Справа № 366/3849/13-ц Головуючий у І
інстанції Тетервак Н.А.Провадження №
22-ц/780/1204/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 9
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - судді Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Іванківського районного
суду Київської області від 27 грудня 2013
року у справі за заявою ОСОБА_2,
заінтересована особа: Управління праці
та соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації про встановлення факту,
що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаною заявою, в якій просила
встановити факт її постійного
проживання з 01 липня 1988 року по 13 жовтня
1998 року без реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1.

Вимоги заяви обґрунтувала тим, що вона
з 1 липня 1988 року по даний час постійно
проживає у АДРЕСА_1, де до 13 жовтня 1998
року проживала без реєстрації.
Зазначала, що у квітні 2013 року вона
звернулася до Міністерства
соціальної політики України з
проханням посприяти їй отримати статус
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи, де їй повідомили, що вона
має підстави для віднесення її до осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 3.
Для оформлення відповідного
посвідчення вона звернулася до
Управління праці та соціального
захисту населення за місцем
проживання, однак Іванківською
районною державною адміністрацією не
підтверджено термін її проживання на
території добровільного відселення,
оскільки згідно з даними трудової
книжки вона працювала у с.Зорин
Іванківського району з 1 грудня 1990 року,
а не з 1988 року. Посилаючись на те, що
факт її постійного проживання у
АДРЕСА_1 з 1 липня 1988 року
підтверджується даними довідки
Дитятківської сільської ради №971 від 13
грудня 2013 року, даними актів, складених
депутатами Дитятківської сільської
ради, випискою з амбулаторної картки та
даними трудової книжки її чоловіка,
ОСОБА_2 просила її заяву задовольнити.

Рішенням Іванківського районного суду
Київської області від 27 грудня 2013 року
в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким її заяву задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені заяви, суд першої інстанції
виходив із того, що рішення суду про
встановлення факту постійного
проживання ОСОБА_2 у с.Зорин
Іванківського району Київської
області, яке віднесене до території
зони радіоактивного забруднення, не
породжує для неї прав, оскільки
посвідчення постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи видається
таким особам на підставі довідки
місцевої ради, а не на підставі рішення
суду.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про
встановлення факту її постійного
проживання з 01 липня 1988 року по 13 жовтня
1998 року без реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1, що необхідно їй для отримання
посвідчення потерпілої внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Однак Пленум Верховного Суду України в
п.2 своєї постанови № 5 від 31 березня 1995
року «Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» роз'яснив, що не можуть
розглядатися судами заяви про
встановлення факту перебування в зоні
радіоактивного впливу, як і заяви про
встановлення фактів належності до
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що заява ОСОБА_2 не підлягає
судовому розгляду в порядку ст. 256 ЦПК
України. У разі відмови компетентного
органу у видачі заявнику посвідчення
як особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_2 може
звернутися з адміністративним позовом
до відповідного суду.

Суд першої інстанції хоча і застосував
вказані вище роз'яснення постанови
Пленуму Верховного Суду України, однак
помилково розглянув дану заяву ОСОБА_2
в порядку ст. 256 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
закриттям провадження у справі з тих
підстав, що справа не підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.303, 307, 310, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Іванківського районного суду
Київської області від 27 грудня 2013 року
скасувати, провадження у справі за
заявою ОСОБА_2, заінтересована особа:
Управління праці та соціального
захисту населення Іванківської
районної державної адміністрації про
встановлення факту що, має юридичне
значення - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді