У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Олійник А.С.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
зменшення розміру аліментів, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 1 липня 2013 року та рішення
апеляційного суду Луганської області
від 25 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
рішення апеляційного суду Луганської
області від 19 квітня 2012 року він
зобов'язаний виплачувати аліменти в
сумі 3 000 грн щомісячно на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, проте після ухвалення
зазначеного рішення суду його
матеріальне становище змінилося:
зменшилися доходи від підприємницької
діяльності, а також погіршився стан
його здоров'я. З огляду на зазначене,
просив зменшити розмір стягнутих з
нього аліментів на утримання
неповнолітніх дітей до 1 200 грн
щомісячно.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 1 липня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, стягнутих з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітніх дітей, з 3 000 грн до 1 700
грн, але не менше ніж 30 % прожиткового
мінімуму, встановленого для дитини
відповідного віку, починаючи з 10
вересня 2012 року до повноліття дітей.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 25
вересня 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_4 задоволено частково, рішення
суду першої інстанції змінено,
виключено з резолютивної частини слова
та цифри «не менше ніж тридцяти
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку, починаючи з 10
вересня 2012 року».

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
керуючись ст. 192 Сімейного
кодексу України, дійшов висновку про
те, що внаслідок зміни матеріального
становища позивача та погіршення його
стану здоров'я, розмір стягнутих з
нього аліментів підлягає зменшенню з
3 000 грн до 1 700 грн.

Виключаючи з резолютивної частини
рішення суду першої інстанції слова та
цифри «не менше ніж тридцяти відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку,
починаючи з 10 вересня 2012
року», апеляційний суд виходив із того,
що при стягненні аліментів в твердій
грошовій сумі мінімальний розмір,
передбачений ч. 2 ст. 182 СК
України, а саме: не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, не застосовується.

Судами установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають спільних дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

24 листопада 2011 року шлюб між сторонами
було розірвано. Рішенням апеляційного
суду Луганської області від 19 квітня 2012
року ОСОБА_3 зобов'язано виплачувати
аліменти на неповнолітніх дітей у сумі
3 000 грн щомісячно (а.с. 8).

Згідно довідки Краснодонської
державної податкової інспекції від 16
січня 2013 року сума доходу позивача за
період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року склала 26 700 грн, тобто середній
щомісячний дохід становив 2 225 грн.

Із епікризів та виписок з історії
хвороби вбачається, що позивач
страждає хронічними захворюваннями
нирок та підшлункової залози, а також
сечокам'яною хворобою, у зв'язку з чим у
2012 - 2013 роках неодноразово перебував на
стаціонарному лікуванні.

Згідно доданих до матеріалів справи
фіскальних чеків та накладних
позивачем у зв'язку з його лікуванням
протягом 2012-2013 року здійснені витрати
на придбання ліків на суму 8 291,35 грн.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Верховного суду України № 3 від 15
травня 2006 року "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів" у
новому розмірі аліменти необхідно
стягувати з позивача, починаючи з дня
набрання рішенням законної сили.

З огляду на зазначені вимоги закону,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, правильно визначивши,
які правовідносини випливають із
встановлених обставин справи,
застосувавши до спірних правовідносин
норму закону, яка підлягала до
застосування, суди попередніх
інстанцій, виходячи з погіршення стану
здоров'я позивача, зміни його
матеріального стану у бік зменшення
доходу, відсутності у нього
стабільного доходу, з якого можна було
б утримувати аліменти в розмірі 3 000 грн,
дійшли обґрунтованого висновку про
наявність підстав для зменшення
розміру аліментів на дітей, які
стягуються з позивача за рішеннями
суду, до 1 700 грн.

Заперечуючи проти позову та оскаржуючи
рішення судів попередніх інстанцій,
відповідач ОСОБА_4 посилається на те, що
крім офіційного доходу, позивач має й
інші доходи, які не враховані судами
при вирішенні справи, однак належних та
допустимих доказів на підтвердження
цих обставин вона суду не надала.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваних
судових рішень.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 1 липня
2013 року в незмінній при апеляційному
перегляді частині та рішення
апеляційного суду Луганської області
від 25 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар Головуючий
Судді:В.І. Амелін С.О. Карпенко А.С.
Олійник В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін