Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/269/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Адаменко І.М.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

06.02.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Кривохижі В.І., Фомічова С.Є.,

за
участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
виконавчого комітету Олексіївської
сільської ради Бобринецького району
Кіровоградської області про визнання
нікчемними заповіту за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 28
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

25 вересня 2013 року ОСОБА_2
звернулася з зазначеним позовом до
ОСОБА_3, виконавчого комітету
Олексіївської сільської ради
Бобринецького району Кіровоградської
області. В обґрунтування позову
позивач посилалася на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько,
ОСОБА_4, який 15 жовтня 2001 року заповідав
їй належну йому земельну ділянку
площею 6,63 га, що розташована на
території Сугокліївської сільської
ради Бобринецького району
Кіровоградської області. У визначений
законом строк вона звернулася до
нотаріальної контори з завою про
прийняття спадщини, але в нотаріальній
конторі їй повідомили, що 2 червня 2011
року від імені її батька складено
інший заповіт, посвідчений секретарем
Олексіївської сільської ради
Бобринецького району Кіровоградської
області, яким він заповів все своє
майно ОСОБА_3 Позивач вважає, що цей
заповіт було складено із порушенням
вимог щодо його форми та посвідчення,
оскільки на час його складання
спадкодавець мав поганий зір та
проблеми зі слухом, а тому не міг його
прочитати та власноруч підписати.
Крім того було порушено таємницю
нотаріальних дій, оскільки при
посвідчені спірного заповіту брав
участь син відповідача, ОСОБА_5, який
власноруч зробив запис на заповіті:
"Заповіт прочитано мною ОСОБА_4 вголос і
підписано особисто", але цей факт не
відображено в заповіті. Заповіт
неналежно оформлений так, як у ньому
відсутні відомості про дату народження
та/або місце проживання спадкоємця,
відсутні відомості про особу, яка
зробила запис на заповіті про його
прочитання ОСОБА_4 З посиланням на ці
обставини позивач просила визнати
заповіт ОСОБА_4 від 2 червня 2011 року
нікчемним.

Рішенням Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 28 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням
суду, позивач подала апеляційну скаргу
в якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Виконавчий комітет Олексіївської
сільської ради Бобринецького району
Кіровоградської області надіслав
письмові заперечення на апеляційну
каргу в якій вказує на те, що доводи
апеляційної скарги надуманими, а
рішення суду першої інстанції законним
і обґрунтованим. Крім того, він просить
суд розглянути справу за відсутності
свого представника.

У судовому засіданні позивач та
її представник підтримали апеляційну
скаргу та додатково пояснили, що на час
складання заповіту ОСОБА_4 проживав у м.
Бобринець де є нотаріус, але заповіт
було неправомірно посвідчено у
Олексіївській сільській раді,
посадовою особою виконавчого комітету
цієї ради.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлена
належним чином про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача та її представника,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
матеріалами справи підтверджується, що
позивач по справі доводиться дочкою
померлому ОСОБА_4

2 червня 2011 року секретарем
виконавчого комітету Олексіївської
сільської ради Бобринецького району
Тороп С.Г. посвідчено заповіт ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яким він заповів усе своє
майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалося, і взагалі, все те, що
належить йому на день смерті і на що
він за законом буде мати право ОСОБА_3.
Заповіт зареєстровано у реєстрі за № 41.

Згідно відомостей Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) вказаний
заповіт є чинним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер.

Згідно матеріалів спадкової справи,
заведеної завідуючою Бобринецькою
державною нотаріальною конторою, після
смерті ОСОБА_4 спадщину за вказаним
заповітом прийняла ОСОБА_3, якій 8
жовтня 2013 року видане свідоцтво про
право на спадщину за цим заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України
підставами нікчемності заповіту, тобто
недійсності відповідно до закону, є
складання заповіту особою, яка не мала
на це права, або складання з порушенням
вимог щодо форми та посвідчення
заповіту.

У разі наявності відповідного
спору вимога про встановлення
нікчемності заповіту підлягає
розгляду судом.

Загальні вимоги до форми заповіту
встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова
форма; нотаріальне посвідчення або
посвідчення особами, уповноваженими на
це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення
у заповіті місця та часу його
складання; підписання заповіту
заповідачем; якщо особа не може
особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ст. 1248
ЦК України нотаріус посвідчує заповіт,
який написаний заповідачем
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів.
Нотаріус може на прохання особи
записати заповіт з її слів власноручно
або за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. У цьому разі заповіт
має бути вголос прочитаний заповідачем
і підписаний ним. Якщо заповідач через
фізичні вади не може сам прочитати
заповіт, посвідчення заповіту має
відбуватися при свідках (стаття 1253
цього Кодексу).

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про
нотаріат" нотаріуси або посадові особи,
які вчиняють нотаріальні дії, у своїй
діяльності керуються законами України,
постановами Верховної Ради України,
указами і розпорядженнями Президента
України, постановами і розпорядженнями
Кабінету Міністрів України, а на
території Республіки Крим, крім того, -
законодавством Республіки Крим,
наказами Міністра юстиції України,
нормативними актами обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій.

На час посвідчення оспорюваного
заповіту (2 червня 2011 року) діяльність
посадових осіб виконавчих комітетів
рад з приводу вчинення нотаріальних
дій регулювалася Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
рад народних депутатів України,
затвердженою наказом Мін'юсту України
від 25 серпня 1994 року N 22/5.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання
заповіту нікчемним.

Рішенням Боринецького районного
суду Кіровоградської області від 27
червня 2013 року, яке має приюдиційне
значення, встановлено, що заповіт від 2
червня 2011 року підписаний ОСОБА_4
особисто.

Тим же рішенням встановлено, що
рукописний напис: «Заповіт прочитано
мною ОСОБА_4 вголос і підписано
особисто», виконано не самим ОСОБА_4, а
іншою особою.

Однак ця обставина не може
свідчити про нікчемність заповіту так,
як нормою ч. 2 ст. 1248 ЦК не передбачено
обов'язку заповідача у тексті заповіту,
крім особистого підпису, зробити
власноручно запис про те, що він
прочитав цей заповіт вголос.

Інструкція про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських рад народних
депутатів України, також не містила
положень щодо обов'язкового зазначення
в заповіті, в разі якщо посадова особа
органу місцевого самоврядування на
прохання особи записала заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів,
перед його підписом про прочитання
його уголос та підписання заповідачем.

Крім того, відповідно п. 13 цієї
Інструкції, лише у разі посвідчення
заповіту неписьменної або сліпої
особи, посадова особа виконавчого
комітету зобов'язана прочитати йому
текст документа і зробити про це на
документі відмітку а також зазначити
про посвідчення заповіту іншою особою
за неписьменного заповідача.

Суд дав належну оцінку показанням
допитаним судом свідків та довідці
Сугокліївської ЗОШ І-ІІІ ступеня про
навчання ОСОБА_4 та дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність твердження позивача
про не писемність її батька.

Твердження позивача про наявність у
ОСОБА_4 порушень слуху і зору не
підтверджені допустимими доказами, а
щодо його не писемності - суперечать
доказам у справі.

Отже доводи позивача про порушення
порядку посвідчення заповіту
внаслідок відсутності власноручного
напису заповідача про прочитання ним
особисту тексту заповіту не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
нотаріат» нотаріальна таємниця -
сукупність відомостей, отриманих під
час вчинення нотаріальної дії або
звернення до нотаріуса
заінтересованої особи, в тому числі про
особу, її майно, особисті майнові та
немайнові права і обов'язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у
статті 1 цього Закону, а також стажист
нотаріуса зобов'язані зберігати
нотаріальну таємницю.

Особи, винні в порушенні
нотаріальної таємниці, несуть
відповідальність у порядку,
встановленому законом.

Порушенням нотаріальної таємниці -
неправомірне розголошення відомостей,
які становлять нотаріальну таємницю.

Однак законодавство не визначає
наслідком порушення нотаріальної
таємниці недійсність (нікчемність)
правочину.

Крім того, факт порушення посадовою
особою Олексіївської сільської ради
нотаріальної таємниці не є доведеним.
Висновок експерта про те, що рукописний
текст у заповіті виконаний не ОСОБА_4, а
іншою, невстановленою особою не може
бути беззаперечним і єдиним доказом
порушення нотаріальної таємниці.

Твердження позивача про те, що при
посвідченні заповіту ОСОБА_4 не було
перевірено його дієздатність є
безпідставним.

Відповідно до п. 29 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
рад народних депутатів України та
змісту заповіту перед його
посвідченням ОСОБА_4 було пред'явлено
паспорт. Сумнівів у посадової особи,
яка посвідчила заповіт щодо
дієздатності заповідача не виникало.
Про його перебування при здоровому
розумі, ясній пам'яті та розуміння
значення своїх дій зазначено у
заповіті.

Позивач не надала суду жодного
доказу, який би спростовував ці
обставини та викликав сумнів чи
доводив недієздатність заповідача.

Щодо тверджень позивача про
невідповідність правочину вимогам ст.
47 Закону України «Про нотаріат»
внаслідок відсутності у ньому
відомостей про дату народження та
місце проживання спадкоємця, колегія
суддів зазначає, що відповідно до ч. 1
ст. 1257 ЦК України підставою нікчемності
заповіту є недотримання форми заповіту
(письмова нотаріальна форма). Ці вимоги
законодавства були дотриманні при
посвідченні оспорюваного заповіту.

Крім того, заповіт являється
одностороннім правочином. Необхідні
відомості, які передбачені ст. 47 Закону
України «Про нотаріат», щодо
заповідача містяться у заповіті.

Відсутність відомостей про дату
народження і місце проживання та
спадкоємця не є підставою його
нікчемності.

Відповідно до ст. 1251 ЦК, ст. 37 Закону
України "Про нотаріат" посадові особи
органу місцевого самоврядування
посвідчують заповіти, якщо у
населеному пункті немає нотаріуса.

Згідно п. 7 Інструкція про порядок
вчинення нотаріальних дій посадовими
особами виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських рад
народних депутатів України,
затверджена наказом Мін'юсту України
від 25 серпня 1994 року N 22/5, нотаріальні
дії можуть вчинятися посадовою особою
будь-якого виконавчого комітету на
всій території України, за винятком
випадків, передбачених статтями 9, 36, 55,
60, 65, 66, 70 - 73, 85, 93 і 103 Закону "Про
нотаріат", та інших випадків,
передбачених законодавством України.

Таким чином посадова особа
виконавчого комітету Олексіївської
сільської ради, до якої звернувся
ОСОБА_4 з питання посвідчення заповіту,
не мала права відмовити у вчинені такої
нотаріальної дії лише з тих підстав, що
він проживав у іншому населеному
пункті.

Водночас в с. Олексівка
Бобринецького району Кіровоградської
області нотаріуса немає, що визнається
позивачем, а тому посвідчення заповіту
в цьому населеному пункті відноситься
до повноважень відповідної посадової
особи виконавчого комітету ради.

Отже доводи позивача та її
представника щодо порушення порядку
посвідчення заповіту, а саме його
посвідчення не за місцем проживання
ОСОБА_4 у місті Бобриниці в
нотаріальній конторі, є
безпідставними.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України,
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: