Справа № 405/7514/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді:
Драного В.В.

при секретарі:
Дудко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. В обґрунтування позову
зазначив, що відповідно до укладеного
договору № 91724-GRЕD від 01.10.2007
року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000
дол. США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 % на
рік з кінцевим терміном повернення
25.09.2008 року. Згідно умов укладеного
кредитного договору відповідач
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором. У порушення вимог закону та
умов договору, відповідач зобов'язання
за кредитним договором належним чином
не виконав. Станом на 17.07.2013 року
відповідач має заборгованість в сумі
6423,54 дол. США., яка складається: 1864,67 дол.
США. Заборгованість за кредитом; 4223,19
дол. США. Заборгованість по відсоткам
за користування кредитом; 31,29 дол. США.
Штраф (фіксована частина); 304,39 дол. США.
Штраф (процентна складова), яку позивач
просить стягнути з відповідача, а також
судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини викладені в
позові, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з"явився.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши і оцінивши докази
по справі в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що 01.10.2007 року між ПАТ КБ
"Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 91724-GRЕD, за умовами
якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у
розмірі 6000 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24 % на рік, з кінцевим терміном
повернення 25.09.2008 року, в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором (а.с. 7-9).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до актового запису про
смерть № 44 Міського відділу по
державній реєстрації смертей
реєстраційної служби Кіровоградського
міського управління юстиції від 05.01.2013
року, ОСОБА_1, який являвся
позичальником за кредитним договором,
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 34).

Пунктом 32 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
визначено, що з урахуванням положення
статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за
умови прийняття спадщини є боржниками
перед кредитором у межах вартості
майна, одержаного у спадщину. При цьому
спадкоємці несуть зобов'язання
погасити нараховані відсотки і
неустойку тільки в тому випадку, якщо
вони вчинені позичальникові за життя.
Інші нараховані зобов'язання фактично
не пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

Згідно зі статтею 607 ЦК України
зобов'язання припиняється
неможливістю його виконання у зв'язку з
обставиною, за яку жодна зі сторін не
відповідає.

Як вбачається з копії спадкової справи
№ 143 до майна померлого ОСОБА_1 з
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_1 ніхто не звертався та
відповідно не приймав спадщину (72-89).

Судом встановлено, що відповідно з п. 1.4
кредитного договору остаточний термін
повернення кредиту, процентів,
комісійних встановлено сторонами не
пізніше 25.09.2008 року (а.с. 7). Згідно
наданого позивачем розрахунку
заборгованості останні операції по
рахунку були здійснені відповідачем
24.11.2008 року (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями, або годинами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три року.

На час звернення з позовом до суду
встановлений ст. 257 ЦК України
трирічний строк позовної давності
минув.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови в позові.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у пункті 31
постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснив, що враховуючи положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Враховуючи встановлені судом
обставини справи, роз'яснення
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5, положення
частини 4 статті 267 ЦК України про те, що
сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові, суд дійшов
висновку про необхідність відмови
позивачу у задоволенні його вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
В.В. Драний