У х в а л а

іменем україни

22 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
відділу державної виконавчої служби
Бершадського районного управління
юстиції у Вінницькій області,
товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Еліт Сервіс»,
треті особи: орган опіки та піклування
Бершадської районної державної
адміністрації, ОСОБА_5, про визнання дій
відділу державної виконавчої служби
Бершадського районного управління
юстиції у Вінницькій області
неправомірними, визнання права на
проживання у житловому будинку за
неповнолітніми дітьми, визнання
неправомірним проведення прилюдних
торгів з реалізації житлового будинку
без дозволу органу опіки та піклування
за касаційною скаргою відділу
державної виконавчої служби
Бершадського районного управління
юстиції у Вінницькій області на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 19 вересня 2013 року,

встановила:

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила визнати неправомірними дії
відділу державної виконавчої служби
Бершадського районного управління
юстиції (далі - ВДВС Бершадського РУЮ
Вінницької області) щодо проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна за протоколом та
скасувати його, визнати право дітей
ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, на
проживання у житловому будинку
АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
відповідачі без законних підстав, з
порушенням Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей», без дозволу
органів опіки та піклування
неправомірно з прилюдних торгів
продали будинок АДРЕСА_1, який належав
їй на праві власності та є для неї та
неповнолітніх дітей єдиним житлом, чим
порушили їх права.

Рішенням Бершадського районного суду
Вінницької від 24 квітня 2013 року у
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 19 вересня 2013 року
рішення суду першої інстанції від 24
квітня 2013 року в частині вимог про
визнання неправомірними дій ВДВС
Бершадського РУЮ Вінницької області по
проведенню прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна без
дозволу органу опіки і піклування
скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ВДВС
Бершадського РУЮ Вінницької області і
про визнання неправомірними дій ВДВС
Бершадського району по проведенню
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна без дозволу органу
опіки і піклування за протоколом №
02-0088/11-1 від 27 лютого 2012 року задоволено.

Визнано неправомірними дії посадових
осіб ВДВС Бершадського РУЮ Вінницької
області по проведенню прилюдних торгів
з реалізації будинку по АДРЕСА_1 без
дозволу органу опіки і піклування за
протоколом № 02-0088/11-1 від 27 лютого 2012
року.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ВДВС Бершадського
РУЮ Вінницької області, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволені позову, виходив із
того, що діти позивача з 2005 року
зареєстровані у гуртожитку у м.
Вінниці, а тому твердження про
порушення відповідачами їх прав у
користуванні спірним житловим
будинком та те, що даний будинок є для
них єдиним житлом є безпідставними.
Позивачка не довела обставини,
викладені в позові, та не підтвердила
їх доказами.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
позовних вимог про визнання
неправомірними дій ВДВС Бершадського
РУЮ по проведенню прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна без
дозволу органу опіки і піклування та
задовольняючи позовні вимоги в цій
частині, виходив із того, що в порядку
підготовки проведення прилюдних
торгів з реалізації спірного
нерухомого майна, право користування
яким мали діти позивача, було не
дотримано вимог законодавства про
необхідність попереднього дозволу на
нього органів опіки і піклування.

Проте погодитися з таким висновком
суду апеляційної інстанції не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду вказаним
вимогам процесуального права не
відповідає.

Судами установлено, що на виконанні у
відділі ДВС Бершадського РУЮ перебуває
зведене виконавче провадження за №10/8
від 10 грудня 2010 року про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму
65 579 грн 61 коп. за рішеннями та наказами
судів, до складу якого увійшли:
виконавчий лист від 29 березня 2010 року,
виданий Ленінським районним судом м.
Вінниці про стягнення боргу у розмірі 34
066 грн 10 коп. на користь ОСОБА_6; судовий
наказ від 26 червня 2009 року, виданий
Івано-Франківським міським судом про
стягнення 13 751 грн 51 коп. боргу на
користь ВАТ «Плюс Банк»; виконавчі
листи від 23 липня 2010 року та від 19
серпня 2010 року, видані Ленінським
районним судом м. Вінниці про стягнення
17 591 грн боргу на користь ВАТ «ВТБ Банк»
та 171 грн боргу на користь ВАТ
«Укртелеком».

Власником житлового будинку АДРЕСА_1 є
ОСОБА_1, що підтверджується витягом з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 22 серпня
2011 року.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач, мотивуючи свої позовні вимоги,
зазначала, що її діти з 2005 року
зареєстровані у гуртожитку у м.
Вінниці.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Крім того, ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» визначено, що діти -
члени сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем. Органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей»
неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування. Посадові
особи органів опіки та піклування
несуть персональну відповідальність
за захист прав та інтересів дітей при
наданні дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна, яке належить
дітям (ч. 4 цієї статті).

Зі змісту ст. ст. 39, 52, 61, 62 Закону України
«Про виконавче провадження»
убачається, що примусова реалізація
майна за рішенням суду з прилюдних
торгів не є правочином, а є виконанням
рішення суду.

Отже, згода органу опіки та піклування
на реалізацію будинку у процесі
виконання рішення суду не потрібна.

З урахування наведеного, суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення, врахував
те, що на момент проведення прилюдних
торгів з реалізації спірного будинку
діти боржника у будинку не мешкали,
були зареєстровані за іншою адресою, та
дійшов правильного висновку про
відсутність порушень їх прав та
інтересів, а твердження позивача щодо
можливого проживання її дітей у
спірному будинку в майбутньому є
припущенням.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, у порушення
вимог ст. 212 ЦПК України, вищезазначених
вимог закону до уваги не взяв, дав
невірну оцінку наданим доказам у їх
сукупності, та дійшов помилкового
висновку про те, що дії посадових осіб
ВДВС Бершадського РУЮ Вінницької
області є неправомірними, оскільки
реалізація спірного будинку з
прилюдних торгів була проведена без
попереднього дозволу органу опіки та
піклування.

Таким чином, апеляційний суд,
безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, припустився помилки у
застосуванні матеріального та
процесуального закону.

Ураховуючи викладене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. 339, п. 4 ч. 1 ст.
344 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Бершадського
районного управління юстиції у
Вінницькій області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 19 вересня 2013 року
скасувати, рішення Бершадського
районного суду Вінницької від 24 квітня
2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко