Справа № 357/370/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 12.05.2006 року
відповідач отримав кредит у розмірі
2718,30 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 %
річних на підставі кредитного
договору, який було укладено з
позивачем, відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана ним заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» складає
між ним та банком договір, відповідач
зобов'язувався здійснювати оплату
послуг позивача згідно тарифів та в
строки, передбачені умовами договору,
але станом на 06.11.2013 року відповідач має
заборгованість перед банком в сумі 29939
грн.97 коп. з нарахуванням процентів,
пені, штрафів. Позивач просив суд
стягнути з відповідача вказану суму
заборгованості і судові витрати по
справі .

В суді представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, його представник позов
визнали частково, не заперечували щодо
стягнення з відповідача
заборгованості зі сплати відсотків в
розмірі 7461,71 грн., розмір пені просили
зменшити на підставі ч.3 ст.551 ЦК України
до 1186,06 грн., що становить 50% від розміру
заборгованості по тілу кредиту, в
частині позову щодо стягнення штрафу
просили відмовити, оскільки
нарахування пені і штрафу є подвійним
притягненням до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме порушення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
оглянувши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем 12.05.2006
року було укладено кредитний договір
№ DNH4КР93510560 шляхом підписання
відповідачем заяви позичальника, яка
разом з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
/Стандарт/ складає договір, за умовами
якого банк надав позичальнику
строковий кредит у сумі 2718 грн. 30 коп. на
строк 7 місяців по 12.12.2006 року включно
на придбання товару, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків в зазначені
в заяві та Умовах надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
/Стандарт/ строки, що стверджується
копією заяви позичальника.

Як вказано у заяві позичальника, в
період з 21 по 28 число кожного місяця
позичальник повинен надавати банку
грошові кошти /щомісячний платіж/ у
сумі 421,93 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, комісії, а також
інших витрат згідно з Умовами.

Позичальник зобов'язується повернути
суму кредиту, відсотків відповідно до
заяви та Умов.

В заяві позичальника, яка була
підписана відповідачем, передбачені
наступні гарантії, а саме: відповідач
підтвердив своїм підписом, що ця заява
разом із запропонованими банком
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, тарифами складає між
ним та банком кредитно-заставний
договір, вся надана йому інформація
достовірна.

Таким чином, підписавши заяву
позичальника, відповідач підтвердив,
що між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було
укладено кредитно-заставний договір на
вказаних вище умовах.

В суді також було встановлено, що
відповідач не виконав умови договору
щодо своєчасної сплати встановленого
щомісячного платежу та сплати
відсотків за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі заяви ЗАТ КБ «ПриватБанк»
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області 16.10.2009 року було
видано судовий наказ № 2-н-294/09 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованості за
вказаним вище в рішенні кредитним
договором в розмірі 11997 грн.55 коп., що
стверджується копією цього судового
наказу.

Позивач звертається до суду з даним
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором,
яка виникла за період з 23.06.2009 року, та
яка згідно розрахунку заборгованості
станом на 06.11.2013 року становить 29939 грн.97
коп., а саме: 7461,71 грн.- заборгованість по
відсотках за користування кредитом,
20576 грн.36 коп.-пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором, 500 грн. -штраф /фіксована
частина/, 1401 грн.90 коп.-штраф /процентна
складова/, що слідує з розрахунку
заборгованості, проведеного позивачем.

Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
/Стандарт/, копія яких є в матеріалах
справи, визначено, що при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та
п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу /п.5.1 Умов/.

А згідно п.5.3 даних Умов, при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому із грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості.

За ч.1 ст.634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

А згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Як вказано вище в рішенні, сторони
досягли всіх істотних умов договору
шляхом підписання відповідних
документів, а отже договір між ними є
укладеним.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
/боржник/ зобов'язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певну дію /передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо/ або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
/неналежне виконання/.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа /кредитодавець/
зобов"язується надати грошові кошти
/кредит/ позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику /грошові кошти у такій самій
сумі/ у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно зі ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання або розірвання договору;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки; відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Як встановлено судом, відповідачем
порушено умови укладеного між
сторонами договору споживчого
кредитування щодо своєчасної сплати
мінімального платежу.

В п.31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 « Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
зокрема, що враховуючи положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Як вказано вище в рішенні, договір між
банком та відповідачем було укладено
на строк до 12.12.2006 року.

Тобто, загальний строк позовної
давності тривалістю три роки,
визначений ст.257 ЦК України, на день
звернення позивача до суду з цим
позовом минув.

Але в п. 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
/Стандарт/ передбачено, що терміни
позовної давності щодо вимог про
стягнення кредиту, неустойки-пені,
штрафів за даним договором
визначається сторонами тривалістю 5
років.

Судом встановлено, що відповідач з
даними Умовами був ознайомлений, що він
підтвердив своїм підписом на заяві
позичальника.

Крім того, за ч.1 ст.259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Нарахована до стягнення сума
заборгованості за кредитним договором
за період з 23.06.2009 року, позивач
звернувся до суду з позовом 15.01.2014 року,
тобто, позивач звернувся до суду в
межах строку позовної давності.

Відповідач, його представник просили
суд зменшити розмір нарахованої до
сплати банком пені до 1186,06 грн., що
становить 50 % від суми заборгованості
по тілу кредиту -2372,12 грн., що вказана в
розрахунку позивача.

За ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснено в п.27 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року за № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
положення ч.3 ст.551 ЦК про зменшення
розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які
мають іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому
порядку не підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Згідно розрахунку заборгованості, на
який вказано вище, банком нараховано до
сплати відповідачем пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором в сумі 20576,36 грн., а розмір
заборгованості по тілу кредиту, на яку
нараховано пеню, становить 2372,12 грн.,
тобто, розмір пені майже в десять разів
перевищує розмір заборгованості по
кредиту.

А тому суд вважає за можливе зменшити
розмір пені до 1186,06 грн., що становить 50 %
від суми заборгованості по кредиту.

Що стосується нарахування позивачем
штрафу, то суд виходить з наступного.

Так, за ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня і штраф є різновидами
неустойки.

Як вбачається з Умов надання
споживчого кредиту і вказано вище в
рішенні, штраф, як і пеня, нараховується
при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, тобто, за одні і ті ж самі
порушення, чого не оспорював в суді
представник позивача.

А відповідно до ст.61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме порушення.

Таким чином, згідно вищенаведених
правових норм суд вважає
необгрунтованими вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача одночасно пені
і штрафу за порушення умов кредитного
договору.

А тому з відповідача на користь
позивача належить стягнути
заборгованість за кредитним договором
в сумі 8647 грн.77 коп., а саме: 7461 грн.71 коп.
-заборгованість по процентах за
користування кредитом, 1186 грн.06
коп.-пеня.

З матеріалів справи також вбачається,
що 17.07.2009 року проведено державну
реєстрацію Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» в зв'язку зі зміною
найменування юридичної особи, що
стверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи.

А як передбачено п.1.1 Статуту ПАТ КБ «
ПриватБанк» /нова редакція/, ПАТ КБ
«ПриватБанк» є правонаступником всіх
прав та зобов'язань Закритого
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк», що стверджується
випискою зі Статуту банку.

На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, ст.4
Закону України "Про судовий збір"
підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідача на користь позивача і
судові витрати по справі, а саме:
судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.
/мінімальна ставка судового збору
виходячи з задоволеної частини
позовних вимог/.

Керуючись ст.61 Конституції України,
ст.ст. 257, 259, 509, 526, 549, 551, 610, 611, 634, 638, 1048,
1049, 1050,1054 ЦК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 8647 грн. 77 коп. та судовий збір в
сумі 243 грн.60 коп., всього 8891 грн. 37 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко