АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Хоруженко Н. В. Доповідач -
Болтунова Л.М.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
на рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 30
вересня 2014 року по справі за позовом
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з вказаним позовом,
в якому просило стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
б/н від 24.05. 2006 року, яка утворилась
станом на 13.03.2014 року в розмірі 27 424,37
грн. та судові витрати.

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 30
вересня 2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодився банк,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та задовольнити
вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість заочного рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
24 травня 2006 року між сторонами було
укладено кредитний договір, який
складається з заяви позичальника про
видачу та обслуговування кредитної
карти, Умов та правил надання
банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою, за
умовами якого відповідач отримав
кредит в сумі 4000 грн., у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Оскільки відповідач свої зобов'язання
за кредитним договором виконував не
належним чином, станом на 13 березня 2014
року утворилась заборгованість, яка
становить - 27 424,37 грн. та складається із
заборгованості: за кредитом - 3569,02 грн.;
за відсотками за користування кредитом
- 22073,24 грн. та штрафам - фіксована
частина 500 грн. і процентна складова - 1
282,11 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції послався
те, що позивачем був пропущений строк
позовної давності.

Проте з таким висновком судова колегія
не погоджується, оскільки судом не в
повному обсязі були з*ясовані дійсні
обставини справи, без перевірки
доводів і заперечень сторін та без
належної оцінки доказів. Зазначені
порушення норм процесуального та
матеріального права є підставою до
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною першою ст. 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
зазначив, що останнє погашення
заборгованості відповідач здійснив 17
червня 2006 року, а тому вважав, що право
на звернення до суду у банку виникло у
липні 2007 року, з часу не здійснення
ОСОБА_2 чергового платежу, та не було
реалізовано протягом наступних трьох
років. ( а.с.45)

Між тим, в цьому ж рішенні, суд першої
інстанції вказав, що відповідач в
судовому засіданні заперечував проти
позову та пояснив, що дійсно працюючи в
прокуратурі отримував кредити, проте
останній платіж по картці ним був
здійснений у 2009 році. ( а.с.45)

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг зазначений
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк.

Як встановлено судом, відповідач не
звертався до позивача з заявою про
припинення дії картки за договором.

Зазначені обставини не були прийняті
судом першої інстанції до уваги, а тому
застосування строку позовної давності,
на думку колегії суддів, є помилковим.

Позивачем надані належні докази на
підтвердження позовних вимог, а саме -
розрахунок заборгованості за
кредитним договором, який не
спростований відповідачем.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що заявлені вимоги позивача
підлягають задоволенню, з відповідача
слід стягнути заборгованість за
кредитним договором в сумі 27 424,37 грн.,
яка складається із заборгованості: за
кредитом - 3569,02 грн.; по відсоткам за
користування кредитом - 22073,24 грн., а
також відповідно до п. 8.6 умов та правил
надання банківських послуг, по штрафам
- фіксована частина - 500 грн. та
процентна складова - 1 282,11 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення суду не
може залишатися в силі і підлягає
скасуванню, на підставі п.п. 1, 4 ст.309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк». А отже апеляційна скарга
задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» -
задовольнити.

Рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 30
вересня 2014 року скасувати, ухвалити
нове рішення. Позовні вимоги
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 24 травня 2006
року в розмірі - 27 424,37 грн., яка
складається із заборгованості: за
кредитом - 3569,02 грн.; за відсотками за
користування кредитом - 22073,24 грн.,
штрафам - 500 грн.(фіксована частина) та 1
282,11 грн.(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судовий збір у розмірі
274,24 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: Болтунова Л.М.
Макаров М.О. Тамакулова В.О.