РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси

у складі: головуючого судді
Загороднюка В.І.

при секретарі
Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, поділ майна подружжя,
визнання права особистої приватної
власності, про стягнення аліментів та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2013 р. позивачка звернулася до суду з
позовом до відповідача про розірвання
шлюбу.

В ході розгляду справи позивачка
неодноразово уточнювала позовні
вимоги та 05.11.2013 р. подала уточнену
позовну заяву про розірвання шлюбу,
поділ майна подружжя, визнання права
особистої приватної власності, про
стягнення аліментів.

Згідно останнього уточнення до позову
від 27.01.2014 р. позивачка просить
розірвати шлюб, який було
зареєстровано між нею та відповідачем
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Одеського міського
управління юстиції, актовий запис № 369;
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у
розмірі 3 000 гривень щомісячно,
починаючи з 01.04.2013 року до досягнення
дитиною повноліття; визнати за нею
право особистої приватної власності на
квар тиру за адресою: АДРЕСА_1;
розподілити спільне майно подружжя
наступним чином: залишити за нею право
власності на земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 0,0500 га, кадастровий
номер :02:011:0092; залишити за ОСОБА_2
право власності на автомобіль марки
Nissan, модель X-Тrail, 2008 року випуску,
сірого кольору, державний номер НОМЕР_1,
кузов НОМЕР_2; стягнути з відповідача на
її користь судовий збір.

(а.с. 2, 119-123, 181-182)

При цьому посилається на те, що 30 квітня
2011 року між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб. За період шлюбу,
через некоректні, асоціальні вчинки
чоловіка, зокрема насильство в сім'ї,
діаметрально-протилежні погляди на
життя та на сімейні відносини, між нами
почали виникати сварки, що з часом
зробило неможливим сумісне проживання
та ведення спільного господарства.
Почуття взаємної поваги та кохання
зникли, що призвело до необхідності
розірвати шлюб. В квітні 2013 р.
відповідач пішов з квартири. Від шлюбу
вони мають малолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.
Відповідач не цікавиться долею та
вихованням дитини, не надає
матеріальної допомоги, та жодних
заперечень щодо проживання дитини з
матір'ю в нього немає. З 01.04.2013 року
жодної матеріальної допомоги дитині
відповідач не надавав. Відповідач
займається господарською діяльністю
та його річний дохід приблизно 500 000 - 800
000 гривень, тому просить стягувати з
відповідача аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень.

17.05.2005 р. між нею та ТОВ
«Берег-Стройгруп» було укладено
договір №51 про дольову участь у
будівництві житла, згідно якого вона
стала пайовиком в дольовій участі
будівництва житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Повна вартість даної квартири була нею
сплачена ще у травні 2007 року, тому
просить визнати за нею право приватної
особистої власності на вказану
квартиру.

Під час перебування у шлюбі ними було
придбано земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 0,0500 га, кадастровий
номер :02:011:0092 та автомобіль марки
Nissan, модель X-Тrail, 2008 року випуску,
сірого кольору, державний номер НОМЕР_1,
кузов № НОМЕР_2. Спільне майно просить
поділити виділивши їй у власність
земельну ділянку, а відповідачу
автомобіль.

Відповідач звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, який ним
в ході розгляду справи неодноразово
уточнювався. Згідно останнього
уточнення до позову від 17.12.2013 р.
просить поділити майно, що є спільною
сумісною власністю визнавши за кожним
з них право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 на 1/2 частину
земельної ділянки, яка знаходиться в
АДРЕСА_3 та на 1/2 частину автомобілю
марки Nissan, модель X-Тrail, 2008 року випуску,
сірого кольору, державний номер НОМЕР_1,
кузов № НОМЕР_2.

(а.с. 155-157)

При цьому посилається на те, що під час
знаходження у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6 ними було набуте наступне майно:
двокімнатна квартира АДРЕСА_1 та
земельна ділянка, яка знаходиться в
АДРЕСА_3. Право власності на
вищезазначене майно оформлено на
ОСОБА_6 Також, в 2011 р. в період сумісного
проживання однією сім'єю з позивачкою
за адресою: АДРЕСА_1, за його власні
кошти був зроблений ремонт у вказаній
квартирі. Значні витрати, понесені на
ремонт квартири були направлені на
облаштування квартири задля більш
комфортного подружнього проживання,
внаслідок чого були створені всі
необхідні умови для проживання в даній
квартирі. Оскільки на сьогоднішній
день він вже не мешкає в квартирі
АДРЕСА_1, й створеними благами та
зручностями не користується, а також
всі речі, які були придбані для ремонту
та облаштування квартири залишаються
ОСОБА_1, вважає що за ним слід визнати
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивачки уточнений позов підтримав та
просив його задовольнити, уточнений
зустрічний позов не визнав.

Представник відповідача в судовому
засіданні уточнений позов визнав
частково в частині розірвання шлюбу та
частково в розмірі аліментів, в іншій
частині не згоден. Уточнений
зустрічний позов підтримав.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що як основний так і
зустрічний позов підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що з згідно
свідоцтва про шлюб 30.04.2011 р. Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції було зареєстровано шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблений
актовий запис № 369.

(а.с. 3)

Від шлюбу сторони мають малолітню
доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

(а.с. 4)

Суд вважає, що оскільки сім'я фактично
розпалась, та існує формально, тому
надання строку для примирення є
безпідставним, отже шлюб підлягає
розірванню. Після розірвання шлюбу
позивачці слід залишити прізвище
„ОСОБА_1".

Донька сторін - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає разом з позивачкою за адресою:
АДРЕСА_1. Кошти на утримання доньки
відповідач не надає, донька
знаходиться на повному забезпечені
позивачки.

Відповідач є фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про державну
реєстрацію від 22.03.2010 р.

(а.с. 110)

Відповідно до договору ДП № 16 від 01.12.2010
р. та договору ПП №? 39 від 01.04.2011 р., що
укладені між ПП „Торгівельний центр
„Староконний" та ОСОБА_2 останньому
передано майнове право користування та
експлуатації відповідно павільйону
НОМЕР_3 та павільйону НОМЕР_4, які
розташовані на території
Торгівельного центру „Староконний" за
адресою: м.Одеса пров. Староконний, 6.

(а.с. 143-148)

Відповідно до листа Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м.Одеси Головного управління
міндоходів в Одеській області №
175/9/1552-172 від 17.01.2014 р. та податкових
декларацій ФОП ОСОБА_2 здійснює
підприємницьку діяльність на підставі
сплати єдиного податку за видом
господарської діяльності: роздрібна
торгівля побутовими електротоварами в
спеціалізованих магазинах. Протягом 2012
р. одержано валового доходу 367 560
гривень та за 1 квартал 2013 р. 156 000
гривень.

(а.с. 174-180)

Таким, чином із наданих доказів
вбачається, що відповідач є фізичною
особою підприємцем, веде
підприємницьку діяльність та отримує
відповідні доходи, отже повинен та може
сплачувати аліменти на утримання
доньки. Разом з тим, суд вважає, що з
врахуванням матеріального та
сімейного стану обох сторін, в тому
числі тих обставин, що на утриманні
відповідача знаходиться мати інвалід
другої групи на користь позивачки слід
стягнути аліменти на утримання доньки
у розмірі 1 500 гривень.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Будь-яких доказів того, що
позивачка вживала заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не могла їх одержати у зв'язку з
ухиленням останнього від їх сплати
суду не надано.

Тому, суд вважає, що з відповідача на
користь позивачки слід стягнути
аліменти на утримання дочки починаючи
з дня пред'явлення позову про стягнення
аліментів, тобто з 05.11.2013 р.

Суд вважає, що за вказаних обставин з
урахуванням матеріального стану
сторін, слід визначити розмір
аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень
щомісячно починаючи з 05.11.2013 р. до
досягнення дитиною повноліття, а саме
до ІНФОРМАЦІЯ_3.

17.05.2005 р. між ТОВ «Берег- Будгруп» та
ОСОБА_1 було укладено договір № 51 про
дольову участь у будівництві житла,
згідно якого позивачка стала пайовиком
в дольовій участі будівництва
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. У відповідності до
додатку №1 до договору визначено
графік сплати пайових внесків,
останньою датою сплати пайового внеску
визначено 17.08.2006 року.

(а.с. 19-25)

Згідно Листа ТОВ «Берег-Будгруп» № 16/09-1
від 16 вересня 2013 року позивачка
здійснила всі платежі за договором № 51
від 17.05.2005 р. про дольову участь у
будівництві житла станом на 15.05.2007 р.

Здійснення позивачкою оплати за
договором № 51 від 17.05.2005 р. також
підтверджується відповідними
квитанціями.

02.02.2009 р. між ТОВ «Берег-Будгруп» та
ОСОБА_1 було складено акт № 8
прийому-передачі будівельної
готовності квартири АДРЕСА_1.

(а.с. 28-35, 38, 129)

06.10.2011 р. Виконавчим комітетом Одеської
міської ради на ім'я ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про право власності на
АДРЕСА_1. та своє право власності
позивачка зареєструвала в КП „ОМБТІ та
РОН" 12.10.2011 р.

(а.с. 39-40)

Крім того, ОСОБА_2 15.04.13 року, була
написана розписка, згідно якої він не
претендує та не має право на квартиру
АДРЕСА_1, ані під час шлюбу, ані після
його розірвання.

(а.с. 43)

Таким чином, судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 придбана позивачкою
за її особисті кошти до укладення шлюбу
з відповідачем.

У відповідності до ст.57 Сімейного
кодексу України, особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним до шлюбу.

Отже слід визнати за позивачкою право
особистої приватної власності на квар
тиру АДРЕСА_1.

Будь-яких доказів того, що відповідачем
було затрачено значні кошти на
проведення ремонту вказаної квартири,
внаслідок чого були створені всі
необхідні умови для проживання в ній
суду не надано.

Згідно договору купівлі-продажу № 595
від 27.06.2012 р., укладеному між ОСОБА_7 та
ОСОБА_1, остання придбала земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 0,0500 га,
кадастровий номер :02:011:0092

(а.с. 46-47, 47, 48)

Як вбачається з свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від
29.05.2012 р. ОСОБА_2 є власником автомобілю
марки Nissan, модель X-Тrail, 2008 року випуску,
сірого кольору, державний номер НОМЕР_1,
кузов НОМЕР_2.

(а.с. 97, 137)

Отже за час перебування у шлюбі
сторонами було придбано земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 0,0500 га,
кадастровий номер :02:011:0092 та
автомобіль марки Nissan, модель X-Тrail, 2008
року випуску, сірого кольору, державний
номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 60 Сімейного
Кодексу України, майно набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 70 Сімейного Кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд вважає що спільне
майно подружжя слід поділити наступним
чином виділивши у власність ОСОБА_1
земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 0,0500
га, кадастровий номер :02:011:0092.
Виділення саме у власність ОСОБА_1
земельної ділянки також буде
враховувати інтереси доньки сторін по
справі, яка проживає разом з
позивачкою.

Автомобіль марки Nissan, модель X-Тrail, 2008
року випуску, сірого кольору, державний
номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 слід
виділити у власність позивача,
оскільки останній постійно
користується зазначеним автомобілем.

Суд не погоджується з варіантом поділу
майна, що запропонований відповідачем
щодо визнання права власності в рівних
частках на кожний об'єкт права
власності, оскільки такій варіант
поділу майна буде перешкоджати кожній
із сторін в розпорядженні цим об'єктом
майна.

Враховуючи те, що при зверненні до суду
позивачкою було сплачено судовий збір
в загальному розмірі 3 029,40 гривень та
відповідачем було сплачено судовий
збір в загальному розмірі 3 670,40 гривень
та позовні вимоги сторін задоволено
частково, судові витрати з відповідача
на користь позивачки не стягуються.

На підставі викладеного та
керуючись, ст.ст. 57, 60, 70-71, 105, 110, 112, 113, 184,
191 СК України СК України, ст.ст. 213-215, ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, поділ майна подружжя, визнання
права особистої приватної власності,
про стягнення аліментів задовольнити
частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити
частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, що був зареєстрований Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції 30.04.2011 р., про що зроблений
актовий запис № 369.

Після розірвання шлюбу відповідачці
залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця Республіки Молдова на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча
п'ятсот) гривень щомісячно починаючи з
05.11.2013 р. до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої
приватної власності на квар тиру
АДРЕСА_1, яка складається з однієї
житлової кімнати загальною площею 76,8
кв.м., житловою площею 15,1 кв.м. та
підсобною площею 54,7 кв.м.

Поділити спільне майно подружжя,
виділивши у власність ОСОБА_1 земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 0,0500 га,
кадастровий номер :02:011:0092.

Виділити у власність ОСОБА_2
автомобіль марки Nissan, модель X-Тrail, 2008
року випуску, сірого кольору, державний
номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

В іншій частині основного та
зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що
протягом десяти днів з дня
проголошення подається апеляційна
скарга на рішення суду першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу потягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

27.01.2014