печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 січня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого: судді
Соколова О.М.,

при секретарі:
Пономаренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Сламандра-Україна» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року приватного
акціонерного товариства приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Сламандра-Україна»
звернулося до Печерського районного
суду м. Києва із вищевказаним позовом
до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з
останнього 31388 грн. 12 коп. страхового
відшкодування в порядку регресу та 313
грн. 89 коп. витрат з оплати судового
збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначило, що 07 вересня 2012 року між
приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія
«Сламандра-Україна» та ОСОБА_2 було
укладено договір добровільного
комплексного страхування наземного
транспорту № 6542, на виконання умов
якого, позивач взяв під свій страховий
захист автомобіль марки «Toyota Corolla»
д.р.н. НОМЕР_2, який належить
страхувальнику. В результаті ДТП, яке
відбулось 02 лютого 2013 року вказаний
автомобіль було пошкоджено. Винним у
вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1. Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Сламандра-Україна» визнало
вищевказане ДТП страховим випадком та
сплатило ОСОБА_2 страхове
відшкодування в розмірі 81388 грн. 12 коп.
Оскільки цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_1 було
застраховано у приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «УНІКА», останнє згідно
лімітів відповідальності відшкодувало
приватному акціонерному товариству
«Страхова компанія
«Сламандра-Україна» збитків у зв'язку
із виплатою страхового відшкодування в
розмірі 50000 грн. 00 коп. За наведених
обставин, враховуючи, що у скоєнні
вищевказаної ДТП винним визнано
ОСОБА_1, приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія
«Сламандра-Україна» просить стягнути з
нього залишок суми непокритих збитків
у вигляді сплаченого страхового
відшкодування, в порядку регресу.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про місце, день і
час розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с. 110), проте подав
письмову заяву, про проведення
судового засідання за його
відсутністю, в якій позов з викладених
у ньому підстав підтримав просив
задовольнити та не заперечував проти
розгляду справи в заочному порядку (а.с.
112).

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася,
про місце день і час розгляду справи
повідомлялася належним чином, проте на
адресу суду надійшов поштовий конверт
із відміткою поштового відділення «за
закінченням встановленого строку
зберігання» (а.с. 111).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За викладених підстав, а також
враховуючи згоду представника
позивача на заочний розгляд справи, суд
визнав можливим провести заочний
розгляд справи у відсутності сторін на
підставі наявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07
вересня 2012 року між приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Сламандра-Україна» та ОСОБА_2
було укладено договір добровільного
комплексного страхування наземного
транспорту № 6542 (а.с. 6,7), на виконання
умов якого, позивач взяв під свій
страховий захист автомобіль марки «Toyota
Corolla» д.р.н. НОМЕР_2, який належить
останньому.

Також, в судовому засіданні
встановлено, що 02 лютого 2013 року в м.
Києві по вул. Кіквідзе, 31 відбулося ДТП,
в результаті якої вищевказаний
автомобіль було пошкоджено. Винним у
вказаній ДТП згідно постанови
Печерського районного суду м. Києва від
22 квітня 2013 року визнано ОСОБА_1 (а.с. 12).

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та
не підлягає доказуванню.

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія
«Сламандра-Україна» визнало
вищевказане ДТП страховим випадком та
сплатило ОСОБА_2 страхове
відшкодування в розмірі 81388 грн. 12 коп.
(а.с. 75).

Оскільки на момент ДТП
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_1 було застраховано в приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «УНІКА», останнє згідно
лімітів відповідальності відшкодувало
приватному акціонерному товариству
«Страхова компанія
«Сламандра-Україна» збитків у зв'язку
із виплатою страхового відшкодування в
розмірі 50000 грн. 00 коп. (а.с. 79).

Отже, невідшкодований залишок
понесених приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Сламандра-Україна» збитків пов'язаних
з виплатою страхового відшкодування на
день розгляду справи в суді становить
31388 грн. 12 коп. (81388 грн. 12 коп. - 50000 грн. 00
коп.).

Вимога приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Сламандра-Україна» про виплату в
добровільному порядку збитків
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування (а.с. 80), залишено ОСОБА_1
без реагування.

Як вбачається зі змісту ст. 993 ЦК
України, до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки. Така
ж позиція викладена у ст. 27 Закону
України «Про страхування».

Відповідно до наведених положень, до
страховика в разі виплати страхового
відшкодування за договором майнового
страхування переходить право вимоги до
особи, відповідальної за завдані
збитки. Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування є
суброгацією.

Згідно ст. 980 Цивільного кодексу
України та ст. 4 Закону України «Про
страхування» предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані з: життям, здоров'ям,
працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування);
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України
та Закон України «Про страхування»
передбачає три види страхування, а саме
особисте, майнове та страхування
відповідальності. Виходячи із
вищезазначеного, можливість
застосування механізму суброгації
обмежена рамками майнового
страхування з урахуванням наведених
приписів.

Суброгація істотно відрізняється від
регресу. Основна відмінність
суброгації від регресу полягає в тому,
що при суброгації переходить існуюче
право з усіма його забезпеченнями, а
регрес породжує нове право. Суброгація
- це перехід прав до третьої особи на
основі закону. Регрес - це право, що
виникає у особи внаслідок платежу. При
суброгації до страховика переходить
право, що вже виникло (з моменту
заподіяння шкоди) у страхувальника.
Право регресу - це право зворотної
вимоги, що виникає у страховика
(регредієнта) до винної особи
(регресату) на тій основі, що страховик
попередньо провів виконання за
страховим зобов'язанням, виплативши
страхове відшкодування
страхувальникові, тобто право регресу
виникає з моменту сплати за третю
особу.

Роз'яснення про застосування
вищезазначених понять також наведені у
п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року.
Відповідно до якого, при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття «регрес» та «суброгація».
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається.

З огляду на наведене, суд прийшов до
висновку в даному випадку слід
застосовувати суброгацію, а не регрес.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження відшкодування позивачу
збитків, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Сламандра-Україна» є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, то
відповідно до ст. 88 ЦПК України,
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 313 грн. 89 коп. витрат
з оплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215, 223, 224-233
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Саламандра-Україна» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП в порядку регресу -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Саламандра-Україна» (, МФО 300647) 31388 (тридцять одну
тисячу триста вісімдесят вісім) грн. 12
коп. шкоди завданої внаслідок ДТП, в
порядку суброгації.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Саламандра-Україна» (, МФО 300647) 313 (триста
тринадцять) грн. 89 коп. витрат з оплати
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особою яка була
відсутня при проголошенні рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
О.М. Соколов