Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

судді - Бедьо В.І.,

при секретарі - Холмогоровій Л.В.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні суду цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства "АІСЕ Україна"
про захист прав споживача, визнання
угоди припиненою,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи його наступним.

15.09.2007 року між ним і ПАТ "АІСЕ
Україна" було укладено угоду № 174428 про
надання послуг з метою придбання
товару в групах, а саме легкового
автомобіля.

Згідно з умовами Угоди ПАТ "АІСЕ
Україна" гарантувало, що ОСОБА_2
одержить право на отримання автомобіля
за умови, якщо виконає всі зобов'язання,
які випливають із цієї Угоди, та
зобов'язалось надати йому послуги з
адміністрування фінансових активів із
метою придбання товару в групах
відповідно до системи, яка називається
"АВТОПЛАН" і полягає у створенні груп
покупців з метою придбання
автомобілів.

28.09.2011 року ОСОБА_2 підписав додаток № 3
до Угоди, яким визначена загальна сума
належних платежів 57459, 71 грн. в період з
29.09.2011 р. по 31.01.2016 роки, які відповідно
учасник зобов'язався сплатити ПАТ "АІСЕ
Україна".

В свою чергу ПАТ "АІСЕ Україна" несе
відповідальність по поверненню
сплачених учасником коштів у фонд
групи, до якої цей учасник належить.

Згідно результатів асигнаційного акту
від 28.09.2011 року позивач отримав право на
отримання автомобіля, що відповідно
підтверджується повідомленням ПАТ
"АІСЕ Україна".

Позивач вказує на те, що станом на 09.11.
2011 рік в групі № 630, учасником якої був
ОСОБА_2, не залишилось жодного учасника,
який би не отримав право на отримання
автомобіля. Дана обставина на думку
позивача свідчить про те, що подальше
внесення щомісячних внесків в фонд є
безпідставним, оскільки не спрямоване
на настання реальних наслідків -
придбання автомобілів для інших
учасників групи.

Враховуючи те, що вказана позивачем
група припинила своє існування 09.11. 2011
року, тому на його думку і угода № 174428
від 15.09.2007 року разом з доповненнями
згідно Додатку № 3 до Угоди також з
цього часу є припиненою.

ОСОБА_2 вказує на те, що ПАТ "АІСЕ
Україна" не мала право укладати з ним
додаток № 3 до Угоди, предметом якого є
надання фінансових послуг, оскільки
останнє не є фінансовою установою та не
включено до Державного реєстру
фінансових установ. Крім того на момент
його укладення відповідач знав, що з
09.01.2013 р. по 31.01.2016 р. не зможе виконувати
взяті на себе зобов'язання по наданню
послуг адміністрування фінансових
активів для придання товарів у групах,
оскільки не отримало відповідної
ліцензії.

З огляду на зазначене позивач просить
визнати Угоду № 174428 від 15.09.2007 року (із
доповненнями згідно додатку № 3 від
28.09.2011 р), укладену між ЗАТ "АІСЕ Україна"
та ОСОБА_2, припиненою з 09.11. 2011 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоч належним
чином повідомлявся про дату та час
судового засідання, однак надіслав до
суду письмові заперечення на позов.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
оцінивши всі зібрані докази в їх
сукупності, виходячи з їх належності та
допустимості, суд приходить до
наступного.

15.09.2007 року між ЗАТ "АІСЕ Україна" і
ОСОБА_2 було укладено Угоду № 174428,
предметом якої є надання ЗАТ "АІСЕ
Україна" послуг з адміністрування
фінансових активів, спрямованих на
придбання учасником товару в групах
відповідно до системи "АВТОПЛАН", а саме
легкового автомобіля марки "ВАЗ".

Відповідно до Додатку № 2 до Угоди №
174428 система "АВТОПЛАН" складається з
учасників, об'єднаних у групу, які
шляхом сплати щомісячних внесків,
зазначених в угоді, акумулюють кошти
для придбання автомобіля для кожного з
них. Право на отримання автомобіля
надається за такими механізмами: 1)
накопичення внесків; 2) пропозиція
авансових внесків; 3)
заощадження-кредит. Учасник системи,
який виконує в повному обсязі свої
зобов'язання за угодою, придбає та
отримає автомобіль через указану
систему.

За умовами Угоди ОСОБА_2
зобов'язався своєчасно та в повному
обсязі виконувати обов'язки з внесення
вступного платежу й періодичних
платежів зі сплати вартості
транспортного засобу,
адміністративних витрат тощо, а ЗАТ
"АІСЕ Україна" - сформувати групу
учасників за рахунок чистих внесків, з
яких здійснюється придбання
транспортного засобу.

Учасник одержує транспортний
засіб відповідно до методів визнання
права на отримання ним товару,
передбачених умовами діяльності
системи "АВТОПЛАН", і таке право
здійснює ЗАТ "АІСЕ Україна" на власний
розсуд; право на купівлю мають не всі
учасники системи, а тільки ті, які
сплатили найбільшу кількість внесків.

Позивач доводить той факт, що станом на
09.11. 2011 рік в групі № 630, учасником якої
був ОСОБА_2, не залишилось жодного
учасника, який би не отримав право на
отримання автомобіля. І відповідно
дана обставина на думку позивача
свідчить про те, що подальше внесення
щомісячних внесків в фонд є
безпідставним, оскільки не спрямоване
на настання реальних наслідків -
придбання автомобілів для учасників
групи.

І тому дату 09.11. 2011 року позивач вважає
датою припинення угоди № 174428 від 15.09.2007
року разом з доповненнями згідно
Додатку № 3 до Угоди.

Однак відповідно до ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та законодавства.

Статтею 627 ЦК Українивстановлено, що
відповідно до статті 6 цього
Кодексусторони є вільними в укладенні
договору, виборі котрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК
Українизміст договору становлять
умови(пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

З досліджених судом матеріалів справи
вбачається, що позивачем була
добровільно підписана Угода і додатки
до неї, де між сторонами було узгоджено
графік платежів за автомобіль та
встановлено строк дії угоди до 31.01.2016
року.

Разом з тим у вказаній угоді не
зазначається, що така припиняється з
часу припинення групи.

ЗАТ "АІСЕ Україна" виконало свої
зобов'язання по відношенню до ОСОБА_3 і
ним отримано право власності на
автомобіль ВАЗ 210994, реєстраційний
номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що
підтверджується актом приймання
передачі серії НДЦ номер 862835.(а. с. 14).

Крім того ОСОБА_2 вказує на те, що ПАТ
"АІСЕ Україна" не мала право укладати з
ним додаток № 3 до Угоди, предметом
якого є надання фінансових послуг,
оскільки останнє не є фінансовою
установою та не включено до Державного
реєстру фінансових установ та зважаючи
на те, що на момент його укладення
відповідач знав, що з 09.01.2013 р. по 31.01.2016
р. не зможе виконувати взяті на себе
зобов'язання по наданню послуг
адміністрування фінансових активів
для придання товарів у групах, оскільки
не отримало відповідної ліцензії.

Відповідно до частин першої, другої
статті 215 Цивільного кодексу
України(далі - ЦК України) підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 227 ЦК
Українивизначено, що правочин
юридичної особи, вчинений нею без
відповідного дозволу (ліцензії), може
бути визнаний судом недійсним.

За змістом статті 9 Закону України
від 1 червня 2000 року № 1775-ІІІ "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності"та статті 34
Закону України від 12 липня 2001 року №
2664-ІІІ "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг"(далі - Закон України
"Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг")
діяльність із надання фінансових
послуг підлягає ліцензуванню.

До фінансових послуг, зокрема,
належить діяльність з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах (пункт 11-1 частини
першої статті 4 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових
послуг"(Закон України від 2 червня 2011
року № 3462-VІ).

Відповідно до положень,
закріплених у частині першій, пункті 7
частини третьої, частині шостій статті
19 Закону України "Про захист прав
споживачів", забороняється здійснення
нечесної підприємницької практики.
Нечесна підприємницька практика
включає в себе будь-яку діяльність (дії
або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.
Зокрема, згідно з пунктом 7 частини
третьої статті 19 цього
Законузабороняються як такі, що
вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України "Про
захист прав споживачів"закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької практики, яка полягає,
зокрема, у введенні в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми.

У той самий час предметом Угоди,
укладеної в рамках функціонування
системи "АВТОПЛАН", є надання учаснику
програми адміністративних послуг, у
тому числі фінансового характеру, з
метою придбання ним товару -
автомобіля.

Згідно зі статтею 2 Угоди ЗАТ "АІСЕ
Україна" гарантувало позивачу, що він
одержить право на отримання автомобіля
за умови, якщо виконає всі зобов'язання,
які випливають із цієї угоди.

Діяльність ЗАТ "АІСЕ Україна" з
адміністрування фінансових коштів є
фінансовою послугою, яка регулюється
Законом України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг".

Законом України від 2 червня 2011
року № 3462-VІ "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових
послуг"(набрав чинності 8 січня 2012 року)
внесено зміни до частини першої статті
4 Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг"та доповнено пунктом
11-1, відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Згідно з пунктами 3, 4 розділу VІІІ
"Прикінцеві положення" цього Закону
фінансові установи зобов'язані
протягом одного року з дня набрання
чинності цим Закономпривести свою
діяльність у відповідність із вимогами
цього Закону (тобто до 8 січня 2013 року), а
спеціально уповноважений орган
виконавчої влади у сфері регулювання
ринків фінансових послуг зобов'язаний
у шестимісячний строк з дня
опублікування цього Закону розробити
та затвердити ліцензійні умови
здійснення діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (як уповноважений
державний орган), 9 жовтня 2012 року
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження № 1676 "Про затвердження
Ліцензійних умов провадження
діяльності з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах") (далі - Ліцензійні
умови).

Разом з тим з матеріалів
цивільної справи вбачається, що Угода
укладена сторонами 15.09.2007 року, коли
отримання ліцензії для надання послуг
з адміністративного фінансування
активів для придбання товарів у групах
не вимагалось.

З врахуванням установлених
обставин та вимог закону, враховуючи,
що відсутні правові підстави вважати,
що діями ЗАТ "АІСЕ України" при
укладенні Угоди позивача введено в
оману, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для визнання
укладеної сторонами Угоди недійсною і
відмовляє у позові.

З позивача підлягають стягненню
судові витрати на підставі ст.88 ЦПК
України.

Керуючись 215, 227, 627, 628, 629, 638 ЦК України,
Закон України "Про захист прав
споживачів", 212- 215, 88 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

У задоволенні позовної заяви
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства "АІСЕ Україна" про захист
прав споживача, визнання угоди
припиненою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 243, 60 грн. (двісті сорок три
гривні 60 коп.) - на користь держави.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя:
Бедьо В.І