Провадження № 4-с/750/87/14
Деснянський районний суд м. Чернігова в
головуючого судді Литвиненко
за участю представника заявника,
суб’єкта оскарження,
відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за скаргою
Публічного акціонерного товариства
“Облтеплокомуненерго” на рішення та
дії старшого державного виконавця
Деснянського районного відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
Публічне акціонерне товариство
“Облтеплокомуненерго” звернулось до
суду зі скаргою, в якій просило визнати
незаконними дії старшого державного
виконавця Деснянського районного
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_1, що виразились у відмові
у відкритті виконавчого провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа № 2-789/08, виданого
05.05.2009 року, щодо стягнення з ОСОБА_2 1608
грн 09 коп заборгованості за посуги у
сфері теплопостачання та просило
зобов‘язати старшого державного
виконавця Деснянського районного
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 усунути порушення вимог
Закону України “Про виконавче
провадження” та прийняти виконавчий
документ до виконання. Вимоги скарги
обґрунтовував тим, що державним
виконавцем вчиненні порушення ст.. 47, 22,
23, 25 ЗУ “Про виконавче провадження”.
Представник заявника просив
задовольнити подану скаргу.
Суб‘єкт оскарження просив відмовити у
задоволенні скарги, подав письмові
Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступних висновків.
Судом встановлено, що 05.05.2009 року
Деснянським районним судом м.
Чернігова видано виконавчий лист №
2-789/08р. на підставі рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 25 квітня 2008 року про
стягнення солідарно з ОСОБА_2 О, та
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства
“Облтеплокомуненерго”
заборгованість за послуги у сфері
теплопостачання в сумі 1608,09 грн. (а.с. 5).
Виконавчий лист вперше був
пред’явлений до виконання 04.06.2009 року
та був повернутий стягувачу 28.10.2009 року
постановою державного виконавця, на
підставі ст.. 38, п. 2 ст. 40 Закону України
«Про виконавче провадження». 03.02.2011
року стягувач знову пред’явив
вказаний виконавчий документ для
виконання, який було повернуто
стягувачу 27.12.2011 на підставі ст.. 40
Закону України “Про виконавче
провадження”. 01.03.2012 року стягувачем
знову було пред’явлено виконавчий
документ для виконання, який було
повернуто 05.07.2012 року на тій же
підставі. 22.08.2012 року заявник знову
передав виконавчий лист на виконання,
17.12.2012 року державний виконавець виніс
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу, на підставі
пункту 2 частини 1 статті 47 Закону
України “Про виконавче провадження”.
18.04.2013 року ПАТ “Облтеплокомуненерго”
знову пред’явило виконавчий документ
для виконання, державний виконавець
знову повернув його на підставі пункту
2 частини 1 статті 47 ЗУ Про виконавче
провадження”. 16.01.2014 року АТ “ОТКЕ”
пред’явило вказаний виконавчий лист
на виконання, який знову був повернутий
11.06.2014 року з тих же підстав, у постанові
про повернення виконавчого документа
стягувачу, було вказаний строк
пред’явлення виконавчого листа до
виконання – 11.06.2015 року. 13.11.2014 року
стягувач знову пред’явив виконавчий
лист на виконання та 19.11.2014 року
суб’єкт оскарження виніс постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, на підставі ст.. ст.. 22, 23, 24,
пункту 1 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про
виконавче провадження”, а саме:
пропущення строку пред’явлення
виконавчого документу до виконання,
Відповідно до статті 25 Закону України
„Про виконавче провадження”
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону
України “Про виконавче провадження”
(в редакції, чинній до 09 березня 2011 року)
виконавчі листи та інші судові
документи можуть бути пред’явлені до
виконання протягом трьох років.
Згідно зі ст. 22 Закону України “Про
виконавче провадження” ( в редакції,
чинній з 09.03.2011 року) строк
пред’явлення виконавчих листів, як
інших виконавчих документів,
встановлюється протягом року.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
“Про внесення змін до Закону України
“Про виконавче провадження” та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)” виконавчі
документи, видані до набрання чинності
цим Законом, пред’являються до
виконання у строки, встановлені на
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом’якшують або скасовують
відповідальність особи.
Відповідно ст. 23 вказаного Закону
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються:
1) пред'явленням виконавчого документа
до виконання; 2) частковим виконанням
рішення боржником; 3) наданням судом,
який видав виконавчий документ,
відстрочки або розстрочки виконання
рішення. Після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється.
Час, що минув до переривання строку, до
нового строку не зараховується. У разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення, а в разі повернення
виконавчого документа у зв'язку із
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а також проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника, - з
моменту закінчення дії відповідної
заборони.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчий лист № 2-789/08р. про стягнення
солідарно з ОСОБА_2 О, та ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства “Облтеплокомуненерго”
заборгованості за послуги у сфері
теплопостачання в сумі 1608,09 грн. був
виданий Деснянським районним судом м.
Чернігова 05.05.2009 року, а Закон України
“Про виконавче провадження” в новій
редакції набув чинності 09 березня 2011
року.

Отже, до спірних правовідносин
підлягають застосуванню положення
Закону України “Про виконавче
провадження” в редакції, чинній до 09
березня 2011 року.

Заперечення суб’єкта оскарження про
те, що строк не відновлюється, а
поновлюється, а тому враховуються
періоди, коли виконавчий лист не
перебував на виконанні до загального
строку пред’явлення виконавчого листа
до виконання, не заслуговують на увагу,
оскільки в законі чітко визначено, що
після пред’явлення виконавчого
документа до виконання, строк його
пред’явлення до виконання
переривається, а до нового строку , час
що минув до переривання строку не
зараховується. Отже після
пред’явлення виконавчого листа №
2-789/08р. 16.01.2014, строк пред’явлення
виконавчого листа до виконання
перервався і у відповідності до ч. 3 ст.
23 ЗУ «Про виконавче провадження» був
встановлений з дня його повернення –
11.06.2014 року, а оскільки до нового строку
не зараховується, час, що минув до
переривання строку (тобто до 16.01.2014
року), стягувач мав право пред’явити до
виконання виконавчий лист до 12.06.2017
року. Зважаючи на викладене та
враховуючи, що дії державного
виконавця щодо відмови у відкриття
провадження виразились фактично у
винесення незаконної постанови,
постанова старшого державного
виконавця Деснянського районного
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 від 19.11.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2-789/08 має
бути визнана незаконною, як така, що не
відповідає вищенаведеним нормам
матеріального закону, оскільки
пред’явлення виконавчого листа до
виконання відбулося в межах строку
визначеного законодавчо.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги, суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов’язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права і свободи, отже суд вважає, що
скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 208-210, 293, 383-388 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неправомірною
постанову старшого державного
виконавця Деснянського районного
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 від 19.11.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2-789/08,
виданого 05.05.2009 року, щодо стягнення з
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства
«Облтеплокомуненерго» 1608,09 грн
заборгованості за послуги з
теплопостачання.

Зобов‘язати старшого
державного виконавця Деснянського
районного відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_1
вирішити питання про відкриття
виконачого провадження, відповідно до
ст. 25 Закону України «Про виконавче
провадження» та п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про виконавче провадження» та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)».

Ухвалу може бути оскаржено
до апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду подається протягом п‘яти днів з
дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя