Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №280/1422/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів
Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 27
листопада 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до Харитонівського сільського голови -
Зубленко Зінаїди Святославівни, ОСОБА_2
про визнання заповіту нікчемним,
встановлення факту проживання,
визнання нотаріальної дії недійсною,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з даним позовом, мотивуючи його
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
батько ОСОБА_5 та після його смерті
відкрилась спадщина, у тому числі і на
33/100 частини житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1 та належав померлому на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданим 07.06.1993
року. Позивачка зазначала, що є
спадкоємцем першої черги за законом та
на час відкриття спадщини фактично
проживала з батьком, доглядала його,
провела обряд поховання, є такою, що
фактично прийняла спадщину. Проте,
батько за заповітом від 13.04.2004 року
заповів все своє майно онучці позивача
- ОСОБА_2, про існування якого позивач
дізналась лише на початку 2012 року від
своєї дочки. ОСОБА_3 вказувала на те, що
даний заповіт є нікчемним, оскільки
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт складений з
порушенням вимог, щодо його форми та
посвідчення. В оспорюваному заповіті
вказано, що останній було складено та
посвідчено в Харитонівській сільраді,
що не відповідає дійсності, оскільки
фактично заповіт було складено та
посвідчено в приміщенні
Коростишівської ЦРЛ, де лікувався
ОСОБА_5 А тому, позивачка просила
встановити факт постійного проживання
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, визнати недійсною
нотаріальну дію, щодо складання та
посвідчення заповіту, визнати його
нікчемним.

Рішенням Коростишівського районного
суду Житомирської області від 27
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Встановлено факт проживання
ОСОБА_3 на час відкриття спадщини із
спадкодавцем ОСОБА_5 Визнано нікчемним
заповіт від 13.04.2004 року складеного
ОСОБА_5 У задоволенні позову щодо
визнання недійсною нотаріальної дії,
щодо складання заповіту та посвідчення
заповіту - відмовлено за
безпідставністю. Стягнуто із ОСОБА_2 та
Зубленко З.С. на користь ОСОБА_3 по 172
грн. 05 коп. судового збору з кожного.

Не погоджуючись з даним судовим
рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Судом не встановлено усіх обставин, що
мають значення для справи, не
досліджено та не надано належної
оцінки доказам по справі, висновки суду
не відповідають обставинам справи.
Апелянт зазначає, що позивачем
пропущений строк для звернення до
суду.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції,
виходив із того, що оспорюваний заповіт
складений з порушенням його форми та
посвідчення і він є нікчемним, а тому, в
силу вимог ч.2 ст.215 ЦК України, визнання
його недійсним судом не вимагається.

З таким висновком суду
погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Відповідно до норм ст.1247 ЦК України
загальними вимогами до форми заповіту
є складання заповіту в письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт повинен бути
особисто підписаний заповідачем та
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними в ст. ст.1251-1252 цього
Кодексу.

Вимоги до форми заповіту,
передбачені нормами ст.1247 ЦК України,
названі загальними, вони стосуються як
випадків посвідчення заповіту
нотаріусом, так і іншими особами, яким
законом надані такі повноваження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5, який є батьком позивачки
(а.с.7,8).

Позивачка звернулась до суду з
позовом про визнання недійсним та
нікчемним заповіту, складеного на
користь відповідачки ОСОБА_2.

Як видно зі змісту оспорюваного
заповіту він був складений в с.
Харитонівка Коростишівського району
Житомирської області 13 квітня 2004 року і
посвідчений секретарем Харитонівської
сільської ради Зубленко З.С..(а.с.11).

Разом з тим, згідно медичної карти
стаціонарного хворого №1976/197
спадкодавець перебував на
стаціонарному лікування у
кардіологічному відділенні
Коростишівської районної лікарні в
м.Коростишеві з 12 квітня по 24 квітня 2004
року(а.с.43-51).

А відтак, в силу вимог ст.ст.1248,1252 ЦК
України міг бути посвідчений головним
лікарем, його заступником з медичної
частини або черговим лікарем цієї
лікарні у м. Коростишеві або
нотаріусом.

Зазначене свідчить про порушення
вимог, визначених діючим
законодавством, щодо форми та
посвідчення заповіту при його
складанні.

Згідно із ч. 1 ст.1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена
законом(нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Також колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції
щодо обгрунтованості позову в частині
встановлення факту проживання
позивачки на час відкриття спадщини із
спадкодавцем ОСОБА_5.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують обґрунтованих висновків
суду і не дають підстав вважати, що
рішення суду є незаконним, а тому,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував обставини справи, дав
належну правову оцінку доказам у
справі, вірно визначився у
правовідносинах, що виникли між
сторонами, і правильно вирішив спір.

За таких обставин апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 27
листопада 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: