Справа № 206/7160/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2014 року Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді:
Маймур Г.Я

за участю секретаря:
Кудрявцева Д.В

представника позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Восьма Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на домоволодіння та
земельну ділянку у порядку спадкування
за заповітом, суд -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2013р. позивач ОСОБА_2 звернулася
до Самарського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3,
третя особа: Восьма Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на
домоволодіння та земельну ділянку у
порядку спадкування за заповітом.

Ухвалами суду від 6 листопада та 24
грудня 2013р. за клопотаннями
представника позивача виключено із
числа відповідачів Дніпропетровську
міську раду, а із числа третіх осіб -
Реєстраційну службу
Дніпропетровського управління юстиції
Дніпропетровської області.

З урахуванням уточнених позовних вимог
позивач свої вимоги обґрунтувала тим,
що домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, на якій розташоване дане
домоволодіння, належало на праві
приватної власності рідному брату її
покійного чоловіка, ОСОБА_5.

19 жовтня 2009р, ОСОБА_6, зробив
довіреність на ім'я її доньки, ОСОБА_7,
якою надав їй повноваження щодо
розпорядження (дарування) від його
імені усім належним йому майном. Крім
того, того ж дня, ОСОБА_6 склав заповіт,
яким заповідав на випадок його смерті,
їй ОСОБА_2, усе належне йому майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

18 лютого 2010р. її донька ОСОБА_7
подарувала їй домоволодіння АДРЕСА_1 та
земельну ділянку, на якій розташоване
дане домоволодіння.

17 березня 2010р, Договір дарування
домоволодіння був зареєстрований у КП
«ДМБТІ» в електронному Реєстрі прав
власності на нерухоме майно. Договір
дарування земельної ділянки був
зареєстрований 7.05.2010р. у Поземельній
книзі.

4 липня 2011р, вона звернулася до КП
«ДМБТІ» із замовленням для проведення
поточної інвентаризації з подальшим
замовленням на отримання витягу для
дарування домоволодіння АДРЕСА_1 її
внукові. Але, 13 липня 2011р, вона отримала
листа про неможливість виконання
замовлення, у зв'язку з тим, що
відповідно до листа прокуратури
м.Дніпропетровська від 28.02.2011р. №636,
ОСОБА_6 на час укладання договору був
померлий.

Після того, як суд визнав договір
дарування домоволодіння та земельної
ділянки не дійсним та скасував права
власності на домоволодіння та земельну
ділянку, вона мала намір оформити
зазначене майно у встановленому
законом порядку спадкування за
заповітом.

24 грудня 2012р. вона звернулася до
Восьмої Дніпропетровської
нотаріальної контри із заявою про
прийняття спадщини за заповітом,
складеного 19.10.2009р, але їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
оскільки вона постійно не проживала
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини та не подала до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини
протягом шести місяців.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська встановлено факт її
постійного проживання на час відкриття
спадщини разом із спадкодавцем.

20 серпня 2013р. вона звернулася до
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області із заявою про державну
реєстрацію прав власності на
домоволодіння та земельну ділянку за
померлим, тобто у поновленні
реєстрації. Рішенням про відмову у
реєстрації, їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав, що їх посвідчують.

На підставі викладеного позивач
просить визнати за нею, ОСОБА_2, право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

В судовому засідання представник
позивача, підтримала позов та просила
задовольнити позовні вимоги з підстав
викладених у позовній заяві,
стверджуючи що спадкоємців за законом
першої черги немає.

Відповідач в судовому засіданні позов
по суті визнала, посилаючись на те, що
ОСОБА_6 є її рідним братом і вона
постійно доглядала за померлим. А
позивач лише останні пів року доглядав
за ним. Проти того, що позивач є
спадкоємцем за заповітом вона не
заперечувала.

Нотаріус Восьмої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори, в
судове засідання на слухання справи не
з'явився, надіславши письмові
пояснення, в яких просив розглядати
справу за його відсутності, заперечень
немає(а.с.35,125).

Вислухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи в їх сукупності, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування домоволодіння
АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній
ділянці, площею 0,0696га. кадастровий
№:09:425:0006, яка відчужується
одночасно з вищевказаним
домоволодінням ОСОБА_7 від іменні
ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 вищевказане
домоволодіння та земельну ділянку
(а.с.5).

Із витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
вбачається, що домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 на
підставі договору дарування ВМР №239814
реєстр 254 від 18.02.2010р. посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 на формі
приватної власності (а.с.6).

Згідно договору дарування земельної
ділянки ОСОБА_7 від імені ОСОБА_6
подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0,0696, розташовану в АДРЕСА_1,
кадастровий номер - :09:425:0006(а.с.7).

З витягу з Державного реєстру
правочинів вбачається, що ОСОБА_6
подарував ОСОБА_2 земельну ділянку,
кадастровий номер: :09:425:0006, за
адресою АДРЕСА_1(а.с.8).

В Державному акті на право приватної
власності на землю за №1482 від 15.07.99р.
вказано, що ОСОБА_6 належить земельна
ділянка площею 0,0696га. за адресою
АДРЕСА_1(а.с.9).

З технічного паспорту, виготовленого
станом на 21.09.2012р. на будинок АДРЕСА_1,
вбачається що будинок, розташований на
зазначеній земельній ділянці належить
ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 23
листопада 2011р. визнано недійсним
договір дарування домоволодіння від 18
лютого 2010р, також визнано недійсним
договір дарування земельної ділянки
від 18 лютого 2010р. та скасовано
реєстрацію права власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, та скасовано
реєстрацію права власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1(а.с.13-14).

Відповідно до рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
6 червня 2012р. було встановлено той факт,
що ОСОБА_2 з березня 2009р. постійно
проживала з ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1(а.с.15-16).

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 липня
2012р. рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 6 червня
2012р. залишено без змін. (а.с.17).

Постановою Восьмої Державної
Дніпропетровської нотаріальної
контори ОСОБА_2 було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на домоволодіння та
земельну ділянку, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що
подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують (а.с.18).

Рішенням державного реєстратора
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень ОСОБА_2 на домоволодіння,
що розташоване АДРЕСА_1 (а.с.22).

Допитані в судовому засіданні свідки
заявлені позивачем - ОСОБА_7 та ОСОБА_10,
які дали покази, що постійно бачили як
ОСОБА_2 доглядала та піклувалася за
ОСОБА_6 та те, що позивач проживала з
ОСОБА_6 більше року.

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

З ч.5 ст.1268 ЦК України вбачається, що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач своєчасно звернулася із заявою
та прийняла спадщину.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

В силу статті 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Так відповідно до матеріалів справи,
доказами, що дають можливість
встановити право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 є заповіт
складений ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2, та те,
що в померлого не має спадкоємців
першої черги.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши всі
необхідні обставини справи та оцінюючи
усі наявні докази, досліджені в ході
судового засідання в їх сукупності,
приймаючи до уваги вищевикладене, з
урахуванням загальних засад
цивільного судочинства відповідно до
п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України, а
саме: справедливості, добросовісності
та розумності, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 із
позовом до ОСОБА_3, третя особа Восьма
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на домоволодіння та земельну ділянку у
порядку спадкування за заповітом
підлягають задоволенню.

Також в судовому засідання представник
позивача прохав судові витрати
покласти на позивачку, яка їх сплатила.
Представник прохала не стягувати їх із
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 1217,1218,1222, 1223, 1233, 1235, 1269
ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57- 64, 88, 169, 208-210,
212, 214, 215, 224, 225 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається:
Житловий будинок (А-1), Веранда (а-1),
Погріб (пд.А-1), Вх. В погріб (а1), Ганок (а2
), ОСОБА_9 (Б), Душ (Д), Ганок (д), Вбиральня
(Е), №1-8, І- Споруди (Ворота, Колодязь,
Колонка, Огорожа, тротуари, доріжки та
майданчики, Трубопровід, Фундамент,
Цоколь, Яма вигрібна) та земельну
ділянку площею 0,0696 га на якій
розташоване домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної
ділянки :09:425:0006.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН
НОМЕР_1) судові витрати по сплаті
судового збору на користь держави у
розмірі 3тис.654грн.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення.

С У Д Д Я:
Г.Я.Маймур