Справа № 304/1848/14-ц
Провадження № 2/304/493/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2014 рокум. Перечин
Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Шешені М. О.,
при секретарі - Готра І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виготовлення проїзного
документу для виїзду дитини за кордон
та надання дозволу на виїзд дитини за
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, у якому просить дозволити їй
без згоди батька ОСОБА_2 виготовлення
проїзного документа для виїзду за межі
України для дитини ОСОБА_3 та дозволити
їй тимчасові поїздки за кордон з
дитиною ОСОБА_3 без згоди та супроводу
другого з батьків. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї з
відповідачем ОСОБА_2 народилася дитина
ОСОБА_3 В 2008 році відповідач ОСОБА_2
поїхав з дому на заробітки та з того
часу додому не повертався. Відповідач
ОСОБА_2 не надавав жодної допомоги на
виховання та утримання спільної
доньки. Про факт зникнення чоловіка
вона зверталася до правоохоронних
органів. 26 червня 2014 року було винесено
постанову про закриття кримінального
провадження. Також зазначила, що
відповідач ОСОБА_2 такими своїми діями,
як уникнення будь-якого спілкування з
рідним, не надання допомоги на
виховання та матеріальне забезпечення
дитини, ненадання згоди на виїзд дитини
за кордон на оздоровлення та лікування,
ак також для участі у художній
самодіяльності, перешкоджає їй у
забезпеченні сталого розвитку дитини,
забезпечення її природніх потреб у
відпочинку та лікуванні та
всестороннього розвитку особистості, а
тому просить позов задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не
з»явилася, однак подала суду заяву, у
якій позовні вимоги підтримала та
просив їх задовольнити, посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві
та не заперечила проти заочного
розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, причину неявки не
повідомив, а тому суд зі згоди
представника позивачки ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
являються: батько - ОСОБА_2 та мати -
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1, виданим
виконкомом Т.Реметівської сільської
ради Перечинського району
Закарпатської області від 24 травня 2005
року.

Також встановлено, що батько дитини
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 уже з 2008 року не
спілкується з рідними, не надає
допомоги на виховання та матеріальне
забезпечення дитини ОСОБА_3, місце його
перебування невідоме, що
підтверджується постановою про
закриття кримінального провадження
від 26 червня 2014 року.

Згідно ст. 33 Конституції України
гарантується право кожного, хто на
законних підставах перебуває на
території України, на свободу
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом,
та повертатися в Україну.

Конвенція про права дитини, прийнята
44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20
листопада 1989 року і ратифікована
Постановою Верховної Ради України від
27 лютого 1991 року, передбачає, що
Держави-учасниці поважають право
дитини та її батьків залишати будь-яку
країну, включаючи власну, і повертатися
в свою країну, щодо права залишати
будь-яку країну діють лише такі
обмеження, які встановлені законом і
необхідні для охорони державної
безпеки, громадського порядку (order public),
здоров'я чи моралі населення або прав і
свобод інших осіб і сумісні з визнаними
в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п.
2).

Із вказаними нормами кореспондуються
положення ст. 313 ЦК України, відповідно
до яких фізична особа має право на
свободу пересування (ч. 1), фізична
особа, яка не досягла шістнадцяти
років, має право на виїзд за межі
України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними (ч. 3), фізична
особа може бути обмежена у здійсненні
права на пересування лише у випадках,
встановлених законом (ч. 4), а також
аналогічні положення ст.1 спеціального
законодавчого акту - Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України".

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає.

В судовому засіданні встановлено, що
малолітня ОСОБА_3 проживає разом з
матір»ю ОСОБА_1, так як батько дитини
ОСОБА_2 уже тривалий час не проживає
разом з родиною.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно із Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затвердженими
Постановою КМ України № 231 від 31
березня 1995 року, за наявності
заперечень одного з батьків
паспорт/проїзний документ дитини може
бути оформлено на підставі рішення
суду (п.18).

Відповідно до п. 1 ч. 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженого
Постановою КМУ № 57 "Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України" від 27 січня 1995
року встановлено, що виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску.

У статті 141 Сімейного кодексу України
визначена рівність прав і обов'язків
батьків відносно дитини.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що
бажання позивачки отримати дозвіл на
виготовлення проїзного документа та
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
узгоджується з її правами та
обов'язками, що передбачені Сімейним
кодексом України, а також те, що
оскільки відповідач не надає таку
згоду добровільно, що фактично порушує
права як дитини, так і матері, суд
приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим та підлягає до
задоволення.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідача, що відповідає положенням
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 33 Конституції України, ст. ст. 141, 155,
182, 192 СК України, ст. ст. 29, 313 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 88, 158, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виготовлення проїзного
документу для виїзду дитини за кордон
та надання дозволу на виїзд дитини за
кордон - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканці
АДРЕСА_1 дозвіл на виготовлення
проїзного документу для виїзду за межі
України та дозвіл на виїзд малолітньої
доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон
в супроводі матері - ОСОБА_1 без
письмової згоди та супроводу батька -
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: Шешеня М. О.