Справа № 323/3877/13-ц
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

04.02.2014
м. Оріхів

04 лютого 2014 року
м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді Галчанського С.В.,

при секретарі судового засідання
Катречко А.О.,

за участю:

представника позивача
Богуславського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

встановив:

10 жовтня 2013 року позивач банк звернувся
до суду з цим позовом, підписаним
уповноваженим доданою довіреністю
представником Сафір Федором
Олеговичем (виконавець Рогава Тамаз
Триелович), в якому зазначав наступне.

Відповідно до укладеного договору №б/н
від 22.11.2007 року ОСОБА_2 (далі -
Відповідач) 22.11.2007 року отримав кредит у
розмірі 7000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36.60%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком Договір,
підтверджується підписом у заяві.
Копії Умов та правил надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою
додаються до позовної заяви.

При укладанні Договору сторони
керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно
цієї статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярі або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання
за Договором та угодою виконав в
повному обсязі, а саме надав
Відповідачу кредит у розмірі
встановленому Договором.

Відповідач не надав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК
України, Відповідач зобов'язання за
вказаним договором не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
Відповідач станом на 31.08.2013 року має
заборгованість - 22491,75 грн., яка
складається з наступного:

- 6362,79 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 11436,41 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 3383,42 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до умов
кредитного договору:

- 250.00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 1059,13 грн. - штраф (процентна
складова).

Розрахунок суми заборгованості
додається. (Розрахунок заборгованості
відображено з моменту надання та
отримання кредитної послуги.)

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

На даний час Відповідач продовжує
ухилятись від виконання зобов'язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь:

- заборгованість у розмірі 22491,75
грн. за кредитним договором № б/н від
22.11.2007 року;

- судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача Богуславський В.В. на
задоволенні позову наполягав, коротко
виклавши обставини позову.

У судове засідання, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання,
відповідач ОСОБА_2 не з'явився 05
листопада 2013 року та повторно 10 січня
2014 року, 04 лютого 2014 року. До суду
звернувся листом, в якому просив суд
застосувати позовну давність,
розглядати справу без його участі та
відмовити у задоволені позову. Відтак,
відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України
суд вирішує справу на підставі наявних
у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази в справі,
зокрема надані позивачем: розрахунок
заборгованості, копію заяви, копію умов
та правил надання банківських послуг,
копію паспорту відповідача,
реєстраційних документів юридичної
особи відповідача, платіжне доручення,
приходить до такого.

У судовому засіданні, відповідно до
досліджених доказів встановлено, що 22
лютого 2006 року відповідач громадянин
ОСОБА_2 підписав оформлену
представником Банку заяву в якій
відповідач громадянин ОСОБА_2 просив
відкрити рахунок та надати послуги,
проте не зазначено у заяві, які саме.

Також у заяві зазначено:

«Я ознайомився і погоджуюсь з Умовами
та Правилами надання банківських
послуг, а також Тарифами банку, які були
надані мені для ознайомлення у
письмовому вигляді. Своїм підписом я
підтверджую факт отримання мною
інформації про умови кредитування у
ПриватБанку, а також його
містознаходження.

Кредитну карту та ПІН отримав».

Вже після підпису відповідача у заяві
зазначено:

«Кредитний ліміт у сумі 7000,00. Валюта: UAN.

Заява підписана працівниками банку
(рос.): эксперт ОСОБА_6., управляющий
ОСОБА_7

Таким чином, відповідно до заяви, судом
встановлено, що в конкретний день
відповідач підписав заяву в якій
просив відкрити рахунок та надати
послуги, проте не зазначено, які саме,
ніякого кредитного договору не було
укладено, позивач банк не
зобов'язувався та не надавав грошові
кошти (кредит) відповідачу, як
позичальникові.

Разом з цим, відповідно до ст.1054 ЦК
України:

Стаття 1054. Кредитний договір

1. За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

2. До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

3. Особливості регулювання відносин за
договором про надання споживчого
кредиту встановлені законом.

(Статтю 1054 доповнено частиною третьою
згідно із Законом N 3795-VI від 22.09.2011)

Тобто, із встановлених судом обставин
не випливає того, що мало місце
укладення кредитного договору та не
випливає того, що мало місце виконання
такого договору сторонами, позивачем
чи відповідачем, оскільки відповідно
до положень ч.1 ст.1054 ЦПК України за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, а в заяві нічого не
вказано про такі обов'язки позивача
банку та відповідача та про виконання
таких обов'язків цими сторонами.

А оскільки, із встановлених судом
обставин не випливає того, що мало
місце укладення кредитного договору та
не випливає того, що мало місце
виконання такого договору сторонами,
позивачем чи відповідачем - є
недоведеними ці обставини, на які
позивач посилається, як на підставу
своїх вимог.

Відповідно до ст.60 ЦПК України:

Стаття 60. Обов'язки доказування і
подання доказів

1. Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

2. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

3. Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

4. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Саме через недоведеність обставин, на
які позивач посилається, як на підставу
своїх вимог, у задоволені позову
необхідно відмовити. Тобто, суд вважає
встановленою відсутність фактів, якими
обґрунтовуються вимоги і приходить до
висновку, що не були порушені права
позивача за захистом яких позивач
звернувся до суду.

Суд зазначає, що за загальним правилом,
ігнорування обов'язку доказування і
подання доказів у разі звернення до
суду, є обставиною, яка позбавляє суд
можливості встановити порушення,
невизнання або оспорювання прав.

Суд відхиляє наданий до позову
документ під назвою «Розрахунок
заборгованості за договором б/н від
22.11.2007, укладеного між банком та
клієнтом - ОСОБА_2, станом на 31.08.2013»
оскільки не містить інформації щодо
предмета доказування, не стосується
предмета доказування.

Суд відхиляє наданий до позову під
назвою «Условия и правила
предоставления банковских услуг»,
оскільки відповідач їх не підписував.

Суд відхиляє посилання у позові на те,
що при укладанні Договору сторони
керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно
цієї статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярі або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Мотиви відхилення наступні.

По-перше, відповідно до ст.634 ЦК України:

Стаття 634. Договір приєднання

1. Договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

2. Договір приєднання може бути
змінений або розірваний на вимогу
сторони, яка приєдналася, якщо вона
позбавляється прав, які звичайно мала,
а також якщо договір виключає чи
обмежує відповідальність другої
сторони за порушення зобов'язання або
містить інші умови, явно обтяжливі для
сторони, яка приєдналася. Сторона, яка
приєдналася, має довести, що вона,
виходячи зі своїх інтересів, не
прийняла б цих умов за наявності у неї
можливості брати участь у визначенні
умов договору.

3. Якщо вимога про зміну або розірвання
договору пред'явлена стороною, яка
приєдналася до нього у зв'язку зі
здійсненням нею підприємницької
діяльності, сторона, що надала договір
для приєднання, може відмовити у
задоволенні цих вимог, якщо доведе, що
сторона, яка приєдналася, знала або
могла знати, на яких умовах вона
приєдналася до договору.

Зазначаючи про формуляр або іншу
стандартну форму, ані у позову, ані в
судовому засіданні представники не
вказали, який саме документ є таким
формуляром або іншою стандартною
формою. Більш того, незрозуміло з яких
ознак представники позивача
визначають такий документ як формуляр
або іншою стандартною формою. Тобто,
якщо представники позивача невпевнені
в такому факті, то суд, напевно,
позбавлений можливості переконатися у
такому факті.

По-друге, відповідно до ст.1055 ЦК
України:

Стаття 1055. Форма кредитного договору

1. Кредитний договір укладається у
письмовій формі.

2. Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Письмова форма будь-якого договору, у
тому числі кредитного, полягає у
фіксації його змісту за допомогою
письмового тексту і підписання цього
тексту особами, які вчинили цей
договір.

Доказів того, що було підписано
відповідачем будь-який письмовий
текст, крім дослідженої судом заяви,
немає. Відтак, те, що у позові
називається договором - у всякому разі
є нікчемним, через недодержання
письмової форми.

По-третє, як вказано вище, відповідно до
ст.1054 ЦК України за кредитним договором
банк зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) на умовах, встановлених
договором. А відповідно до ст.1055 ЦК
України, кредитний договір укладається
у письмовій формі.

Доказів того, що було підписано
відповідачем будь-які умови, немає.
Відтак, немає правових підстав вважати,
що грошові кошти, які зазначені у
позові представником позивача є
кредитом, оскільки відсутні, умови,
встановлені договором, про які
наголошує ст.1054 ЦК України. Іншими
словами, немає умов, встановлених
договором - немає кредиту.

По-четверте, посилаючись на положення
ст.634 ЦК України, у позові не зазначено
який саме документ розглядається як
формуляр або інша стандартна форма. І
чому, з яких саме ознак документ
розглядається як формуляр або інша
стандартна форма.

По-п'яте, суду не надано доказів
одержання картки відповідачем, суду не
надано доказів про відкриття рахунку
та зарахування коштів, суду не надано
доказів використання коштів з картки.
Тобто ці обставини також не доведені.

Зазначений у заяві текст: «Кредитну
карту та ПІН отримав» суд не приймає до
уваги як підтвердження факту одержання
картки відповідачем, оскільки у заяві
не вказано про яку саме картку йдеться
у цьому тексті, а також, оскільки до
тексту «Кредитну карту та ПІН отримав»
у заяві нічого не йдеться про будь-які
відомості, які б стосувалися картки.

По-шосте, не надано жодних доказів для
доведення виконання банком обов'язків,
покладених п.4.8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» та п.п.2.4, 2.6 Положення про
порядок емісії платіжних карток і
здійснення операцій з їх
застосуванням, затвердженого
постановою Правління НБУ19.04.2005 №137
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19 травня 2005 р. за N 543/10823,
без виконання яких неможливе укладання
кредитного договору:

14.8. Банк та користувач укладають
договір щодо порядку та умов
використання електронного платіжного
засобу.

2.4. Укладення договору про надання та
використання платіжної картки
здійснюється згідно із законодавством
України та правилами платіжної
системи.

Цей договір може включати умови, що
визначають порядок відкриття
картрахунку і порядок надання та
використання платіжної картки.
Допускається укладення окремого
договору про відкриття картрахунку.

2.6. У договорі про надання та
використання платіжної картки мають
бути визначені предмет договору, права,
обов'язки клієнта та емітента, їх
відповідальність, порядок розгляду
спорів та інші визначені сторонами
умови.

На ці речи повинні звертати увагу
представники банку і формувати свою
практику з їх урахуванням. Щоб коли
справа доходила до суду, суд мав
правові підстави встановити порушення,
невизнання або оспорювання прав банку.
Бо наслідком відсутності правових
підстав для задоволення позову є
відмова у задоволені позову.

Разом з цим, суд застосовує позовну
давність за заявою відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, Суд,

Вирішив:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області
С.В.Галчанський