УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа №
335/13866/13-ц 4-с/335/6/2014

13 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Рибалко Н.І., при секретарі Косатій М.А.,
розглянувши у судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В:-

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в
які зазначив, що 13.12.2013 року він отримав
лист з рекомендованим повідомленням
від відділу державної виконавчої
служби Запорізького районного
управління юстиції Запорізької
області, відповідно до якого йому
надана про повернення виконавчого
документу стягувачеві державним
виконавцем Ігнатченко М.В. з
мотивуванням про те, що у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем заходи щодо
розшуку такого майна виявились
безрезультатними. На думку скаржника,
державним виконавцем не вичерпано усіх
передбачених Законом України „Про
виконавче провадження" заходів щодо
виконання рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2005
року про стягнення з ОСОБА_2 на його
користь боргу у розмірі 5 373 грн.20 коп.
Посилаючись на зазначене, заявник
просить суд визнати постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області про
повернення виконавчого документа
стягувачеві без виконання рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя - незаконною, зобов'язати
відділ державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області відновити
виконавче провадження та виконати
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1
скаргу підтримав, наполягає на її
задоволенні з підстав викладених у ній.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області
Ігнатченко М.В. в судовому засіданні
проти поданої скарги заперечує,
вказавши, що дії державного виконавця
виконані в межах повноважень та у
відповідності до вимог закону.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та матеріали виконавчого провадження,
перевіривши обставини справи і вимоги
заявника, суд вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на
примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області перебував
дублікат виконавчого листа № 2-389/2005 від
18.12.2009 року виданий Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя з
примусового виконання рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 20.05.2005 року про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в
розмірі 5373 грн. 20 коп.

Постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Запорізького
районного управління юстиції
Запорізької області Хмелевського Д.Л.
від 16.05.2013 року відновлено виконавче
провадження з виконання вказаного
виконавчого документу.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області
Ігнатченко М.В. від 21.10.2013 року вказаний
виконавчий документ повернуто
стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч.
1 ст. 47, ст.50 Закону України „Про
виконавче провадження" у зв'язку з
відсутністю у боржника майна, на яке
може бути звернуто стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 384 ЦПК України, скаргу
може бути подано до суду безпосередньо
або після оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ч. 2 ст. 384 ЦПК України, скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України, ч.ч. 2, 3
ст. 387 ЦПК України учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимоги
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Постановою Верховного Суду України
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження», N 14, від 26.12.2003
року в п.15 роз'яснено, що суди повинні
мати на увазі, що при виконанні рішень
про стягнення грошових коштів
державний виконавець у першу чергу
звертає стягнення на кошти боржника в
гривнях та іноземній валюті, інші
цінності, в тому числі кошти на
рахунках і вкладах в установах банків
та інших кредитних організаціях, а
також на рахунки в цінних паперах у
депозитаріях останніх, і лише за
відсутності у боржника коштів і
цінностей - на належне йому інше майно,
за винятком того, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення.

Ст. 63 Закону України „Про виконавче
провадження" передбачено, що звернення
стягнення на будинок, квартиру, інше
приміщення, земельну ділянку, що є
нерухомим майном, провадиться у разі
відсутності у боржника достатніх
коштів чи рухомого майна. При цьому в
першу чергу провадиться звернення
стягнення на окрему від будинку
земельну ділянку, інше приміщення, що
належать боржникові. В останню чергу
звертається стягнення на жилий будинок
чи квартиру.

Судове рішення, яке набрало законної
сили, є обов'язковим до виконання на
всій території України (ст. 124 ч. 5
Конституції України, ст. 14 ч.ч. 1, 2 ЦПК
України). Примусове виконання судового
рішення покладено на державну
виконавчу службу і здійснюється
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження" (Закон № 606-XIV).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України „Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України
„Про виконавче провадження", з метою
захисту інтересів стягувача, державний
виконавець має право одержувати
безоплатно від органів установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.

Слід також зазначити, що в п. 35 Рішення
Європейського суду з прав людини в
справі «Півень проти України» суд
вказав, що право на судовий розгляд,
гарантований п.1 ст. 6 Конвенції, захищає
також виконання остаточних та
обов'язкових судових рішень, які в
країні, що поважає верховенство права,
не можуть залишатися невиконаними,
завдаючи при цьому шкоди одній зі
сторін. Тому, для цілей ст. 6 виконання
рішення, прийнятого будь-яким судом,
має розцінюватися як складова частина
«судового розгляду».Виконання
судового рішення є основним етапом
відновлення порушених прав людини.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження державним виконавцем в
рамках вказаного виконавчого
провадження зроблено ряд запитів до
користувача бази даних АІС
"Автомобіль", до Сектору
адресно-довідкової роботи УДМС України
в м.Запоріжжя.

Крім того, державним виконавцем не
вжито всіх примусових заходів до
боржника та заходів щодо розшуку
боржника, не встановлено дійсне його
місце проживання, його місце
працевлаштування та отримані останнім
доходи.

Посилання державного виконавця
Ігнатченко М.В. у постанові про
повернення виконавчого документу
стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч.
1 ст. 47 Закону України „Про виконавче
провадження" є безпідставними,
оскільки останнім у порушення вимог ст.
11 вказаного закону не вжито належних
та повних заходів щодо виконання
рішення суду, чим порушено права
стягувача під час виконання судового
рішення.

У зв'язку із тим, що суд скасовує
постанову державного виконавця,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець має відновити виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа, виданого Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя по справі №
2-389 про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 5373 грн. 20 коп.

За таких обставин суд вважає, що доводи
заявника ОСОБА_1 спростовують висновки
державного виконавця, викладені у
постанові про повернення виконавчого
документу стягувачу, яку не можна
визнати законною і обґрунтованою, тому
вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Запорізького
районного управління юстиції
Запорізької області про повернення
виконавчого документа стягувачеві, -
задовольнити.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Запорізького
районного управління юстиції
Ігнатенко М.В. від 21.10.2013 року про
поверненя виконавчого листа № 2-389.

Зобов"язати відділ державної
виконавчої служби Запорізького
районного управління юстиції
Запорізької області відновити
виконавче провадження з виконання
дублікату виконавчого листа
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя виданого 18.12.2009 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
боргу у розмірі 5373 грн.20 коп.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя:
Н.І.Рибалко