інстанції - Черних О. М.Номер
провадження 22-ц/788/206/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 5
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І., Шевченка В. А.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
третя особа: ЖБК № 117 про розподіл майна
подружжя, визнання права власності на
1/2 частину квартири,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 грудня 2013 року позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розподіл майна
подружжя та визнання права власності
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/9
частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову ОСОБА_5 в задоволенні
позову.

При цьому зазначає, що спірна квартира
придбана за кошти її батьків та дочки
ОСОБА_4, а позивач ніяких коштів в
придбання квартири не вкладав, а тому
ця квартира не є спільним майном
подружжя.

Вказує, що позивачем пропущений строк
позовної давності на звернення з
позовом до суду.

Вважає, що ОСОБА_5 не надано доказів, що
він дійсно має право на 2/9 частини
спірної квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому зазначає, що при ухваленні
рішення в порушення норм ЦПК України
вона не була залучена до справи третьою
особою з самостійними вимогами.

Вказує, що з квітня 2004 року вона була
прийнята на загальних зборах членів
кооперативу в члени
житлово-будівельного кооперативу № 117.
З цього часу по березень 2006 року вона
самостійно сплатила пайових внесків за
спірну квартиру на суму 16879 грн., а тому
вважає, що має право на 1/3 частини
квартири.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,
які підтримали доводи апеляційних
скарг, позивача ОСОБА_5 та його
представника ОСОБА_6, які заперечували
проти доводів скарг, представника
третьої особи голови ЖБК № 117 Соловйова
С.М., який при розгляді справи
покладався на розсуд суду, вивчивши
матеріали справи і перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 08 липня 1978 року по 25 грудня 2007 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі (а.с. 29-30).

Рішенням міськвиконкому № 617 від 15
жовтня 2002 року ОСОБА_3 взята на облік
бажаючих вступити в ЖБК для одержання
3-х кімнатної квартири (а.с. 36).

Згідно з договором дарування від 08
листопада 2002 року ОСОБА_8 подарував
ОСОБА_3 гроші в сумі 37100 грн. для
придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с. 33). З
цих грошей за вказане жиле приміщення
нею був внесений пайовий внесок в сумі
32690 грн. (а.с. 78).

Рішенням виконавчого комітету
Сумської міської ради від 29 серпня 2006
року № 435 ОСОБА_3 було надано
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9). На
підставі цього рішення їй було видано
свідоцтво про право власності на
квартиру та зареєстровано в
Комунальному підприємстві «Сумське
міське бюро технічної інвентаризації»
(а.с. 37-38).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_5 та визнання
за ним права власності на 2/9 частин
квартири, суд першої інстанції виходив
з того, що 4/9 частин квартири АДРЕСА_1
набуто сторонами у справі за час шлюбу,
тому належить їм на праві спільної
сумісної власності, а решта 6/9 частин
цієї квартири визнані судом, як
особиста власність ОСОБА_3, набута за
кошти, передані їй в дар батьком ОСОБА_8

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 384 ЦК
України, член житлово-будівельного
кооперативу має право володіння і
користування, а за згодою кооперативу -
і розпорядження квартирою, яку він
займає в будинку кооперативу, якщо він
не викупив її.

Відповідно до п. 23 Примірного
статуту ЖБК, вступні внески вносяться
членами ЖБК, які вступили до
кооперативу до здачі будинку (будинків)
в експлуатацію. Вступні і пайові внески
члени ЖБК вносять на рахунок
кооперативу в установі банку.

Як вбачається з довідки
виконавчого комітету Сумської міської
ради народних депутатів № 119 від 19
вересня 2006 року, ОСОБА_3 є членом
житлово-будівельного кооперативу № 117
і їй належить трикімнатна кооперативна
квартира АДРЕСА_1. Повна вартість
квартири в сумі 58489 грн. 84 коп. виплачена
повністю (а.с. 32).

25 вересня 2006 року Виконавчим
комітетом Сумської міської ради на ім'я
ОСОБА_3 видано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно: на
кооперативну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 37).

Судом першої інстанції вірно
встановлено та не спростовано
відповідачем у справі, що пайовий
внесок за квартиру в сумі 32690 грн.
ОСОБА_3 було сплачено з грошей,
переданих їй у дар ОСОБА_8, а решту
пайових внесків було сплачено ЖБК № 117
у період сумісного проживання за
рахунок спільних коштів подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_5

При цьому, судом правильно не
взято до уваги посилання відповідача,
що пайові внески за квартиру вносились
нею також за рахунок грошей, отриманих
у спадщину від ОСОБА_8, оскільки ця
обставина не знайшла свого
підтвердження під час розгляду справи
в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
те, що з квітня 2004 року ОСОБА_9 вийшла з
членів ЖБК № 117, а вона була прийнята на
загальних зборах в члени цього
житлово-будівельного кооперативу, не
заслуговують на увагу колегії суддів,
оскільки належних та допустимих
доказів на підтвердження цих фактів, а
також того, що вона була
паєнагромадженою, всупереч вимогам ст.
ст. 10, 60 ЦПК України, суду не надано.

Тому сам по собі факт внесення
ОСОБА_4 16879 грн. пайових внесків за
квартиру на рахунок ЖБК № 117, не
свідчить про належність їй на праві
власності 1/3 частини цієї квартири.

Згідно зі ст. 146 ЖК України,
роз'ясненнями п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 вересня
1987 року № 09 «Про практику застосування
судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи» пай,
внесений подружжям в ЖБК у період
сумісного проживання за рахунок
спільних коштів, а після повної сплати
пайового внеску - квартира є їх
спільним майном і підлягає поділу на
загальних підставах.

Отже, висновок суду першої
інстанції, що 4/9 частин квартири
АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, оскільки були
придбані під час перебування останніх
в шлюбі за рахунок спільних коштів,
ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
про те, що спірна квартира повністю
придбана за кошти її батьків, які
отримані за договором дарування
коштів, а отже є її особистою власністю,
є безпідставними, оскільки судом при
вирішенні даного спору зазначена
обставина врахована.

Її твердження про те, що позивачем
пропущений строк позовної давності не
заслуговують на увагу, оскільки
порушення майнового права позивача
сталося в травні 2013 року, тобто він
звернувся до суду в межах трирічного
строку, що було встановлено місцевим
судом та надано з цього приводу
відповідні обгрунтування.

Враховуючи викладене, оскаржуване
рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 25 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -