Справа № 477/3467/13-ц
Провадження № 2/477/178/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року

м.Миколаїв

Жовтневий районний суд
Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Саукової А.А., при
секретарі - Капацині Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2013 року позивач
звернулася до суду з позовом до
відповідача, в якому просить визнати за
нею право власності на земельну
ділянку площею 0,1089 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що її мати
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ще за життя склала заповіт, відповідно
до якого у випадку смерті заповідала ій
зазначену земельну ділянку та
розташований на ній житловий будинок. 20
серпня 1998 року позивач отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на нерухоме майно, тому
вважала себе його власницею. В серпні
2013 року вона подала до реєстраційної
служби Жовтневого районного
управління юстиції Миколаївської
області про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, в чому їй було
відмовлено, оскільки подані документи
для проведення державної реєстрації
прав не відповідають вимогам та не
дають можливості встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме:
нею не був отриманий державний акт на
її ім'я на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом в зв'язку з
юридичною необізнаністю. Тому вона
вимушена звернутися до суду для
визнання права власності на земельну
ділянку.

Втім, 02 грудня 2013 року позивачем була
надана заява про зміну підстав позову,
в якій просила визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0,1089 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
в порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В обґрунтування
вказаної заяви зазначила, що в заповіті
та свідоцтві про право на спадщину за
заповітом прямо не вказано, що земельна
ділянка відноситься до спадкового
майна, а тому на неї може бути визнано
право власності в порядку спадкування
за законом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, направила до суду заяву з
проханням слухати справу за її
відсутності та просила позов
задовольнити.

Відповідач Лиманівської сільської
ради Жовтневого району Миколаївської
області в судове засідання свого
представника не направила, повідомивши
письмово про визнання позову та
можливість розгляду справи у
відсутність її представника.

Дослідивши письмові докази у
справі, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про
народження донькою спадкодавиці
ОСОБА_3 є ОСОБА_1. (а.с.29)., яка 25 вересня 1976
року уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила
прізвище на "ОСОБА_1" (а.с.30).

Як вбачається зі свідоцтва про
смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с.14).

Згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії МК
№04950, виданого на підставі рішення
Лиманівської сільської ради від 28.08.1993
року за №179 та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №116 від
09.03.1994 року, земельна ділянка площею 0,1089
га, розташована за адресою: АДРЕСА_1
належала ОСОБА_3 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивачем було
отримано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на спадкове
майно, яке складається з житлового
будинку з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, що знаходяться
в АДРЕСА_1 та розташовані на земельній
ділянці площею 0,1089 га згідно
державного акту на право власності на
землю серії МК №04950, виданого
Лиманівською сільською радою 09.03.1994
року, зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №116 (а.с.10).

Зі змісту рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 21.08.2013 року слідує, що
позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у
державній реєстрації права власності
на земельну ділянку, розташовану в
АДРЕСА_1 оскільки ст.30 ЗК України, що
діяла на момент посвідчення свідоцтва
про право на спадщину за заповітом №2-807
від 20 серпня 1998 року визначено, що право
власності або право користування
земельною ділянкою посвідчується
Радами народних депутатів відповідно
до вимог ст.23 цього кодексу. Враховуючи,
що позивач не зверталася до
відповідного органу щодо реєстрації
права власності на земельну ділянку, а
тому право власності на неї не виникло,
їй було запропоновано звернутися до
суду для визнання свого права
власності в судовому порядку (а.с.11).

На підставі рішення Лиманівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області за №3 від 03.05.2000
року була змінена нумерація житловому
будинку та присадибній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1-а на нову адресу:
АДРЕСА_1 (а.с.13).

Дослідивши копію спадкової справи №
138/98 року після смерті ОСОБА_3, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 28 травня
1998 року звернувся до державного
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року року; інші особи з
такими заявами до нотаріуса не
зверталися. Крім того, згідно довідки
Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, була прописана та
проживала за адресою: АДРЕСА_1 і
виписана в зв'язку зі смертю. В даному
будинку ніхто не прописаний і не
проживає. Зі змісту довідки
Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області за №319 від 21.07.1998 року на
житловий будинок, земельну ділянку, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
заборона відсутня. На підставі
заповіту від 18.12.1991 року ОСОБА_3
заповідала своїй доньці ОСОБА_1
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, розташований в
АДРЕСА_1 (а.с.24-37).

Оскільки мати позивача, після смерті
якої вона бажає прийняти спадщину,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до вказаних
правовідносин має застосовуватися
законодавство, що діяло на час їх
виникнення.

Аналізуючи досліджені докази, суд
приходить до висновку, що позивач
ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті
матері ОСОБА_3 у вигляді земельної
ділянки площею 0,1089 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 оскільки протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини
подала державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини, як передбачено п.2
ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року).

Враховуючи викладене, та відповідно
до положень Розділу VII ЦК України (в
редакції 1963 року) встановивши, що
позивач є єдиною спадкоємицею, яка
прийняла спадщину, проте не може
оформити своїх спадкових прав через
зазначені вище обставини, суд вважає,
що її вимоги про визнання за нею права
власності на вищевказане нерухоме
майно, що залишилось після смерті її
матері, є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Лиманівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на земельну ділянку площею 0,1089 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, згідно
державного акту на право власності на
землю серії МК №04950, виданого
Лиманівською сільською радою 09.03.1994
року, зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №116, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя

А.А.Саукова