Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів -Кондора Р.Ю., Чужі
Ю.Г.

при секретарі - Пудак О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Закарпатського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації та Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області до Хустської
міської ради, міськрайонного
управління Держкомзему у м. Хуст та
Хустському районі, ОСОБА_1 про
скасування рішення міської ради,
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку і скасування його державної
реєстрації за апеляційною скаргою
Хустського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації та Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області на рішення
Хустського районного суду від 19 червня
2013 року,-

в с т а н о в и л а :

18 липня 2012 року Закарпатський
міжрайонний природоохоронний прокурор
в інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації, Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області звернувся з
позовом до Хустської міської ради,
управління Держземагенства в
Хустському районі, ОСОБА_1 про
скасування рішення Хустської міської
ради, визнання недійсним державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку і скасування
державної реєстрації.

Позивач зазначав, що рішенням ХІ сесії V
скликання Хустської міської ради від 3
грудня 2008 року № 1041 «Про затвердження
проекту відведення земельної ділянки
та передачу у власність» ОСОБА_1,
мешканцю АДРЕСА_1, затверджено проект
відведення земельної ділянки та надано
йому у власність земельну ділянку
площею 0,1000 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) в м. Хуст
(АДРЕСА_2), яка знаходиться за межами
населеного пункту с. Хуст, між
населеними пунктами с. Кіреші та м.
Хуст.

На підставі вказаного рішення
виготовлений державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯЗ
№251610, зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за №01 від 8
грудня 2009 року, згідно якого ОСОБА_1
передано у власність земельну ділянку
площею 0,10 га нормативно-грошовою
оцінкою 33258,71 грн..

Згідно пункту 22 Порядку ведення Книги
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 9 вересня 2009 року
№ 1021, запис про державну реєстрацію
документа, що посвідчує право на
земельну ділянку, в розділі Книги
записів у паперовому вигляді
скасовується на підставі рішення суду
у встановленому законом порядку.

Посилаючись на вказані обставини
прокурор просив задовольнити позовні
вимоги.

Рішенням Хустського районного суду від
19 червня 2013 року у задоволенні позову
Закарпатського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області про скасування
рішення міської ради, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку і скасування його державної
реєстрації відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, Хустський міжрайонний
прокурор в інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації та Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність судового рішення із-за
порушення норм матеріального права,
неповного встановлення обставин
справи, просив скасувати оскаржуване
ним рішення та ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги - при
прийнятті оскаржуваного рішення сесія
Хустської міської ради вийшла за межі
своїх повноважень, оскільки передала
ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність
земельну ділянку, яка знаходиться за
межами міської ради.

В запереченні Хустська міська рада
просить відхилити апеляційну скаргу
прокурора як безпідставну та
необгрунтовану і залишити без змін
рішення суду першої інстанції,
оскільки сесія Хустської міської ради
при прийнятті рішення № 1041 від 3 грудня
2008 року в частині затвердження проекту
відведення земельної ділянки та
передачі у власність ОСОБА_1 не
виходила за межі наданих їй Земельним
кодексом повноважень.

Представник прокуратури Пантьо М.М.
підтримав апеляційну скаргу.

В поясненні по суті апеляційної скарги
обласна державна адміністрація вважає,
що відповідно до норм Земельного
кодексу України вона не наділена
повноваженнями щодо виділення
земельних ділянок для житлової та
громадської забудови за межами
населеного пункту і не підтримала
позовні вимоги прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
справу розглянуто у відсутності інших
осіб, належним чином повідомлених про
час і місце розгляду справи, що
вбачається з рекомендованого
повідомлення про вручення судової
повістки.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника прокуратури Пантьо М.М.,
дослідивши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу
України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

У пунктах "а", "б" статті 12 ЗК України
передбачено, що до повноважень міських
рад у галузі земельних відносин на її
території належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 123 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
прийняття оскаржуваного рішення)
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом її відведення,
звертається з клопотанням про вибір
місця розташування земельної ділянки
до відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації. До
клопотання додаються матеріали,
передбачені частиною п'ятою статті 151
цього Кодексу. Вибір місця
розташування земельної ділянки та
надання дозволу і вимог на розроблення
проекту її відведення здійснюються у
порядку, встановленому статтею 151 цього
Кодексу. Розроблений проект відведення
земельної ділянки погоджується з
територіальним органом виконавчої
влади з питань земельних ресурсів,
органом містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами, а
також з відповідним територіальним
органом виконавчої влади з питань
лісового або водного господарства (у
разі вилучення (викупу), надання, зміни
цільового призначення земельних
ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду).
Погоджений проект відведення
земельної ділянки після одержання
позитивного висновку державної
землевпорядної експертизи у випадках,
передбачених законом, подається разом
з клопотанням про надання земельної
ділянки до відповідної державної
адміністрації, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим або
сільської, селищної, міської, районної,
обласної ради, які розглядають його в
місячний строк і в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки у користування.
Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом її
відведення здійснюється: затвердження
проекту відведення земельної ділянки;
вилучення (викуп) земельних ділянок у
землекористувачів (землевласників) із
затвердженням умов вилучення (викупу)
земельних ділянок (у разі
необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням категорії земель та її
використання і затвердженням умов
надання, у тому числі (у разі
необхідності) вимог щодо відшкодування
втрат сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва,
встановлення обґрунтованих граничних
термінів забудови земельної ділянки.

Частиною 7 статті 151 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
прийняття оскаржуваного рішення)
передбачено, що відповідний орган
державної влади або орган місцевого
самоврядування згідно із своїми
повноваженнями розглядає заяву
(клопотання) і в тижневий строк з дня її
реєстрації направляє її копії на
розгляд територіальних органів
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, органів містобудування і
архітектури та охорони культурної
спадщини, природоохоронних і
санітарно-епідеміологічних органів, а
також до відповідних територіальних
органів виконавчої влади з питань
лісового або водного господарства (у
разі вилучення (викупу), надання, зміни
цільового призначення земельних
ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду).

З положень частин 8 та 9 статті 118
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення) слідує, що
проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що рішенням ХІ сесії
V скликання Хустської міської ради № 1041
від 3 грудня 2008 року затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та передано у власність ОСОБА_1
земельну ділянку АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної
ділянки).

З проекту землеустрою по виготовленню
державного акту на право власності на
земельну ділянку, яка виготовлена ТОВ
«Моя земля», вбачається, що спірна
земельна ділянка розташована в с.
Кіреші м. Хуст Хуської міської ради.

На підставі вказаного вище рішення
сесії № 1041 від 3 грудня 2008 року
ОСОБА_1 видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЗ
№251610, зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №01 від 8
грудня 2009 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
виходив з того, що прокуратурою не
зазначено, яку шкоду завдано державі,
її розмір, не представлено жодного
документа, який би підтверджував
наявність і розмір нанесеної шкоди і
що, виходячи із змісту пунктів 32-35
рішення Європейського суду з прав
людини «Стретч проти Сполученого
Королівства», самі по собі допущені
органами публічної влади порушення не
можуть бути безумовною підставою для
визнання недійсним рішення про
передачу земельної ділянки та
повернення її в порушення права
власності набувачів, якщо вони не
допущені внаслідок протиправної
поведінки осіб, яким земельні ділянки
передані у власність.

Такий висновок суду не відповідає
обставинам справи та вказаним вище
вимогам земельного законодавства,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель
житлової та громадської забудови
належать земельні ділянки в межах
населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування.

Отже, за межами населених пунктів
виділення земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд не
передбачено земельним законодавством.

Державною інспекцією сільського
господарства в Закарпатській області 25
травня 2012 року проведено перевірку
додержання вимог земельного
законодавства та складено акт про те,
що при прийнятті рішення VIII сесії V
скликання Хустської міської ради № 521
від 26 жовтня 2007 року та рішення ХІ сесії
V скликання Хустської міської ради № 1041
від 3 грудня 2008 року допущено порушення
вимог земельного законодавства, а саме
положення ст. 38 ЗК України та пункту 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України.

Зокрема перевіркою було встановлено,
що рішенням ХІ сесії V скликання
Хустської міської ради № 1041 від 3
грудня 2008 року затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та передано у власність ОСОБА_1
земельної ділянки № НОМЕР_1 площею
0,1000 га. в м. Хуст, с. Кіреші для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної
ділянки).

Сесія Хустської міської ради при
прийнятті п. 2.9 і п. 3 вказаного рішення
передала безоплатно у приватну
власність ОСОБА_1 земельну ділянку за
межами населених пунктів м. Хуст та с.
Кіреші, що вбачається з копії
ситуаційного плану та підтверджується
довідкою управління Держземагенства у
Хустському районі від 29 вересня 2013 року
№ 1662.

Ця обставина також підтверджується
постановою Хустського районного суду
від 26 листопада 2013 року, згідно якої
ОСОБА_1. звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, а
провадження у справі закрито у зв'язку
із закінченням строків давності, яка
будучи начальником відділу
Держкомзему в місті Хуст, неналежно
виконуючи свої службові обов'язки
через несумлінне ставлення до них,
своїм висновком погодила проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,1000 га у власність
ОСОБА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибну ділянку) в м. Хуст с. Кіреші,
в якому вказала, що земельна ділянка
відводиться за рахунок земель
Хустської міської ради, що не
відповідало дійсності.

Враховуючи викладене підлягає
визнанню незаконним та скасуванню
рішення Хустської міської ради № 1044
від 3 грудня 2008 року в частині
затвердження проекту відведення
земельної ділянки та передачі у
власність ОСОБА_1, мешканцю АДРЕСА_1
земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,1000 га
в м. Хуст в с. Кіреші для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), яка при
прийнятті вказаного рішення вийшла за
межі своїх повноважень визначених
Земельним кодексом України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці другому пункту 2
постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30,
87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161,
210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України,
статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Як вказано у постанові Верховного Суду
України від 22 травня 2013 № 6-33цс13
державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

Таким чином, оскільки державний акт на
право власності на земельну ділянку
було видано ОСОБА_1 на підставі
незаконного рішення, яке суд визнає
недійсним та скасовує, такий акт слід
визнати недійсним.

Вимога Закарпатського міжрайонного
природоохоронного прокурора про
скасування державної реєстрації
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯЗ № 251610,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 01 від 8
грудня 2009 року, виданого ОСОБА_1, не
підлягає задоволенню, оскільки
вирішення цього питання не є
компетенцією суду.

На підставі викладеного та ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню як незаконне та
необгрунтоване та необхідно ухвалити
нове рішення, яким позов
Закарпатського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації та Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області слід
задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Хустського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Закарпатської обласної
державної адміністрації та Державної
інспекції сільського господарства в
Закарпатській області задовольнити
частково.

Рішення Хустського районного суду від
19 червня 2013 року скасувати.

Позов Закарпатського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації та Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Хустської міської ради № 1044
від 3 грудня 2008 року в частині
затвердження проекту відведення
земельної ділянки та передачі у
власність ОСОБА_1, мешканцю АДРЕСА_1
земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,1000 га
в м. Хуст в с. Кіреші для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки).

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯЗ № 251610, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 01
від 8 грудня 2009 року, виданий
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1000
га, нормативно-грошовою оцінкою 33258,71
грн., розташовану в АДРЕСА_2.

В задоволенні позову Закарпатського
міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації та Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області про скасування
державної реєстрації державного акту
на право власності на земельну ділянку
серія ЯЗ № 251610, зареєстрований
в Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за №
01 від 8 грудня 2009 року, виданого
ОСОБА_1, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: