Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/2034/14-ц
№ 2/733/957/14
Рішення

Іменем України

"28" листопада 2014 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Головченко М.М.

при секретарі Науменко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з будинку

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення з будинку. В позовній заяві вказали, що з 1990 року їх сім'я проживає у будинку АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності відповідачу по справі. На даний час ОСОБА_2 вимушена проживати окремо в с. Іржавець Ічнянського району, причиною чого є негативна поведінка відповідача ОСОБА_3, який на протязі останніх двадцяти років систематично зловживає спиртними напоями на ґрунті чого ображає їх нецензурною лайкою та влаштовує в сім'ї сварки. В зв'язку з неправомірною поведінкою ОСОБА_3, який протягом 2014 року двічі притягувався до адмінвідповідальності в їхній сім'ї та побуті склався нездоровий психологічний клімат, а тому з ним неможливо проживати в одному будинку. Просять суд виселити ОСОБА_3 з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали повністю і просили суд їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що будинок належить йому на праві приватної власності, а тому виселятись не бажає, підтвердив, що дійсно притягувався до адмінвідповідальності за насильство в сім'ї, запевнивши суд, що вчиняти в подальшому вказаних правопорушень не буде.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, керуючись при винесенні рішення принципами розумовості і справедливості.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються цивільним і житловим законодавством України.

Відповідно до ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особаможе бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом і примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 являється власником будинку, який розташований в АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності (а.с.26-27). В будинку зареєстровані позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9, 10,13), дочка ОСОБА_2 проживає окремо в с. Іржавець Ічнянського району, а дружина ОСОБА_1, проживає разом з відповідачем.

Відповідно до ст.. 116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи,які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Дійсно в липні та вересні 2014 року відповідач ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї за ст..ст. 173-2 ч.1, 173-2 ч.2 КпАП України. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що дійсно на протязі останніх років ОСОБА_3 перебуваючи в нетверезому стані свариться зі своєю дружиною ОСОБА_1 та висловлюється в її адресу нецензурною лайкою.

Згідно повідомлення селищного голови Парафіївської селищної ради з ОСОБА_3 неодноразово проводились бесіди з приводу скарг від його дружини та тестя. Однак вищенаведені факти не дають суду підстави вважати, що ОСОБА_3 систематично порушує правила співжиття та в чому полягають мотиви суспільної необхідності позбавляти відповідача права на житло, в зв'язку з тим, що в сім'ї склалась нездорова психологічна атмосфера як з вини відповідача, а також його дружини.

Оскільки власником будинку являється відповідач ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності, то в разі усунення непорозумінь між сторонами відповідно до ст..ст.370,372 ЦК України вони мають право поділити майно в натурі за домовленістю між собою або в судовому порядку.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо виселення відповідача з будинку без надання іншого жилого приміщення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України, ст. ст.. 321, 370, 372 ЦК України, ст. 116 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 Чернігівської області без надання іншого жилого приміщення відмовити.

На рішення на протязі десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга в Чернігівський апеляційний суд через Ічнянський районний суд.

Суддя М. М. Головченко