Справа № 308/8097/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року

місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І.,

при секретарі судового засідання -
Роман Д.М.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник за
довіреністю,

відповідач 1 - Мойсюк М.В., представник
за довіреністю,

відповідач 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Ужгород,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства
акціонерного банку «Укргазбанк»,
приватного нотаріуса Ужгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання іпотечного договору
недійсним та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

17.05.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області з позовом до ВАТ
АБ «Укргазбанк» (далі - банк),
приватного нотаріуса Ужгородського
РНО ОСОБА_4 (далі - нотаріус), ОСОБА_5 про
визнання іпотечного договору
недійсним та зобов'язання вчинити
певні дії, мотивуючи наступним.

09.10.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та
ОСОБА_5 було укладено кредитний договір
№ 110/07кл, за умовами якого ОСОБА_5 було
надано кредитні кошти на задоволення
споживчих потреб у розмірі 100 000,00
доларів США строком до 08.10.2012 року із
сплатою відсотків за користування
кредитними коштами у розмірі 12,9 %
річних. З метою забезпечення виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань 09.10.2007 року між ВАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений
договір іпотеки № 110/07кл-01, за умовами
якого іпотекодавець передала
іпотекодержателю об'єкт нерухомого
майна, а саме: об'єкт незавершеного
будівництва - недобудований житловий
будинок (відсоток готовності - 96 %), що
розташований на земельній ділянці
площею 0,14 га, за адресою: АДРЕСА_1. Однак,
позивач вважає вищезазначений договір
іпотеки таким, що укладений з
порушенням її прав, оскільки на момент
укладення спірного договору іпотеки
майнові права на об'єкти незавершеного
будівництва не могли бути предметом
іпотеки. Крім того, зазначає, що банком
не повідомлено їй про її права та
обов'язки як споживача, а також не
роз'яснено можливих юридичних
наслідків підписання спірного
іпотечного договору. Зокрема, вказує,
що несправедливою є умова іпотечного
договору в частині включення до
Державного реєстру іпотек запису про
обтяження майна на об'єкт
незавершеного будівництва, що, на думку
позивача, є способом зловживання
банком своїми правами та порушенням
прав іпотекодавця, в той час, коли всі
ризики за вищевказаним кредитним
договором банк покладає виключно на
позичальника. У зв'язку з
вищенаведеним, позивач просить суд
визнати недійсним договір іпотеки №
110/07кл-01 від 09.10.2007 року та зобов'язати
приватного нотаріуса Ужгородського
РНО ОСОБА_4 виключити з державного
реєстру іпотек запис про обтяження
переданого в іпотеку майна.

У ході судового розгляду справи
позивач уточнив позовні вимоги,
зазначивши, що відмовляється від
позовних вимог по відношенню до ОСОБА_5.

20.06.2013 року представник відповідача ПАТ
АК «Укргазбанк» подав суду письмові
заперечення, в яких зазначив, що
позовна заява є необґрунтованою та
безпідставною, оскільки за спірним
іпотечним договором позивачем
передано в іпотеку у відповідності
до вимог Закону

України «Про іпотеку» не об'єкт
незавершеного будівництва, як вказує
позивач, а безпосередньо земельну
ділянку площею 0,14 га, кадастровий номер
:01:001:0063, надану для будівництва та
обслуговування житлового будинку, а
також все, що на ній знаходиться, а саме,
об'єкт незавершеного будівництва
(відсоток готовності - 96 %), який
складається із житлового будинку,
літера «А», огорожі № 1-5, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, вказує,
що позивачем не доведено наявність
умов, передбачених ЦК України,
необхідних для визнання правочину
недійсним. Додав, що позивач, укладаючи
спірний договір іпотеки, у
відповідності до приписів ст.ст. 6, 627 ЦК
України, будучи вільним в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, тощо, свідомо
підтвердив, що повністю розуміє всі
умови договору, свої права та обов'язки
за договором і погоджується з ними,
підписавши спірний іпотечний договір,
що свідчить про відсутність будь-яких
порушень банком прав позивача, як
майнового поручителя, при укладенні
спірного договору. На підставі
вищенаведеного просив у задоволенні
позову відмовити.

03.10.2013 року приватний нотаріус
Ужгородського РНО ОСОБА_4 подала суду
письмові заперечення, в яких зазначила,
що вимоги позивача є безпідставними та
не обґрунтованими, оскільки статтею 203
ЦК України визначено вичерпний перелік
вимог при недотриманні яких, правочин
визнається недійсним, однак, вказує, що
з наведених вимог жодної з них при
укладенні спірного договору іпотеки
порушено не було. Крім того, вказала, що
сторонами було дотримано всіх істотних
умов при укладенні договору іпотеки,
які передбачені Законом України «Про
іпотеку», а саме, було вказано
найменування сторін, зміст та розмір
основного зобов'язання, строк і порядок
його виконання, а також описано предмет
іпотеки, достатньо для його
ідентифікації, що свідчить про
правомірність укладення спірного
договору іпотеки. На підставі
вищенаведеного просила у задоволенні
позову відмовити.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили
суд їх задоволити. При цьому, додатково
в обґрунтування мотивів позовної заяви
зазначили, що позивач не передавала в
іпотеку банку земельну ділянку,
оскільки відповідно до вимог Закону
України «Про іпотеку» передаються лише
права на земельну ділянку - право
володіння і право користування нею.
Також, вказали, що предмет іпотеки:
«земельна ділянка і все, що на ній
знаходиться», не є об'єктом цивільного
права, так як законом не передбачено
такого об'єкта нерухомого майна, який,
до того ж, не може бути предметом
цивільно-правового договору, що
суперечить Закону України «Про
іпотеку».

Крім того, додали, що банком при
укладенні договору іпотеки не
дотримано істотних умов договору,
визначених ст. 18 Закону України «Про
іпотеку», так як для опису земельної
ділянки, достатнього для ідентифікації
як об'єкту іпотеки, потрібен
кадастровий номер із зазначенням
цільового призначення земельної
ділянки без переліку будов, які на ній
розміщенні, що не було зроблено. Також,
в обґрунтування позовних вимог
вказали, що договір іпотеки є таким, що
закінчив свою дію, оскільки він не може
діяти довше ніж кредитний договір, дія
якого встановлена до 08.10.2012 року.

Разом з тим, вказали, що банк
скористався недосконалістю земельного
законодавства і використав ці
обставини на шкоду іпотекодавця, таким
чином, маючи на мені заволодіти
предметом іпотеки, розміщеним за
адресою: АДРЕСА_1, та земельною
ділянкою, а також незаконно будинком
АДРЕСА_2, в якому проживає позивач разом
із своєю сім'єю, вписавши його у договір
іпотеки до складу іпотечного майна:
«житловий будинок, літера «А»».

Також, зазначили, що нотаріусом
всупереч вимог Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав і їх
обтяжень» та Інструкції «Про Державний
реєстр правочинів» внесено до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та Державного реєстру
іпотек заборону на об'єкт
незавершеного будівництва та земельну
ділянку під одним реєстраційним
номером, що суперечить нормам
попередньо зазначених Закону та
Інструкції. Додали, що Закон України
«Про іпотеку» не передбачає, що
нерухоме майно складається з трьох
предметів іпотеки,

з одночасним стягненням і на земельну
ділянку, і на об'єкти нерухомого майна.

Окрім наведеного, позивач та її
представник додали, що нотаріусом дані
ідентичні представнику банку
твердження, що земельна ділянка, на
якій знаходяться об'єкти нерухомого
майна, є предметом іпотеки, що створює
небезпечний юридичний прецедент, так
як дає можливість відповідачам діяти
неправомірно - за домовленістю
надавати юридичної сили договорам, які
є нікчемними.

Представник відповідача ПАТ АК
«Укргазбанк» у судовому засіданні
позов не визнав з підстав, викладених у
письмових запереченнях, просив суд у
задоволенні позову відмовити повністю.
При цьому, зазначив, що твердження
позивача та її представника є хибними,
в тому числі, щодо строку дії договору
іпотеки, оскільки такий діє до повного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором.

У судовому засіданні відповідач
приватний нотаріус Ужгородського РНО
ОСОБА_4 заперечила проти задоволення
позову з підстав, викладених у
письмових запереченнях. Крім того,
подальший розгляд справи просила
проводити у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

09.10.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та
ОСОБА_5 було укладено кредитний договір
№ 110/07кл, за умовами якого останньому
було надано кредитні кошти на
задоволення споживчих потреб у розмірі
100 000,00 доларів США, строком до 08.10.2012
року із сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 12,9 % річних.

Згідно умов договору позичальник взяв
на себе зобов'язання повертати кредит
та відсотки за його користування,
сплатити винагороду (комісію) в строк
та в порядку, встановленому договором,
а саме, щомісячно в період сплати,
шляхом внесення готівки в касу банку
або безготівковим перерахуванням на
поточний рахунок погашати рівними
частинами на протязі всього строку дії
кредитного договору належні до сплати
платежі за договором.

Для забезпечення виконання
позичальником - ОСОБА_5, зобов'язань за
кредитним договором № 110/07кл від 09.10.2007
року, між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1
09.10.2007 року також був укладений договір
іпотеки № 110/07кл-01, за умовами якого
іпотекодавець передала
іпотекодержателю об'єкт нерухомого
майна, а саме: земельну ділянку площею
0,14 га, кадастровий номер: :01:001:0063,
надану для будівництва та
обслуговування житлового будинку, а
також все, що на ній знаходиться, а саме:
об'єкт незавершеного будівництва -
недобудований житловий будинок
(відсоток готовності - 96 %), який
складається із житлового будинку,
літера «А», загальною площею - 276,6 кв.м.,
житловою площею - 119,5 кв.м., огорожі № 1-5,
що знаходяться в АДРЕСА_1.

У зв'язку з вищенаведеним 09.10.2007 року
приватним нотаріусом Ужгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
внесено до Державного реєстру іпотек
запис за реєстраційним номером 5804425 про
реєстрацію іпотеки № 4544, а також до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна
реєстраційний запис № 5804589 про
заборону на нерухоме майно - об'єкт
незавершеного будівництва (відсоток
готовності - 96 %), земельну ділянку,
АДРЕСА_1, номер за РПВН: 19296730,
кадастровий номер: :01:001:0063.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені
у ході судового розгляду справи, у їх
сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладанні договору,
виборі контрагента та визначені умов
договору з урахуванням

вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України
регламентовано, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Згідно п. 7.1 договору іпотеки № 110/07кл-01
від 09.10.2007 року дійсний договір набуває
юридичної сили з моменту його
підписання та нотаріального
посвідчення і діє до повного виконання
зобов'язань, забезпечених заставою за
договором іпотеки.

Тобто, позивач, укладаючи спірний
договір іпотеки, свідомо звернулася до
відповідача - ВАТ АБ «Укргазбанк» для
укладення договору іпотеки з метою
забезпечення виконання ОСОБА_5
кредитного договору, та підтвердила, що
вона ознайомлена та повністю розуміє
всі умови договору іпотеки, свої права
та обов'язки за договором, та
підписанням договору підтвердила свою
згоду із зазначеними діючими умовами
договору.

Окрім того, частиною 1 статті 18 Закону
України «Про іпотеку» визначено, що
іпотечний договір укладається між
одним або декількома іпотекодавцями та
іпотекодержателем у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.
Іпотечний договір повинен містити такі
істотні умови:

- найменування сторін;

- зміст та розмір основного
зобов'язання, строк і порядок його
виконання, та/або посилання на
правочин, у якому встановлено основне
зобов'язання;

- опис предмета іпотеки, достатній для
його ідентифікації, та/або його
реєстраційні дані, у тому числі
кадастровий номер. У разі іпотеки
земельної ділянки має зазначатися її
цільове призначення;

- посилання на видачу заставної
або її відсутність.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про
іпотеку» встановлено, що у разі
відсутності в іпотечному договорі
однієї з вказаних вище істотних умов
він може бути визнаний недійсним на
підставі рішення суду.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 215 та ст. 217 ЦК
України, підставою визнання окремої
частини правочину недійсною є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною або сторонами
вимог, які встановлені частиною першою
- третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК
України.

У ході судового розгляду справи судом
не встановлено будь-яких порушень,
попередньо зазначених вимог ст. 18
Закону України «Про іпотеку» та ст. 203
ЦК України, при укладенні та підписанні
сторонами спірного договору іпотеки.

Так, сторонами при укладенні спірного
договору іпотеки дотримано всі
передбачені законом істотні умови
договору, які були обумовлені згодою
сторін, наявністю при укладенні
договору необхідного обсягу цивільної
дієздатності, волевиявлення, яке було
вільним та відповідало інтересам
сторін, їхній внутрішній волі, що
підтверджується власноручними
підписами та печатками сторін у
спірному договору іпотеки.

Крім того, частиною 3 статті 575 ЦК
України визначено, що правила про
іпотеку землі та інші окремі види
застав встановлюються законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
іпотеку» предметом іпотеки можуть бути
один або декілька об'єктів нерухомого
майна.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
іпотеку» передача в іпотеку об'єктів
незавершеного будівництва
здійснюється шляхом передачі в
іпотеку прав на земельну ділянку,
на якій

розташований об'єкт незавершеного
будівництва, об'єктів незавершеного
будівництва та майнових прав на них.

Розділом 2 договору іпотеки № 110/07кл-01
від 09.10.2007 року встановлено, що
предметом іпотеки є: земельна ділянка
площею 0,14 га, кадастровий номер:
:01:001:0063, надана для будівництва та
обслуговування житлового будинку, а
також все, що на ній знаходиться, а саме:
об'єкт незавершеного будівництва -
недобудований житловий будинок
(відсоток готовності - 96 %), який
складається із житлового будинку,
літера «А», загальною площею - 276,6 кв.м.,
житловою площею - 119,5 кв.м., огорожі № 1-5,
що знаходяться в АДРЕСА_1.

Частинами 5, 6 статті 6 Закону України
«Про іпотеку» визначено, що якщо в
іпотеку передається земельна ділянка,
на якій розташовані будівлі (споруди),
які належать іпотекодавцю на праві
власності, така земельна ділянка
підлягає передачі в іпотеку разом з
будівлями (спорудами), на якій вони
розташовані. Об'єкти незавершеного
будівництва, розташовані на переданій
в іпотеку земельній ділянці,
вважаються предметом іпотеки,
незалежно від того, хто є власником
об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус за місцем
розташування жилого будинку, квартири,
дачі, садового будинку, гаража, іншого
нерухомого майна чи місцем
розташування земельної ділянки, або за
місцезнаходженням однієї із сторін
правочину накладають заборону на їх
відчуження за повідомленням установи
банку, підприємства або організації
про видачу громадянину позики
(кредиту), при посвідченні договору про
заставу жилого будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, земельної
ділянки, іншого нерухомого майна, а
також за повідомленням
іпотекодержателя.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
доводи та посилання позивача і
представника позивача на
неправомірність дій відповідачів,
незаконність звернення стягнення на
вказаний в оспорюваному договорі
предмет іпотеки, а також
безпідставність накладення заборони
на вказаний у договорі предмет іпотеки
та наявність підстав для визнання
договору недійсним є такими, що
спростовані вищенаведеними нормами
Закону України «Про іпотеку», Закону
України «Про нотаріат» та ЦК України, у
зв'язку з чим суд прийшов до
переконання, що у задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 14, 60, 208, 209, 212-215, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Н.І. Зарева