Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц-797/136/2014 р.
першій інстанції Семенуха Т.Б.
Доповідач апеляційної
інстанції Клочко В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Севастополя у
складі:

головуючого судді - Клочка В.П.,

суддів - Козуб О.В., Колбіної
Т.П.,

при секретарі: - Сидорук М.А.,

за участю - позивача ОСОБА_4,
представника позивачів ОСОБА_5,
відповідача ОСОБА_6, представника
відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 30
жовтня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_6 про відшкодування збитку та
моральної шкоди, що завдана затокою
квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_6, в якому,
вточнивши свої позовні вимоги, просили
суд стягнути з відповідачки на їх
користь матеріальну шкоду у розмірі
8555,00 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00
грн., судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 229,40 грн., витрати на
правову допомогу у розмірі 400,00 грн.,
витрати по сплаті експертизи у розмірі
800,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.05.2013
року з вини відповідачки відбувся
побутовий залив квартири позивачів,
про що 03.05.2013 р. ПП «Ремснабсервіс» було
складено відповідний акт. 15.06.2013 року
ПП «Тарки-Тау» був складений акт, яким
встановлено, що вартість
відновлювального ремонту пошкоджених
ділянок квартири позивачів складає 8555
грн. моральну шкоди позивачі
обґрунтовують тим, що залиття квартири
спричинило їм душевні страждання, що
виразилися у порушенні нормальних
життєвих зв`язків, позивачі були
вимушені прикладати додаткових зусиль
для організації життя.

Рішенням суду від 30 жовтня 2013 року
позов було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 8555 грн. - в рахунок
відшкодування матеріального збитку,
по 2851,6 грн. кожному; 2400 грн. - в рахунок
відшкодування моральної шкоди, по 800
грн. кожному. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4 витрати, пов`язані з
проведенням оцінки шкоди у сумі 800,00
грн, витрати по сплаті судового збору в
сумі 229,4 грн., а всього судових витрат на
суму 1029,4 грн. в задоволенні решти
позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь держави судовий збір у розмірі
114,7 грн. за вимоги про відшкодування
моральної шкоди.

Не погодившись з рішенням суду
відповідачка подала апеляційну скаргу,
в якій ставить питання про скасування
рішення Нахімовського районного суду
м.Севастополя від 30 жовтня 2013 року з
підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, заслухавши осіб, що з'явилися у
судове засідання, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з доведеності факту
спричинення позивачам матеріальної і
моральної шкоди з вини відповідача у
результаті затоплення квартири.

З данними висновками погоджується
колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 27.01.2001 року(а.с.8).

02 травня 2013 року з вини відповідачки,
яка проживає у квартирі АДРЕСА_2
відбулося залиття квартири позивачів,
що підтверджується актом КП
«Севміськводоканал» СМР від 02.05.2013 р.
(а.с.53), актами ПП «Ремснабсервіс» від
03.05.2013 року, 04.06.2013 р. (а.с.9,17).

Зазначеними актами зафіксовано
побутовий залив, який відбувся у
наслідок того, що у квартирі
відповідачки на з`єднанні до змивного
бачку лопнув гнучкий шланг.

Відповідно до висновку від 15.06.2013 р. ПП
«Тарки-Тау» про вартість збитків,
спричинених залиттям квартири
позивачів, для приведення квартири
АДРЕСА_1 в колишній стан необхідно
провести роботи на суму 8555 грн (а.с.54-55).

Частина перша ст. 1166 ЦК України
встановлює, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК
України особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Таким чином цивільне законодавство в
деліктних зобовязаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов`язок спростування презумпції вини
шляхом доведення відсутності його вини
в завданні шкоди позивачу.

Відповідачкою до суду не було надано
жодного доказу, що вказує на
відсутність її вини у залитті квартири
позивачів. Актами КП
«Севміськводоканал» СМР та ПП
«Ремснабсервіс» лише підтверджено той
факт, що шкоду завдано з вини
відповідача.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно оцінив викладені
обставини справи, вимоги закону та той
факт, що відповідачка у добровільному
порядку відмовляється відшкодувати
матеріальний збиток, заподіяний
позивачам та дійшов до обґрунтованого
висновку , що зазначена матеріальна
шкода підлягає стягненню у судовому
порядку.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої щодо стягнення
моральної шкоди.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Таким чином висновок суду першої
інстанції в частині часткового
задоволення позовних вимог щодо
відшкодування заподіяної позивачам
моральної шкоди у розмірі 2400,00 грн.(по
800,00 грн. кожному) колегія суддів також
вважає обґрунтованим.

Рішення суду у частині стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат, колегія суддів вважає
також вірним, бо воно винесено
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо
непогодження з висновком ПП
«Тарки-Тау» про вартість збитків,
спричинених залиттям квартири
позивачів, колегія суддів не може
прийняти до уваги, бо з матеріалів
справи вбачається, що відповідачкою та
її представником у судах першої та
апеляційної інстанції не заявлялося
клопотання про призначення судової
будівельно-технічної експертизи для
визначення суми про вартість збитків.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують
та не дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело б
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин слід визнати, що суд
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
України, апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись викладеним, ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1
ст.307, ч.1 ст.308, п.1 ч.1 ст.314 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Нахімовського районного суду
м. Севастополя від 30 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.П. Клочко

Судді:
О.В. Козуб

Т.П. Колбіна