Справа № 229/5176/13-ц
Номер провадження № 2/229/53/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 р. Дружківський
міський суд Донецької області у
складі:

головуючого -судді Гонтар
А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

за участі представника
позивача ОСОБА_1

представника органу опіки
та піклування Мельніченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Дружківка
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
надання дозволу на тимчасові виїзди за
кордон неповнолітньої дитини без згоди
матері,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 12 грудня 2013 р.
звернувся до Дружківського міського
суду з позовною заявою до ОСОБА_4
про надання дозволу на тимчасові
виїзди за кордон неповнолітньої дитини
без згоди матері

На обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначив, що він
знаходився у фактичному шлюбі з
відповідачкою з 1999 року по 2002 рік.
Під час даного шлюбу у них народилась
донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після
розлучення дитина залишилась мешкати
разом з батьком. На протязі певного
часу після розлучення він намагався
отримати від відповідачки
нотаріально засвідчений дозвіл для
можливості виїзду дитини разом з ним за
кордон України. Відповідачка відмовила
у її прохані без обгрунтовання причин
відмови.

Позивач просить надати дозвіл на
виїзд його доньки ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи його повідомлено
належним чином, надав заяву з
клопотанням розглядати справу у його
відсутності, просив допустити в якості
його представника ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1
з'явилась у судове засідання,
підтримала позовні вимоги позивача
з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи її було повідомлено
належним чином, про що в справі є
розписка.

Представник третьої особи
служби по справам дітей Дружківської
виконавчої ради Мельніченко Т.В.
з'явилася в судове засідання, просить
винести рішення в інтересах дитини та
надати дозвіл на її виїзд для
оздоровлення за межі України.

Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК
України.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 та відповідачка
ОСОБА_4 перебували в фактичному шлюбі
з 1999 року до 2002 року, від даного
шлюбу сторони мають дитину доньку
-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з свідоцтва про
народження дитини, її батьком є
відповідач, а позивачка - матір'ю (а.с. 3
).

Відповідно до принципів 4 і
6, викладених в Декларації прав дитини,
прийнятою генеральною Асамблеєю ООН
від 20 листопада 1959 року, дитина повинна
користуватися всіма благами
соціального забезпечення, йому
належить право на здоровий ріст і
розвиток, з цією метою спеціальний
догляд і охорона мають бути
забезпечені, як їй так і матері,
малолітня дитина не повинна бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції
«Про права дитини» від 20 листопада 1989
року (ратифікована постановою
Верховної Ради України від 27.02.91 р.
№789-ХІІ), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 СК України, усі
дії щодо дітей та регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів
справи, дитина проживає з батьком, це
не спростовується сторонами,
підтверджується заявою відповідачки
про відмову від виховання дочки (а.с.5),
актом обстеження умов життя позивача
від 11 грудня 2013 року, де вказано, що
дитина мешкає разом з ним (а.с.6)

Позивач зазначив, що
відповідачка не надає добровільно
згоду на тимчасовий виїзд дитини за
кордон, тим саме обмежуючі її права.

Згідно підпункту 2 пункту 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою КМ України 27 січня 1995 року
№57, виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків, або інших осіб,
уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди одного з батьків,
зокрема, у разі пред'явлення рішення
суду про надання дозволу на виїзд з
України громадянину, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

З аналізу вказаної норми впливає,
що у разі відсутності згоди одного з
батьків на виїзд дитини з України, спір
може бути вирішено судом.

Суд, вважає, що відмова матері про
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон в даному випадку є
безпідставною, оскільки дитині
треба відпочивати, розвіватися.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21 січня 1994 року № 3857-XII, за відсутності
згоди одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Враховуючи викладене і те, що
підстави для відмови в наданні дозволу
на тимчасовий виїзд дитини за кордон
відсутні, то позов ОСОБА_3 слід
задовольнити - надати дозвіл на виїзд
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон у
супроводі батька - ОСОБА_3 на
період до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.ст. 10,11,58,59,60,212-215,218,224
ЦПК України (в редакції 2004 року), суд

В И Р І Ш И В
:

Позовні вимоги ОСОБА_3 ,
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання
дозволу на тимчасові виїзди за кордон
неповнолітньої дитини без згоди матері
задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий
виїзд за кордон у супроводі
батька - ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного
суду Донецької області через
Дружківський міський суд протягом
десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
А. Л. Гонтар