 від 07.02.2013 року квартира
закріплена за ОСОБА_8 на підставі
загальних зборів ЖБК «Закарпаття»,
пайові внески нею сплачені в повному
обсязі, заборгованості не має. Таким
чином вважає, що сплативши всі пайові
внески, її матір ОСОБА_8 стала власником
квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла
та на випадок своєї смерті вона
залишила заповіт, згідно з яким
заповіла ОСОБА_6 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1. Проте у зв'язку з тим, що матір
за життя не оформила право власності на
квартиру та не отримала
правовстановлюючі документи на неї,
нотаріусом було відмовлено їй в
оформленні спадщини та у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом. Крім того, також вважає, що
інша частина квартири належить їй в
порядку спадкування за законом. В ході
судового розгляду представник
позивача неодноразово змінювала
позовні вимоги, а тому з урахуванням
уточнень, позивач просить визнати за
нею право власності квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_8

27.05.2014 року ухвалою суду прийнято до
спільного розгляду та об'єднано в одне
провадження позов третьої особи із
самостійними вимогами ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом. В ході
судового розгляду представник третьої
особи неодноразово змінювала позовні
вимоги, а тому з урахуванням уточнень,
просить встановити факт набуття ОСОБА_9
та ОСОБА_8 права спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1,
встановити факт, що частки ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 у спільній сумісній власності
станом на день відкриття спадщини були
рівними та становили по 1/2 частці
квартири АДРЕСА_1. Також просить
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_9 Позов обгрунтовує тим, що
оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували в
шлюбі, а відтак набули право спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_2 є спадкоємцем
за заповітом на все майно, яке
залишилося після смерті ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а оскільки спірна
квартира набута в шлюбі ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 і є спільною сумісною власністю
подружжя, домовленості щодо розміру
часток не було, що свідцить про те, що
частки є рівними, то йому в порядку
спадкування за заповітом має належати
1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримала повністю, просила позов
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві. У
задоволенні позовної заяви ОСОБА_2
просила відмовити.

Представник ЖБК «Закарпаття» будучи
присутнім в одному судовому засіданні,
в подальшому в судове засіданні не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причину неявки суд не повідомив.

Представник виконавчого комітету
Мукачівської міської ради в судове
засіданні не з'явився, подав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, у вирішенні справи
покладаються на розсуд суду.

Приватний приватний нотаріус
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 в судове засіданні не
з'явилася, подала до суду заяву про
розгляд справи без її участі.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні проти
позову ОСОБА_6 та ОСОБА_2 заперечили та
просили відмовити в їх задоволенні. При
цьому пояснили, що ОСОБА_4 також має
право на спадкування спірної квартири
після смерті матері ОСОБА_8., оскільки
спадкове майно він фактично прийняв.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши зібрані у
справі докази, суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджає про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК
України.

В судовому засіданні встановлено, що
підставі рішення виконавчого комітету
Мукачівської ради народних депутатів
№ 204 від 27.07.1984 року ОСОБА_8 та членам її
сім'ї видано ордер на жиле приміщення, а
саме квартиру АДРЕСА_1. Також
відповідно до довідки ЖБК «Закарпаття»
№ 3 від 07.02.2013 року спірна закріплена за
ОСОБА_8 на підставі загальних зборів
ЖБК «Закарпаття» від 17.07.1984 року
(протокол № 3). Пайові внески за
квартиру сплачені в повному обсязі,
дата закінчення виплати зазначена
23.06.1992 року. Заборгованість по сплаті
пайових внесків відсутня.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 28.11.2012 року, ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з листом КП «Мукачівське МБТІ та
ЕО» від 06.02.2013 року, право власності на
квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Тобто, на день смерті ОСОБА_8 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
встановленому законом порядку
зареєстровано не було.

Відповідно до заповіту від 29.06.1990 року,
ОСОБА_8 заповіла усе її майно, що на день
смерті буде їй належати, ОСОБА_6 Також
згідно з заповітом від 16.12.1998 року,
ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_6 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1. Таким чином в силу
вимог ст. 1254 ЦК України слід вважати, що
позивач має право на спадкування на
підставі заповіту від 16.12.1998 року.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 ОСОБА_6, її батьками є
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 Відповідно до
свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_3, шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_6
укладено 19.11.1981 року, після укладення
якого позивач отримала прізвище
«ОСОБА_6». 25.06.1996 року згідно з
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_4, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 було
розірвано. 04.12.2008 року ОСОБА_12 та ОСОБА_6
уклали шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5, після
якого позивач і отримала прізвище
«ОСОБА_6».

Таким чином встановлено, що ОСОБА_8, яка
була матір'ю позивача ОСОБА_6, заповіла
їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 згідно
із заповітом від 16.12.1998 року.

В той же час позивач, звернувшись із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за заповітом за померлою
матір'ю до приватного нотаріуса
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, отримала відмову в
оформленні спадщини та у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом так як право власності на
спадкове майно не було оформлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Відповідно до
ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК
України). Частиною 2 ст. 1223 ЦК України
передбачено, у разі відсутності
заповіту право на спадкування за
законом одержують особи зазначені у ст.
1261 ЦК України. Відповідно до ст. 1245 ЦК
України частина спадщини, що не
охоплена заповітом, спадкується
спадкоємцями за законом на загальних
підставах. До числа цих спадкоємців
входять також спадкоємці за законом,
яким інша частина спадщини була
передана за заповітом.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкоємцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом встановленого
ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про
відмову від неї.

У встановлений ст. 1270 ЦК України строк
ОСОБА_6 звернулася до приватного
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщин, проте, як вбачається з
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 29.04.2013 року, в
заяві ОСОБА_6 про прийняття спадщини за
померлою ОСОБА_8 було відмовлено у
зв'язку із відсутністю
правовстановлюючих документів на
квартиру.

Як обґрунтовується позов, ОСОБА_8 була
членом ЖБК «Закарпаття» та отримала
ордер на зайняття кооперативної
квартири АДРЕСА_1. Відповідно до
довідки № 3 від 07.02.2013 року, виданої ЖБК
«Закарпаття», квартира АДРЕСА_1 була
закріплена за ОСОБА_8 на підставі
загальних зборів ЖБК «Закарпаття»,
пайові внески в повному обсязі були
сплачені 23.06.1992 року, а тому ОСОБА_8
набула права власності на спірну
квартиру, а в силу положень книги
шостої «Спадкове право» ЦК України,
після її смерті право власності на
спірну квартиру набула і ОСОБА_6

Як передбачено ст. 15 Закону України
«Про власність», член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно. Також Пленум
Верховного Суду України в п. 5-1
Постанови № 9 від 18.09.1987 року «Про
практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» роз'яснив, що судам слід
мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону
України «Про власність» член ЖБК, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, надану йому в користування,
набуває право власності на квартиру і
вправі розпоряджатись нею на свій
розсуд - продавати, заповідати,
обмінювати, в тому числі на інше жиле
приміщення у будинку державного або
громадського житлового фонду чи іншого
ЖБК, на жилий будинок (частину будинку),
що належить громадянину на праві
власності і вчиняти відносно неї інші
угоди, що не заборонені законом.

Як встановлено судом, в пайовий внесок
за квартиру АДРЕСА_1 був повністю
сплачений 23.06.1992 року. З урахуванням
наведених норм, суд приходить до
висновку, що право власності на спірну
квартиру набуто, оскільки в повному
обсязі виплачено пайовий внесок за неї.
Відтак підстави вважати, що спірна
квартира перебуває в кооперативній
власності ЖБК «Закарпаття» відсутні.

Зазначене також підтверджується п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»,
відповідно до якого якщо спадкодавець
повністю вніс пайовий внесок, то до
складу спадщини включається
відповідно квартира, дача, гараж,
садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

При цьому суд звертає увагу на те, що
відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорення. Таким чином,
у розумінні закону, суб'єктивне право
на захист - це юридично закріплена
можливість особи використати заходи
правоохоронного характеру для
поновлення порушеного права і
припинення дій, які порушують це право.
Згідно ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають справи у порядку
позовного, наказного та окремого
провадження. Статтею 30 ЦПК України
передбачено, сторонами в цивільному
процесі є позивач і відповідач.

За змістом наведених норм позовне
провадження характеризується
наявністю матеріально-правового спору
між сторонами, відповідачем у справах
позовного провадження є особа - учасник
цивільних правовідносин, яка порушує,
не визнає або оспорює відповідні права
позивача.

Згідно з роз'яснень, що містяться в
листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року №
24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»,
право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК).
Позивачем у зазначених спорах у
порядку правонаступництва може
виступати спадкоємець, який прийняв
спадщину відповідно до вимог статей 1268
- 1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК належним
відповідачем є особа - учасник
цивільних правовідносин, яка не визнає
або оспорює право власності спадкоємця
на спадкове майно, зокрема, житловий
будинок, земельну ділянку. Також
зазначено, що відповідачами у справах
про визнання права власності в порядку
спадкування на будинки та садиби є
спадкоємці, які прийняли спадщину, а
також органи, які уповноважені
видавати правовстановлюючі документи
на нерухоме майно, або ж органи, до яких
перейшли такі повноваження, та органи,
що здійснюють державну реєстрацію прав
на нерухоме майно. За відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини. Крім цього, у разі
пред'явлення позову до неналежного
відповідача суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо
позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову. Враховуючи наведене,
відповідачем у даній справі повинен
бути учасник виниклих правовідносин,
який має матеріально-правовий інтерес,
в результаті розгляду справи у нього
виникають (виникнуть) права чи
обов'язки.

В свою чергу ЖБК «Закарпаття» не є
учасником правовідносин, що виникли,
відповідач не порушує та не оспорює
прав позивача, між сторонами відсутній
спір щодо визнання відповідного права,
в результаті розгляду справи у ЖБК
«Закарпаття» не виникнуть права чи
обов'язки. При цьому територіальні
громади в особі відповідних органів
місцевого самоврядування за місцем
відкриття спадщини набувають
відповідних прав і можуть бути
відповідачами в даній категорії справ
лише за відсутності інших спадкоємців
за заповітом і за законом, неприйняття
ними спадщини чи усунення їх від права
на спадкування.

В ході судового розгляду
неодноразово зверталося увагу
позивача на наявність чи відсутність
підстав для пред'явлення позову до ЖБК
«Закарпаття». Більше того, треті особи
у справі аналогічно з позивачем
заявили свої права на спірну квартиру,
однак клопотання про заміну
неналежного відповідача належним чи
залучення до участі у справі іншого
співвідповідача до суду не подавалося.

Таким чином враховуючи те, що суд в силу
вимог ст. 33 ЦК України позбавлений
самостійно визначатися з колом
відповідачів, а обов'язок щодо
роз'яснення права позивача на
звернення до суду з клопотання про
заміну неналежного відповідача
належним чи залучення до участі у
справі іншого співвідповідача
виконаний, суд приходить до висновку що
позов пред'явлений до неналежного
відповідача у справі, у зв'язку з чим
зазначена обставина виключає
можливість вирішення питання про
задоволення позову, проте не позбавляє
позивача можливості звернутися до суду
з аналогічним позовом до належних
відповідачів. З огляду на викладене суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову ОСОБА_6 до ЖБК «Закарпаття»,
треті особи приватний нотаріус
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, Виконавчий комітет
Мукачівської міської ради, ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування слід відмовити у зв'язку із
безпідставністю його пред'явлення до
відповідача ЖБК «Закарпаття».

Щодо позову третьої особи із
самостійними вимогами ОСОБА_2 до ЖБК
«Закарпаття», треті особи приватний
нотаріус Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради, ОСОБА_4 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, то із врахуванням обставин
встановлених вище суд враховує
наступне.

На підставі рішення виконавчого
комітету Мукачівської ради народних
депутатів № 204 від 27.07.1984 року ОСОБА_8 та
членам її сім'ї, зокрема чоловіку
ОСОБА_9 видано ордер на жиле приміщення,
а саме квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_6, шлюб між ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 розірвано 26.11.1987 року.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_7 від 21.11.2005 року, ОСОБА_9 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до заповіту від 13.01.1999 року,
ОСОБА_9 заповів усе її майно, що на день
смерті буде йому належати, ОСОБА_2

ОСОБА_2, звернувшись із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом за померлим ОСОБА_9 до
нотаріуса, отримав відмову в
оформленні спадщини та у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом так як право власності на
спадкове майно не було оформлено.

Також, як вже було згадано, відповідно
до довідки ЖБК «Закарпаття» № 3 від
07.02.2013 року спірна закріплена за ОСОБА_8
на підставі загальних зборів ЖБК
«Закарпаття» від 17.07.1984 року (протокол
№ 3). Пайові внески за квартиру сплачені
в повному обсязі, дата закінчення
виплати зазначена 23.06.1992 року.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987
року «Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» при розгляді спорів про
поділ квартири між подружжям, яке
розлучилося, судові слід керуватися ст.
146 ЖК України, ст. 15 Закону «Про
власність», п. 43 Примірного статуту ЖБК
і чинним законодавством про шлюб та
сім'ю (ст. ст. 22, 24, 28, 29 Кодексу про шлюб
та сім'ю України), враховуючи таке: пай,
внесений подружжям в ЖБК у період
сумісного проживання за рахунок
спільних коштів, а також за рахунок
коштів, подарованих подружжю або
одержаних ним у позичку, а після повної
сплати пайового внеску - квартира, є їх
спільним майном і підлягає поділу на
загальних підставах. При цьому суд
повинен враховувати суму боргу, яку
один з подружжя зобов'язаний повернути
кредитору; до повної сплати пайового
внеску за квартиру суд вирішує питання
про право власності на частку в
паєнагромадженні, а після завершення
сплати - про право на частку в праві
власності на квартиру залежно від
належної особі частки у
паєнагромадженні. В п. 6-1 Постанови
також роз'яснено, відповідно до п. 1 ст. 17
Закону «Про власність» при внесенні
паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних
внаслідок сумісної праці сім'ї члена
кооперативу, паєнагромадження, а після
повного внесення паю - квартира є
спільною сумісною власністю членів
сім'ї, якщо інше не було установлено
письмовою угодою між ними.

Отже, правовим наслідком повної сплати
пайового внеску є вирішення питання
про право на частку в праві власності
на квартиру, хоча й залежно від
належних сторонам часток у
паєнагромадженні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 10
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

При цьому третя особа ОСОБА_2 просить
суд встановити факт набуття ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 права спільної сумісної
власності на спірну квартиру,
встановити факт, що частки ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 у спільній сумісній власності
станом на день відкриття спадщини були
рівними та становили по 1/2 частці
квартири та визнати за ним право
власності на 1/2 частину квартири.

Судом встановлено, що дійсно спірна
квартира була отримана ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 в період шлюбу, проте повністю
пайові внески були виплачені у 1992 році,
тобто після розірвання шлюбу у 1987 році.
Під час розгляду справи ОСОБА_2 не
надано жодного доказу про те коли і ким
були внесені пайові внески, чи міг
ОСОБА_8 за статутом кооперативу
сплатити пайові внески за члена
кооперативу, в якому розмірі було
внесено пайовий внесок в період шлюбу,
а який після його розірвання, хоча
з'ясування цих обставин має значення
для визначення розміру часток сторін у
власності і обов'язок доказування
таких обставин лежить на особі, яка
звернулася до суду з позовом. При цьому
єдиним доказом про сплату пайового
внеску є довідка № 3 від 07.02.2013 року,
видана ЖБК «Закарпаття», відповідно до
якої пайові внески за квартиру були
внесені ОСОБА_8

Більше того, ОСОБА_2, як третя особа із
самостійними вимогами, аналогічно
пред'явила позов до відповідача ЖБК
«Закарпаття», який в силу зазначених
вище вимог закону не є належним
відповідачем у цій справі. У зв'язку із
цим суд приходить висновку, що
аналогічно позову ОСОБА_6, в
задоволенні позову ОСОБА_2 про
встановлення факту набуття ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 права спільної сумісної
власності на спірну квартиру,
встановлення факту, що частки ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 у спільній сумісній власності
станом на день відкриття спадщини були
рівними та становили по 1/2 частці
квартири та визнання права власності
на 1/2 частину квартири слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223,
294 ЦПК України, 328, 1216-1218, 1223, 1245, 1261, 1268, 1270
ЦК України, ст. 15 Закону України «Про
власність», суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до
Житлово-будівельного кооперативу
«Закарпаття», треті особи приватний
нотаріус Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради, ОСОБА_4 про визнання права
власності в порядку спадкування
відмовити.

В задоволенні позову третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_2 до
Житлово-будівельного кооперативу
«Закарпаття», треті особи приватний
нотаріус Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради, ОСОБА_4 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через
Мукачівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.М.Заболотний