Справа № 314/1226/14-ц
Провадження № 2/314/641/2014
Повне рішення суду, складено 23 грудня 2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 18 грудня 2014 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Комерційний банк "Надра" про зміну умов договору,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Комерційний банк "Надра", в якому змінити умови кредитного договір № 14/2008/0299 від 19.02.2008 року, укладеного з відповідачем, а саме зобов'язати відповідача перерахувати суму кредиту з іноземною валюти (долари США) на національну валюту (гривні) за ставкою Національного банку України на момент укладення договору, та внести зміни до п.3.3.1 Договору, передбачивши можливість погашення кредиту національною валютою гривнею.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що 19.02.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № № 14/2008/0299, згідно якого йому був наданий кредит у розмірі 40720 доларів США, з умовами повернення суми кредиту та сплати процентів і комісії у доларах США.

Позивач вважає, що кредитний договір суперечить вимогам ст.99 Конституції України та ст.524 ЦК України, ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", за змістом яких грошовою одиницею України є гривня, і валюта зобов?язання має бути виражена саме у цій грошовій одиниці. Позивач вважає, що згідно положень Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", укладення зазначеного кредитного договору вимагало ліцензії Національного банку України, чого у даному випадку зроблено не було.

Крім того, позивач зазначив, що умови договору обмежують його інтереси, роблять неможливими розрахувати суму погашення кредиту та створюють незручності при купівлі іноземної валюти.

Враховуючи наведене, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами.

Під час судового розгляду справи позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позов, просять його задовольнити, наполягаючи на тому, що для укладення кредитного договору у доларах США відповідач мав мати індивідуальну ліцензію, чого зроблено не було. Крім того, позивач та його представник наголошують, що через зміну курсу долара США неможливо визначити суму кредиту та неможливо здійснювати розрахунки, що порушує інтереси позивача.

Представник відповідача ПАТ "Комерційний банк "Надра" ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що укладення договору в іноземній валюті не суперечить положенням Конституції України, ЦК України та Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", а зазначені позивачем обставини не є підставою для зміни його положень. Також представник відповідача наголошує на тому, що позивач був вільним в укладенні договору згідно ст.627 ЦК України, також перед укладання договору був ознайомлений із умовами кредитування та самостійно обрав валюту договору. У зв'язку із наведеним просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, не знаходить підстав для задоволення позову.

Так, 19.02.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 14/2008/0299 (а.с.5-7), згідно якого позивачу був наданий кредит у розмірі 40720 доларів США, з умовами повернення суми кредиту та сплати процентів і комісії у доларах США.

Аналіз змісту кредитного договору не дає суду підстав вважати, що його умови суперечать закону та/або мають бути змінені.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", до кредитних відносяться операції зазначені у п.3 ч.1 та у пунктах 3-7 ч.2 ст.47 цього Закону, а саме: а) розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик; б) організація купівлі та продажу цінних паперів за дорученням клієнтів; в) здійснення операцій на ринку цінних паперів від свого імені; г) надання гарантій і поручительств та інших зобовязань від третіх осіб, які передбачають їх виконання у грошовій формі; д) факторинг; е) лізинг.

Отже, розміщення залучених коштів шляхом надання кредитів є однією з основних банківських операцій.

В розумінні ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", до коштів відносяться гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Таким чином, надаючи кредит, банк розміщає залучені ним кошти як у національній валюті (гривні), так й в іноземній валюті.

Обмеження та заборони, що стосуються умов здійснення окремих банківських операцій, встановлені ст.49 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Положення цієї статті не містять заборони на видачу кредитів у іноземній валюті (розміщення залучених коштів у іноземній валюті).

Порядок ліцензування валютних операцій, на який посилається відповідачка та її представник, врегульований ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Згідно чч.1, 2 цієї статті, Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Згідно п."в" ч.4 тієї ж статті, індивідуальна ліцензія вимагається при наданні і одержанні резидентами кредитів в іноземній валюті тільки у тому випадку, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законом межі.

Позивач та його представник, зі свого боку, не надали суду доказів того, що при укладенні спірного договору термін та сума кредиту вимагали отримання індивідуальної ліцензії. Діюче на момент укладення кредитного договору законодавство не встановлювало межі термінів і сум кредитів, перевищення яких вимагало б індивідуальної ліценції Національного банку України.

Суду наданий дозвіл Національного банку України № 21-1 від 23.08.2002 року (а.с.22-25), згідно якого відповідач ПАТ "КБ "Надра" має право здійснювати ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, а також й інші операції з валютними цінностями.

У зв?язку із наведеним у суду немає підстав вважати, що кредитний договір був укладений з порушенням вимог законодавства, про які зазначив позивач.

Крім того, оцінюючи вимоги позивача про зміну умов договору на підставі суттєвої зміни курсу долара США грошової валюти зобов'язання, суд враховує, що за змістом п.4 ч.2 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони тільки за умови, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Між тим, стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, тобто ризик його невиконання покладений законом на боржника.

З приводу доводів позивача про несправедливість умов кредитного договору щодо валюти розрахунків суд наголошує, що валютні ризики при укладенні кредитного договору мають обопільний характер як для кредитора, так і для позичальника, в момент укладення договору їх несуть обидві сторони (в залежності від виду коливання валютного курсу), а тому відповідні умови договору з цього приводу не можна визнати такими, що є явно несправедливими.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову ОСОБА_1 має бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Комерційний банк "Надра" про зміну умов договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

18.12.2014 року

23.12.2014