інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/332/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 52
УХВАЛА

12 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Рибалки В. Г.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Ковпаківського районного
суду м. Суми від 16 січня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремпобуттехніка»,
третя особа: ОСОБА_4, про поновлення на
роботі, стягнення заборгованості,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, заборгованості за листком
непрацездатності та моральної шкоди,-

в с т а н о в
и л а :

27 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ТОВ
«Ремпобуттехніка», в якому просила суд
поновити її на посаді головного
бухгалтера ТОВ «Ремпобуттехніка» та
стягнути з відповідача на її користь:
заборгованість по заробітній платі за
фактично відпрацьований час з 29
листопада по 12 грудня 2013 року в сумі 1332
грн.; середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 13 грудня 2013 року
по час ухвалення рішення судом;
заборгованості за листком
непрацездатності в сумі 827,41 грн.;
моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду
м. Суми від 16 січня 2014 року провадження
в справі закрито, фактично з тих
підстав, що справа не підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи та на
порушення норм процесуального права,
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

По суті доводить, що суд першої
інстанції помилково дійшов висновку,
що позов підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства. Вказує, що
спірні правовідносини є трудовими, так
як її звільнення відбулося на підставі
п. 2 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку з
втратою довіри, а не з підстав визнання
ТОВ «Ремпобуттехніка» банкрутом.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_6 підтримали доводи
апеляційної скарги, а представник ТОВ
«Ремпобуттехніка» Градун А.І.
заперечував проти них, вважав ухвалу
суду першої інстанції законною і
обґрунтованою.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу
суд першої інстанції виходив з того, що
14 січня 2013 року року ухвалою
господарського суду Сумської області
було порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ «Ремпобуттехніка».

17 вересня 2013 року ухвалою
господарського суду Сумської області
ТОВ «Ремпобуттехніка» було визнано
банкрутом та щодо нього відкрито
ліквідаційну процедуру.

Врахувавши такі обставини та положення
ч. 4 ст. 10 Закону України «Про
банкрутство», п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України
суд першої інстанції дійшов висновку,
що провадження в справі необхідно
закрити, оскільки справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Проте, погодитись з такими висновками
неможливо з наступних підстав.

Так, у зв'язку з набранням чинності
Законом України від 22 грудня 2011 р. N 4212-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
зазначений Закон викладено в новій
редакції. Закон набрав чинності 19 січня
2013 р. (за винятком окремих його
положень).

Згідно з п. 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
статтю 12 ГПК України доповнено пунктом
7, відповідно до якого до підвідомчості
господарських судів віднесено справи у
спорах, зокрема про стягнення
заробітної плати з боржника, стосовно
якого порушено справу про банкрутство
(як і поновлення на роботі посадових і
службових осіб боржника).

Відповідно до Закону України від 02
жовтня 2012 р. N 5405-VI "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
виконання господарських зобов'язань"
розділ X "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
доповнено п. 1-1, яким визначено, що
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

За таких обставин, вирішуючи питання
про визначення юрисдикції (предметної
підсудності) справи за позовом з
майновими вимогами до боржника,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство; стягнення заробітної
плати; поновлення на роботі посадових
та службових осіб боржника, слід
враховувати положення п.1-1 розділу X
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", вимоги статті
15 ЦПК України, статті 12 ГПК України та
брати до уваги дату порушення
господарським судом провадження у
справі про банкрутство боржника, якщо
таку ухвалу постановлено після 19 січня
2013 року.

Як убачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду Сумської
області від 14 січня 2013 року було
порушено провадження у справі за
заявою Управління майна комунальної
власностю Сумської міської ради про
банкрутство ТОВ «Ремпобуттехніка» (а.с.
9).

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що оскільки господарським
судом Сумської області провадження про
банкрутство ТОВ «Ремпобуттехніка»
порушено 14 січня 2013 року, то
вищеназвані положеня закону, які
набрали чинності 19 січня 2013 року, не
впливають на визначення юрисдикції в
даній справі, а тому її слід розглядати
в порядку цивільного судочинства.

На такі обставини та вимоги закону суд
першої інстанції увагу не звернув, що
призвело до постановлення незаконної
ухвали.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦПК України
суддя, який брав участь у вирішенні
справи в суді першої інстанції, не може
брати участі в розгляді цієї самої
справи в судах апеляційної і
касаційної інстанцій, у перегляді
справи Верховним Судом України, а так
само у новому розгляді її судом першої
інстанції після скасування
попереднього рішення або ухвали про
закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 311, ст.
ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати ухвалу Ковпаківського
районного суду м. Суми від 16 січня 2014
року.

Справу направити для продовження
розгляду до Ковпаківського районного
суду м. Суми в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -