Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого судді:
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі:
Ізвольській С.С.

за участю:

представника позивача - адвоката
ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх
дітей ОСОБА_4., ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя
особа - Орган опіки та піклування
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкоди в користуванні
квартирою та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3, яка діє в інтересах
своїх малолітніх дітей - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, звернулася з позовом про
визнання відповідача - ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
серпня 2003 року позивач перебувала у
цивільному шлюбі з відповідачем, від
якого народилися двоє дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після народження другої дитини спільне
життя сторін не склалось, оскільки
відповідач мав сумнів у тому, що є
батьком другої дитини, хоча згодом
факт батьківства був встановлений
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва.

З 2004 року ОСОБА_3 була одноособово
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2, яка
належала відповідачу на праві
власності.

У вказаній квартирі позивач з дітьми
зареєстрована і на даний час.

Відповідач - ОСОБА_2 був зареєстрований
одноособово у належній йому на праві
власності іншій квартирі - АДРЕСА_1

У вересні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
звернулася з позовом про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей,
після чого відповідач прописався в
квартирі АДРЕСА_1 та виселив позивачку
разом з малолітніми дітьми із вище
вказаної квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 04.04.2012 року ОСОБА_3 разом із
малолітніми дітьми була вселена в
квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 вказаним
рішенням зобов'язано не чинити
перешкод позивачу разом із малолітніми
дітьми у користуванні житлом.

10.08.2012 року ОСОБА_2 уклав з позивачкою,
яка діяла від імені та в інтересах
малолітніх дітей, договір дарування,
згідно з яким належну йому квартиру
АДРЕСА_2 подарував своїм дітям - по ?
частині кожному сину.

У зв'язку з тим, що з моменту укладення
договору дарування відповідач у
вказаній квартирі не проживає, речі не
зберігає, витрат на утримання квартири
не несе, за комунальні послуги не
сплачує, з підстав, передбачених ч. 2 ст.
405 ЦК України, позивач просить суд
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_2

На підтвердження факту не проживання
відповідача в квартирі понад рік без
поважних причин позивач надала акти за
підписами сусідів, просила також взяти
до уваги обставини, встановлені
судовими рішеннями, які набрали
законної сили.

Підтримавши у судовому засіданні
позовні вимоги, представник позивача
просив їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов ОСОБА_3 не визнав,
пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
квартирою та вселення.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що
договір дарування квартири був
укладений з тим наміром, щоб в рахунок
призначених апелентів за рішенням суду
забезпечити дітей.

Після укладення цього договору ОСОБА_3
змінила замки у вхідних дверях
квартири, винесла речі ОСОБА_2, фактично
виселивши його з квартири і з того часу
його до квартири не впускала.

За зверненням ОСОБА_2 28.11.2012р. до міліції
з приводу таких незаконних дій
позивачки було відкрито кримінальне
провадження, яке тривало до 10.10.2013р.

Всі ці обставини свідчать про
наявність поважних причин не
проживання відповідача в спірній
квартирі та про відсутність правових
підстав для визнання його особою, яка
втратила право користування житловим
приміщенням за ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Оскільки кримінальне провадження
закінчене постановою про його
закриття, відповідач просить захистити
його порушене право шляхом задоволення
зустрічного позову, а саме - усунути
перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_2, вселити його у вказану
квартиру, зобов'язати ОСОБА_3 передати
йому ключі від вхідних дверей в
квартиру та не чинити перешкоди йому в
користуванні житлом.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації в судові засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
проте, неявка представника третьої
особи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, судом
встановлено наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належить на
праві власності малолітнім ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, - на підставі
договору дарування квартири від
10.08.2012р., укладеного між відповідачем -
ОСОБА_2 (дарувальник) та позивачем -
ОСОБА_3, яка діяла в інтересах своїх
малолітніх дітей (обдарованих),
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрованому в
реєстрі за №8159.

Право власності малолітніх ОСОБА_5
та ОСОБА_4 на зазначену квартиру
зареєстровано в Комунальному
підприємстві Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 28.08.2012р. номер запису
36717, в книзі: д. 1044-294.

З довідки №380, виданої ЖРЕО №418
17.07.2013р. убачається, що в квартирі
АДРЕСА_2 зареєстровані власники -
малолітні ОСОБА_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, їх мати - ОСОБА_3 та батько -
ОСОБА_2

Стаття 160 Житлового кодексу
України передбачає, що члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві власності,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму.

Отже, відповідач має право
користування квартирою АДРЕСА_2

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім обставин,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Частина 2 статті 405 Цивільного
кодексу України, на яку посилається
позивач за первісним позовом,
встановлює, що член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Тобто, доказуванню підлягав факт
відсутності відповідача - ОСОБА_2 понад
один рік без поважних на те причин.

З наданих позивачем суду актів від
17.02.2013р., 13.03.2013р., 22.05.2013р., убачається, що
мешканці квартир НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3
склали їх про те, що дійсно в квартирі
АДРЕСА_2 не проживає ОСОБА_2 - на час
відвідування квартири останнього в
квартирі не було і його речей також.

Зазначеними актами підтверджуються
обставини, що мали місце на момент їх
складання, - починаючи з 17.02.2013р.

Як підтверджується матеріалами
справи, ОСОБА_3 звернулася з позовом про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
14.10.2013р.

Доводи позивача - ОСОБА_3 про
відсутність відповідача - ОСОБА_2 в
квартирі понад рік без поважних причин
спростовується матеріалами
кримінального провадження №0000033
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356
КК України, з яких убачається, що
16.11.2012р. ОСОБА_2 звернувся до
прокуратури м. Києва з заявою щодо
неправомірних дій ОСОБА_3 з приводу
створення перешкод у користуванні
квартирою; даний матеріал спрямований
за підслідністю до Дніпровського РУГУ
МВС України в м. Києві для проведення
перевірки в ході якої встановлено, що
23.08.2012р. ОСОБА_3 змінила замки у вхідних
дверях квартири та винесла речі,
належні ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2;
кримінальне провадження було закрито
постановою старшого слідчого відділу
Дніпровського РУГУ МВС України в м.
Києві Мазуром А.О. тільки 10.10.2013р. на
підставі п.2) ч. 1 ст. 284 КПК України (між
сторонами виникли цивільно-правові
відносини, що не відноситься до
компетенції правоохоронних органів).

Оскільки причинами неможливості
ОСОБА_2 користуватися житлом є
відсутність ключів у нього від вхідних
дверей, замки в яких змінила ОСОБА_3,
особисті неприязні відносини між
сторонами, в силу яких ОСОБА_3 створено
перешкоди ОСОБА_2 у проживанні в
квартирі, такі причини відсутності
ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 суд визнає
поважними, а право ОСОБА_2
користуватися квартирою - порушеним.

Доводи представника позивача
ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 має інше житло
у власності не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки не входять в коло
доказування по даній справі.

Крім того, як показав допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_11, який
є сином ОСОБА_2, батько тривалий час
проживає у його квартирі.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Докази порушення, невизнання або
оспорювання відповідачем ОСОБА_2 права
власності своїх малолітніх дітей на
квартиру АДРЕСА_2 не надано, натомість,
наявні в матеріалах справи докази
підтверджують факт зміни ОСОБА_3 замків
від вхідних дверей в квартиру,
винесення нею речей відповідача та
створення йому перешкод у користуванні
квартирою.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє
в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням задоволенню не
підлягають, а зустрічний позов ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та вселення
належить задовольнити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
судовий збір, сплачений ОСОБА_5,
підлягає стягненню з ОСОБА_3

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України, ст. 160 ЖК
України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 208-209, 212-215,
218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3, яка
діє в інтересах малолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа -
Орган опіки та піклування Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2.

Зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_2
комплект ключів від замків на вхідних
дверях і не чинити йому перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 229,
40 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Дніпровський
районний суд міста Києва протягом
десяти днів після його проголошення в
судовому засіданні, а учасниками
судового розгляду, які не були присутні
під час проголошення рішення, протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: