№2/255/468/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді - Цукурова В.П.,

при секретарі - Губаль В.В.,

за участю представника
позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів, отриманих за угодою
від 07 березня 2013 року, стягнення
завдатку, отриманого за попереднім
договором від 06 квітня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів, отриманих за угодою
від 07 березня 2013 року, стягнення
завдатку, отриманого за попереднім
договором від 06 квітня 2013 року,
посилаючись на наступне.

06 квітня 2013 року між позивачкою та
ОСОБА_2 було укладено попередній
договір про продаж частки житлового
будинку. Договір було посвідчено
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №1440.

Відповідно до п. 1 вказаного договору
відповідачка зобов'язалась до 01 серпня
2013 року укласти з позивачкою договір
купівлі-продажу належної їй частки
житлового будинку із земельною
ділянкою АДРЕСА_1.

Пунктом 2 вказаного договору було
визначено загальну ціну майна, що
продається - 240 000,00 гривень, з них 80 000,00
гривень - вартість частки будинку, 160
000,00 гривень, - вартість земельної
ділянки.

Проте, до теперішнього часу
відповідачка ухиляється від укладання
договору купівлі-продажу будинку,
посилаючись на неготовність
документів.

Договір купівлі-продажу сторони
повинні були укласти через чотири
місяці після укладання попереднього
договору.

При укладанні попереднього договору
позивачка передала відповідачці
завдаток у розмірі 120 000,00 гривень.

Відповідно до п. 8 попереднього
договору відповідачка погодилась, що у
випадку неукладення в зазначений
термін (01.08.2013 року) договору
купівлі-продажу, вона повинна сплатити
подвійну суму завдатку.

Крім того, 07.03.2013 року між позивачкою та
відповідачкою було укладено угоду про
завдаток. Відповідно до умов даної
угоди позивачка передала ОСОБА_2 4 000,00
гривень у якості завдатку. Цей договір
не було нотаріально посвідчено.

Позивачка просила стягнути зі ОСОБА_2
на її користь 4 000,00 гривень, отримані
нею за угодою від 07.03.2013 року, 120 000,00
гривень - завдаток, отриманий за
попереднім договором від 06.04.2013 року, 120
000,00 гривень - суму у розмірі завдатку за
ухилення від виконання обов'язків за
договором від 06.04.2013 року.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином. Представник позивачки
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, надав пояснення, аналогічні
викладеним у позові. Просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково.
Пояснила, що брала 4 000,00 гривень за
угодою про завдаток від 07.03.2013 року та 120
000,00 гривень за попереднім договором
від 06.04.2013 року. Зазначила, що
неможливість укладання договору
купівлі-продажу обумовлена
необхідністю підготовки великої
кількості документів. У задоволенні
позову в частині стягнення подвійного
розміру завдатку просила відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснив, що відповідачка є його матір'ю.
У 2013 році було вирішено продати належну
їй частину будинку та землю, для чого
вони дали оголошення в газеті та до них
звернулась ріелторська фірма «Маркиз».
Дана фірма запропонувала покупця -
ОСОБА_3 Вони уклали угоду про завдаток
від 07.03.2013 року та попередній договір
від 06.04.2013 року. Пізніше стало відомо, що
позивачка відмовилась від послуг
ріелтора щодо оформлення документів.
Свідок вважає, що позивачка
перешкоджає укладанню договору
купівлі-продажу, в той час, як він з
матір'ю готові укласти договір, але для
цього необхідно ще підготувати деякі
документи.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивачки, відповідачка, свідка,
дослідивши докази у справі в їх
сукупності, прийшов до висновку про
необхідність задовольнити частково
позовні вимоги з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідачці ОСОБА_2 належить частина
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування 25/1000 частки двох житлових
будинків з надвірними побудовами від
26.12.2011 року (а.с. 7), свідоцтва про право
власності на спадщину за законом від
19.04.1975 року (а.с. 8) та договору дарування
від 19.04.1975 року (а.с. 9)

06 квітня 2013 року між позивачкою та
ОСОБА_2 було укладено попередній
договір про продаж частини житлового
будинку АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №1440 (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 вказаного договору
відповідачка зобов'язалась до 01 серпня
2013 року укласти з позивачкою договір
купівлі-продажу належної їй частки
житлового будинку із земельною
ділянкою АДРЕСА_1.

Пунктом 2 вказаного договору було
визначено загальну ціну майна, що
продається - 240 000,00 гривень, з них 80 000,00
гривень - вартість частки будинку, 160
000,00 гривень, - вартість земельної
ділянки.

Згідно п. 7 договору, покупець передає
продавцю завдаток у сумі 120 000,00 гривень,
в рахунок належних з неї платежів за
вказані будинок та земельну ділянку, на
підтвердження зобов'язання та на
забезпечення його виконання.

Так, 06.04.2013 року позивачкою було
передано відповідачці грошові кошти у
сумі 120 000,00 гривень, що не оспорювалось
сторонами в судовому засіданні.

Крім того, на виконання угоди про
завдаток від 07.03.2013 року, позивачкою
було передано ОСОБА_2 4 000,00 гривень в
рахунок оплати за договором
купівлі-продажу частини житлового
будинку (а.с. 6).

Проте, судом встановлено, що до
теперішнього часу договір
купівлі-продажу частини будинку
АДРЕСА_1 не укладено.

Статтею 635 ЦК України встановлено, що
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір у
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена - у
письмовій формі.

При цьому, сторона, яка необґрунтовано
ухиляється від укладення договору,
передбаченого попереднім договором,
повинна відшкодувати другій стороні
збитки, завдані простроченням, якщо
інше не встановлено попереднім
договором або актами цивільного
законодавства.

Як вбачається з укладеного між
сторонами попереднього договору від
06.04.2013 року, ним визначені істотні умови
основного договору, умови забезпечення
виконання цього договору та
відповідальність за його невиконання,
а також зобов'язання сторін укласти в
обумовлений строк основний договір на
умовах, встановлених цим договором.

Так, відповідно до п. 8 попереднього
договору, продавець отримав завдаток у
розмірі, визначеному у п. 7 цього
договору до його підписання, і, у
випадку невиконання умов цього
договору, або не укладення в зазначений
термін договору купівлі-продажу
зазначених частин двох житлових
будинків та частини земельної ділянки,
сплачує покупцю подвійну суму
завдатку.

У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК
України сторона, яка необґрунтовано
ухиляється від укладення договору,
передбаченого попереднім договором,
повинна відшкодувати другій стороні
збитки, завдані простроченням, якщо
інше не встановлено попереднім
договором або актами цивільного
законодавства.

При цьому, під ухиленням слід розуміти
не намір відмовитись від договору, а
конкретні дії учасників правовідносин,
спрямованих на невиконання умов
договору.

Так, відповідачка не заперечувала
проти того, що нею не підготовлені всі
необхідні документи для оформлення
договору купівлі-продажу, у зв'язку з
чим укладання договору поки неможливо.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що відповідно до
умов попереднього договору та угоди
про завдаток, позивачка сплатила
відповідачці 120 000,00 гривень та 4 000,00
гривень відповідно.

При цьому, завдаток одночасно є доказом
самого факту існування зобов'язання,
виконує платіжну функцію та є способом
забезпечення виконання зобов'язання.

З огляду на зазначене та положення
ст.ст. 546, 548 ЦК України завдатком може
бути забезпечене лише дійсне
зобов'язання.

У відповідності до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Це правило застосовується у випадках,
коли між сторонами було укладено
договір, але він не виконується з вини
якоїсь із сторін. У разі, коли сторони
лише домовились укласти договір, але
відповідно його не оформили, сплачені в
рахунок виконання договору платежі
вважаються авансом і повертаються в
тому розмірі, в якому надавались.

Таким чином, оскільки сторонами
договір купівлі-продажу не укладено,
тому одержані ОСОБА_2 від ОСОБА_3
грошові кошти є не завдатком, а авансом,
який підлягає поверненню позивачці в
розмірі сплаченої суми - 120 000,00 гривень
за попереднім договором та 4 000,00
гривень за угодою про завдаток.

Позовні вимоги про стягнення подвійної
суми завдатку є необґрунтованими та
такими, що не засновані на законі. У
суду немає правових підстав для їх
задоволення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність частково
задовольнити позовні вимоги вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів, отриманих за угодою
від 07 березня 2013 року, стягнення
завдатку, отриманого за попереднім
договором від 06 квітня 2013 року та
стягнути з відповідачки на користь
позивачки грошові кошти, отримані за
угодою від 07 березня 2013 року, у розмірі 4
000,00 гривень, завдаток, отриманий за
попереднім договором від 06 квітня 2013
року, у розмірі 120 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідачки на
користь позивачки судовий збір
пропорційно задоволеній частині
позовних вимог у розмірі 1 240,00 гривень.

Справу розглянуто в межах заявлених
позивачкою позовних вимог з
урахуванням обраного нею способу
захисту права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 526, 546, 548, 570, 632, 635 ЦК України, ст.ст.
11, 58-60, 88 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів, отриманих
за угодою від 07 березня 2013 року,
стягнення завдатку, отриманого за
попереднім договором від 06 квітня 2013
року - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошові кошти, отримані за угодою від 07
березня 2013 року, у розмірі 4 000,00 гривень,
завдаток, отриманий за попереднім
договором від 06 квітня 2013 року, у
розмірі 120 000,00 гривень, судові витрати у
розмірі 1 240,00 гривень, а всього стягнути
125 240 (сто двадцять п'ять тисяч двісті
сорок) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано через Ворошиловський
районний суд м.Донецька до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті
у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
В.П.
Цукуров