Справа № 379/275/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року Таращанський районний
суд Київської області

в складі:

головуючого: судді Бойка М.Г.

при секретарі: Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тараща

справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ріжківської
сільської ради Таращанського району
Київської області, третя особа (без
самостійних вимог): реєстраційна
служба Таращанського районного
управління юстиції Київської області
про визнання права власності на
житловий будинок , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом і просить суд встановити факт
належності йому житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
загальною площею 60,6 кв.м, вартістю 100626
грн., що розташований в АДРЕСА_1 та
визнати за ним право власності на
побудоване в 1968 році нерухоме майно -
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, загальною
площею 60,6 кв.м, вартістю 100626 грн.,
розташований в АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився,
про час, день та місце розгляду справи
повідомлений належно, про причини
неявки не повідомив, проте в позовній
заяві просить розглянути справу без
його участі та участі його
представника. Позовні вимоги
підтримують в повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечують.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, день та
місце розгляду справи належно
повідомлений, причини неявки не
повідомив, але надав до суду заяву, в
якій просить розглянути справу без
участі представника сільської ради,
позов визнає в повному обсязі.

Третя особа (без самостійних вимог) в
судове засідання не з'явилася, про час,
день та місце розгляду справи належно
повідомлена, причини неявки не
повідомила, але надала до суду заяву, в
якій просить розглянути справу без
участі представника реєстраційної
служби Таращанського районного
управління юстиції Київської області,
просить винести рішення на розсуд суду,
відповідно до чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що в 1968 році
позивачу була виділена земельна
ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,25 га, розташована в
АДРЕСА_1. Дане підтверджується довідкою
№ 34, виданою 05.02.2014 року Ріжківською
сільською радою Таращанського району
Київської області.

В 1968 році на даній земельній ділянці
позивачем було побудовано житловий
будинок та господарські будівлі,
загальною площею 60,6 кв.м., вартістю 100626
грн. З даного часу він постійно
зареєстрований та проживає в даному
будинку. Дане стверджується виписками
з погосподарської книги
Ріжківської сільської ради
Таращанського району Київської
області за період з 1986-2015 роки.

У грудні 2013 року позивач звернувся до
відділу Держземагенства в
Таращанському районі Київської
області з метою приватизації
присадибної земельної ділянки,
розташованої в АДРЕСА_1, проте,
оскільки на житловий будинок,
розташований за вищевказаною адресою у
нього було відсутнє право власності,
йому було рекомендовано звернутися до
Державної реєстраційної служби
Таращанського районного управління
юстиції Київської області.

Звернувшись до Державної
реєстраційної служби Таращанського
районного управління юстиції
Київської області з приводу
відповідної реєстрації будинку по
АДРЕСА_1 позивачу у прийнятті вказаних
документів було відмовлено з причин
відсутності правовстановлюючих
документів на збудований в 1968 році
житловий будинок та було рекомендовано
звернутися до суду, оскільки будинок
був збудований та фактично введений в
експлуатацію в 1968 році, проте не був
зареєстрований до 01.01.2013 року в
Білоцерківському МБТІ. Дане
стверджується відмовою у державній
реєстрації прав та їх обтяжень за №
10470654 від 30.01.2014 року.

Той факт, що житловий будинок належить
на праві власності ОСОБА_1,
стверджується виписками з
погосподарської книги Ріжківської
сільської ради Таращанського району
Київської області за 1986-2015 роки, згідно
яких ОСОБА_1 є головою двору,
розташованого в АДРЕСА_1, довідкою №
35 від 05.02.2014 року, виданою виконавчим
комітетом Ріжківської сільської ради
Таращанського району Київської
області, згідно якої ОСОБА_1 є власником
вищевказаного житлового будинку,
технічним паспортом, виготовленим
станом на 17.01.2014 року ФОП ОСОБА_2.

Відповідно до довідки № 34 від 05.02.2014
року, виданої виконавчим комітетом
Ріжківської сільської ради
Таращанського району Київської
області за житловим будинком, що
розташований в АДРЕСА_1 числиться
земельна ділянка площею 0,5972 га, з них:
0,2500 га - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
згідно Державного акта ЯД 760476,
кадастровий номер :01:011:0004; 0,3472 га -
для ведення особистого селянського
господарства згідно Державного акта ЯД
760475, кадастровий номер :01:011:0005.
Земельні ділянки приватизовані,
Державні акти на дані земельні ділянки
виготовлялись та видавались.

Згідно Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 760476 ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки, кадастровий номер якої:
:01:011:0004, розташованої в с. Ріжки
вул. Шкільна Таращанського району,
площею 0,2500 га, призначеної для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, яка була видана йому на
підставі рішення 19 сесії ІV скликання
Ріжківської сільської ради № 239 від 14
травня 2005 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 377 ЦК
України, до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розташовані, без
зміни її цільового призначення у
розмірах, встановлених договором.

Згідно з вимогами ст. 380 ЦК України,
житловим будинком є будівля
капітального типу, споруджена з
дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання своєї родини і
не має права використовувати його для
промислового виробництва.

Отже, позивач є власником
домоволодіння з господарськими
спорудами, розташованого в АДРЕСА_1
на земельній ділянці, площею 0,25 га.

Вказані обставини встановлено з
матеріалів справи, вивчених в судовому
засіданні.

Відповідно до вимог ст. 380 ЦК України,
житловим будинком є будівля
капітального типу, споруджена з
дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання.

Згідно з письмовими роз'ясненнями
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України №40-19-7155 від 11.10.2012
року, домоволодіння, завершені
будівництвом до 05 серпня 1992 року, не
підлягають введенню в експлуатацію,
тобто право власності набувається
забудовником за декларативним
принципом шляхом отримання свідоцтва
про право власності на майно в органах
реєстраційної служби за місцем
розташування об'єкта будівництва.

Постановою КМУ від 5 серпня 1992 року № 449
«Про порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
державного замовлення» (втратила
чинність) було вперше встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва.
Зазначеною Постановою було
встановлено, що порядок прийняття в
експлуатацію об'єктів недержавного
замовлення визначається органами
влади.

У відповідності до цієї Постанови
місцевими органами влади в свій час
були розроблені та затверджені, за
погодженням з Держбудом, Положення про
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів недержавної
власності (по всіх регіонах України)
державними технічними комісіями.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не
передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої Наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 травня
2001 року № 127, не належать до самочинного
будівництва індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
05 серпня 1992 року.

Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженим Наказом № 91 від 24.06.2011
року, прийняття в експлуатацію об'єктів
(крім закінчених будівництвом до 5
серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них) здійснюється
безоплатно територіальними органами
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України за результатами
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж та за
наявності документа, що посвідчує
право власності або користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
об'єкт. Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Отже, позивач є власником житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, розташованого в АДРЕСА_1.
Даний будинок побудований до 05.08.1992
року без отримання відповідного
дозволу, однак без порушення
встановлених будівельних норм і
правил, на земельній ділянці,
відведеній для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню.

Судові витрати по справі суд залишає за
позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 16, 15, 57-61, 88, 174, 208,
209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 376, 377, 380,
392 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
Постановою КМУ від 5 серпня 1992 року № 449
«Про порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
державного замовлення» , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, що розташований в
АДРЕСА_1, загальною площею 60,6 кв.м.,
вартістю 100626 грн..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, 1968 року
побудови, що розташований в АДРЕСА_1,
загальною площею 60,6 кв.м., вартістю 100626
грн..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Таращанський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення, а особою, що не
була присутня у судовому засіданні з
дня отримання копії цього рішення,
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Київської області.

Головуючий:
Бойко М. Г.