АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1823/2014
Головуючий у 1 інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 05 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації, треті
особи: ОСОБА_2, Комунальне підприємство
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва, про
визнання ордеру недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

12 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації, у якому просив визнати
незаконним і скасувати ордер щодо
надання двокімнатної квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_2 на сім'ю для тимчасового
поліпшення житлових умов до підходу
черги. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що він зареєстрований та постійно
проживає з дочкою та малолітнім онуком
в квартирі АДРЕСА_1. Згадана квартира
належить до комунальної власності
територіальної громади міста Києва. В
період з 2008 року квартира АДРЕСА_1 разом
з квартирами АДРЕСА_2 у вказаному
будинку обліковувались як одне
нежитлове приміщення площею 130,6 кв.м. і
планувалась до продажу на аукціоні
відповідно до рішення Дніпровської
районної у м. Києві ради № 464 від 27.05.2010
року, але за протестом прокуратури
Дніпровського району м. Києва
вищевказане рішення було скасоване і
він був зареєстрований в АДРЕСА_1.
Нещодавно він дізнався, що
Дніпровською районною у м. Києві
державною адміністрацією на квартиру,
у якій він проживає, помилково видано
ордер ОСОБА_2 На думку позивача,
зазначений ордер підлягає визнанню
недійсним, оскільки квартира, на яку
він виданий, не була і не є вільною.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

23 грудня 2013 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що суд першої інстанції не дав
належної оцінки тим обставинам, що він
як ветеран користується пільгами на
забезпечення 2-х кімнатною квартирою у
чітко визначений Законом строк, був
забезпечений такою квартирою і
користується нею з 2008 року, за що
орендодавець отримав десятки тисяч
гривень, частину з яких було незаконно
привласнено керівником КП ФРЦ
«Дніпровський». Також апелянт
зазначив, що правочини, спрямовані на
передачу в оплатне користування
юридичній особі жилого приміщення, що
не переведено до нежитлового фонду, а
призначено для безоплатного надання
громадянам, є нікчемними. Нікчемними
правочинами апелянт вважає Угоду про
сплату за фактичне використання
нежилого приміщення від 01 вересня 2008
року і договір оренди № 1242 від 02
листопада 2009 року. На думку апелянта,
адвокатське об'єднання відповідно до ч.
2 ст. 813 ЦК України мало можливість
використовувати орендоване приміщення
лише для проживання фізичних осіб, а
єдиною незабезпеченою житлом особою
серед адвокатів об'єднання був саме
він. Апелянт вважає своє вселення до
квартири правомірним, а порушення
вимог законодавства при вселенні
сталось виключно з вини орендодавця і
припиненої на даний час Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації.

У судовому засіданні ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 за довіреністю -
ОСОБА_3 апеляційну скаргу просив
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду
справи, тому розгляд справи за
апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст.
305 ЦПК України проведено за їх
відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 20 лютого 2013 року ОСОБА_2
з сім'єю з 7 осіб було видано ордер №013350
серії Б на право зайняття житлового
приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1
(а.с.5).

Зазначений ордер був виданий ОСОБА_2 на
підставі розпорядження Дніпровської
районної у місті Києві державної
адміністрації від 12.02.2013 року № 65
(а.с.132).

Постановами Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
квітня 2013 року та від 19 червня 2013 року в
задоволенні адміністративних позовів
ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації про
визнання незаконним та скасування
розпорядження від 12.02.2013 року № 65 було
відмовлено (а.с.85-87, 88-91).

Повідомленням № 10 від 17.01.2013 року
Житлово-експлуатаційної контори № 416
підтверджується, що після оренди
звільнилась житлова площа, а саме
квартира АДРЕСА_1 (а.с.133).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 01.03.2012 року скасовано рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 16.01.2011 року про визнання за
ОСОБА_1 права користування
вищевказаною квартирою (а.с.134-136).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст. 58, ч. 1 ст.
59 ЖК України та правильно виходив з
того, що на момент видачі ордеру
квартира АДРЕСА_1 була вільна. Також суд
першої інстанції вірно вказав, що у
судовому засіданні не знайшла свого
підтвердження та обставина, що ОСОБА_2
було надано до Дніпровської районної у
м. Києві державної адміністрації
документи про потребу в поліпшенні
житлових умов, що не відповідають
дійсності, будь-яких прав ОСОБА_1 на
вказану квартиру немає, будь-яких
доказів на підтвердження
неправомірності дій службових осіб при
вирішенні питання про надання спірної
квартири ОСОБА_2 для тимчасового
поліпшення умов проживання його сім'ї
не надано.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
Угода про сплату за фактичне
використання нежилого приміщення від 01
вересня 2008 року і договір оренди № 1242
від 02 листопада 2009 року є нікчемними,
оскільки в оплатне користування
юридичній особі було передано жиле
приміщення, що може використовуватися
лише для проживання фізичних осіб, а
єдиною незабезпеченою житлом особою
серед адвокатів об'єднання був саме
він, колегія суддів виходить з
наступного.

02 листопада 2009 року між Комунальним
підприємством Дніпровського району м.
Києва «Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» (орендодавець) та АО
«Дарницька колегія адвокатів»
(орендар) був укладений договір оренди
нерухомого майна, предметом якого було
нежитлове приміщення, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, що має загальну
площу 130, 6 кв.м. і призначене для
розміщення офісу.

Строк вказаного договору оренди
закінчився 15 липня 2010 року, а тому
доводи апеляційної скарги в цій
частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що його
вселення до квартири було правомірним,
висновків суду першої інстанції не
спростовують, так як на даний час
відсутні будь-які підстави для
проживання у спірній квартирі.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що апелянт є ветераном і
користується пільгами на забезпечення
квартирою, висновків суду не
спростують та не дають йому підстав для
проживання у АДРЕСА_1.

Таким чином, рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 05 грудня 2013
року є законним і обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді