АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2218/1934/2012
Провадження № 22-ц/792/290/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка
О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі
Байдичі О.В.,

з участю прокурора
Лапко О.В.,

представниці відповідача
ОСОБА_1,

представників третіх осіб
ОСОБА_2,

Погоні О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Хмельницького району Хмельницької
області в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4 та його законного представника
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК», треті особи -
ОСОБА_7, Хмельницька районна державна
адміністрація, Пироговецька сільська
рада Хмельницького району
Хмельницької області, про визнання
договору іпотеки недійсним за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 6 грудня 2013
року,

встановила:

У січні 2012 року прокурор
Хмельницького району Хмельницької
області (далі - прокурор) звернувся до
суду з позовом в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
і його законного представника ОСОБА_5
до ОСОБА_6, публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК»), треті особи - ОСОБА_7,
Хмельницька районна державна
адміністрація (далі -
райдержадміністрація), про визнання
договору іпотеки від 19 жовтня 2007 року,
укладеного відповідачами та
посвідченого приватним нотаріусом
Хмельницького районного нотаріального
округу Хмельницької області ОСОБА_8
(реєстраційний № 3899; далі - договір
іпотеки), недійсним.

Прокурор зазначив, що 19 жовтня 2007
року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_7
уклали кредитну угоду № 0710/1004 (далі -
кредитний договір), за умовами якої
банк надав останньому кредит у розмірі
20000 доларів США. В забезпечення
виконання ОСОБА_7 зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_6 за
договором іпотеки передала банку в
іпотеку належний їй на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 104,5 кв.м. (далі - житловий
будинок). У зв'язку з невиконанням
ОСОБА_7 обов'язків за кредитним
договором Дунаєвецький районний суд
Хмельницької області рішенням від 13
жовтня 2009 року звернув стягнення на
житловий будинок із земельною ділянкою
та виселив ОСОБА_6 з житлового будинку
без надання їй іншого жилого
приміщення. На час укладення банком і
ОСОБА_6 договору іпотеки малолітній син
останньої ОСОБА_4 був зареєстрований і
постійно проживав у житловому будинку,
тому для вчинення цього правочину
потрібна була попередня згода органу
опіки та піклування. Відповідачі не
одержали такої згоди, внаслідок чого
договір іпотеки суперечить положенням
ст. 12 Закону України від 2 червня 2005 року
№ 2623-ІV «Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей»
(далі - Закон № 2623-ІV), ст.ст. 17, 18 Закону
України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ
«Про охорону дитинства» (далі - Закон №
2402-ІІІ) і є недійсним в силу ст.ст. 203 215
ЦК України.

Суд залучив Пироговецьку
сільську раду Хмельницького району
Хмельницької області (далі - рада) до
участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 6 грудня 2013 року позов
задоволено. Визнано договір іпотеки
недійсним. Стягнуто з ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_6 на користь
держави по 53 грн. 65 коп. судового збору з
кожного.

Суд виходив з того, що відповідачі
уклали договір іпотеки, який впливає на
майнові права та інтереси
неповнолітнього ОСОБА_4, без
попередньої згоди органу опіки та
піклування, внаслідок чого оспорюваний
правочин не відповідає вимогам закону.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про відмову в позові посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, прокурор, представник третьої
особи ОСОБА_7 - ОСОБА_2, представниця
райдержадміністрації Погоня О.С.
зазначили, що рішення суду є законним
та обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
відповідачка ОСОБА_6 і представник
ради, які в установленому законом
порядку оповіщені про час і місце
судового засідання, до суду не
з'явились.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Разом з тим, зазначеним вимогам
закону оскаржуване рішення не
відповідає.

Суд першої інстанції не в повній
мірі з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін, і всупереч нормам
ст.ст. 60, 212 ЦПК України не дав належної
оцінки дослідженим доказам.

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, та порушенням судом норм
процесуального права оспорюване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Встановлено, що 19 жовтня 2007 року
між закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк», яке в
подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», і ОСОБА_7 укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав останньому кредит на
споживчі цілі в сумі 20000 доларів США на
строк до 18 жовтня 2012 року під 16 % річних,
а при порушенні позичальником
зобов'язання з погашення кредиту - 32 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. В забезпечення
виконання ОСОБА_7 зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_6 за
договором іпотеки передала банку в
іпотеку належний їй на праві власності
житловий будинок.

Зазначені обставини визнані
сторонами та підтверджуються наявними
в справі письмовими доказами.

Статтею 1 Закону України від 5
червня 2003 року № 898- ІV «Про іпотеку»
встановлено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

В силу ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону №
2402-ІІІ (в редакції на час виникнення
спірних відносин) батьки або особи, які
їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки і піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання. Органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

З приписів ст. 12 Закону № 2623-ІV (в
редакції на час виникнення спірних
відносин) убачається, що держава
охороняє і захищає права та інтереси
дітей при вчиненні правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустимо
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень. Органи опіки
та піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей.
Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України (в
редакції на час виникнення спірних
відносин), зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 44 постанови від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суди повинні виходити
із того, чи мала дитина право власності
на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

На час укладення відповідачами
договору іпотеки ОСОБА_4 досяг
десятирічного віку.

Довідка ради від 15 жовтня 2007 року
№ 601 (т. 1 а.с. 45, т. 2 а.с. 84), яка була подана
ОСОБА_6 нотаріусу для укладення
договору іпотеки, вказує, що на той
момент малолітній ОСОБА_4 не проживав у
житловому будинку.

З довідки управління Державної
міграційної служби в Хмельницькій
області від 15 січня 2014 року (т. 2 а.с. 72)
убачається, що ОСОБА_4 зареєстрований у
житловому будинку лише 9 січня 3013 року.

За змістом п. 13.1 договору іпотеки
(т. 1 а.с. 41-43) ОСОБА_6 засвідчила, що
житловий будинок не перебуває у
користуванні малолітніх
(неповнолітніх) дітей.

Показання свідків ОСОБА_9 і
ОСОБА_10, письмові пояснення ОСОБА_11 (т. 2
а.с. 48), надані позивачами довідки,
картки погосподарського обліку (т. 1 а.с.
6, 16-21, 26, 72; т. 2 а.с. 17, 18, 21, 43) достовірно не
вказують, що на час вчинення договору
іпотеки малолітній ОСОБА_4 мав право
власності або право користування
житловим будинком.

Дана обставина не доведена, тому
суд першої інстанції помилково виходив
з того, що договором іпотеки
порушуються права та інтереси
неповнолітнього ОСОБА_4

З огляду на викладене,
апеляційний суд дійшов висновку, що на
момент укладення відповідачами
договору іпотеки малолітній ОСОБА_4 не
мав права власності або права
користування житловим будинком, а тому
для здійснення цього правочину не
потрібна була попередня згода органу
опіки та піклування. Договір іпотеки
вчинений з дотриманням вимог закону,
внаслідок чого відсутні підстави для
визнання його недійсним.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 6 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові прокурора Хмельницького
району Хмельницької області в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та
його законного представника ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПРИВАТБАНК», треті особи - ОСОБА_7,
Хмельницька районна державна
адміністрація, Пироговецька сільська
рада Хмельницького району
Хмельницької області, про визнання
договору іпотеки від 19 жовтня 2007 року,
укладеного відповідачами та
посвідченого приватним нотаріусом
Хмельницького районного нотаріального
округу Хмельницької області ОСОБА_8
(реєстраційний № 3899), недійсним
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції -
Порозова І.Ю.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 27