Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді:
Погрібної О.М.

при секретарі:
Похвалітовій М.В.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Токмак
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, суд,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, в якому просив стягнути з
відповідачки на його користь суму
боргу в розмірі 16995 грн. за договором
позики, проценти від суми позики на
рівні облікової ставки Національного
банку України, що складає 4308 грн. та
судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 08.09.2010 року між ним та
ОСОБА_3 було укладено договір позики,
який того ж дня був посвідчений
приватним нотаріусом Токмацького
міського нотаріального округу,
відповідно до якого ОСОБА_3 позичила в
нього 24885 грн. та зобов'язалась
повернути вказані гроші в строк до
08.03.2011 року, що на момент укладення
договору дорівнювало еквіваленту 3150
доларів США. В період часу з 10.11.2011 року
по 09.06.2011 року відповідачем в погашення
заборгованості за договором позики на
адресу позивача були переведені
грошові кошти в сумі 7890 грн., решта
грошових коштів в сумі 16995 грн.
відповідачкою позивачу - ОСОБА_1 до
цього часу повернута не була, в зв'язку
з чим позивач змушений був звернутися
до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов підтримали, просили
задовольнити в повному обсязі за
підставами, викладеними в позовній
заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засідання проти позову заперечувала,
просила відмовити в його задоволенні,
до суду пояснила, що в 2010 році їй
знадобилися 20000 грн. для операційного
втручання на лікування катаракти очей.
Вона звернулась до ОСОБА_4. Він
погодився позичити їй гроші та
запропонував укласти договір позики.

Таким чином, 08 вересня 2010 року, для
укладення договору позики ОСОБА_3
прийшла до приватного нотаріуса
Токмацького міського нотаріального
округу. Але в зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не
погодився укласти договір позики від
свого імені, договір позики, який був
посвідчений приватним нотаріусом
Токмацького міського округу, був
укладений між відповідачкою та ОСОБА_1,
хоча грошові кошти фактично вона
отримала від ОСОБА_4 В договорі була
вказана сума, яку позивач їй нібито дав
з урахуванням процентів. Таким чином в
п. 1 Договору позики було вказано що
вона отримала 24885,00 грн., хоча фактично
ОСОБА_4 дав їй 20000 грн. а повернути йому
вона з урахуванням процентів
зобов'язалася 24885, 00 грн.

На виконання п. 2 Договору позики на
користь позивача нею через відділення
Укрпошти були переведені грошові кошти
в сумі 7890,00 грн., що підтверджується
прибутковим касовим ордером від 07.10.2010
року, фіскальними чеками від 10.11.2010 р. №
8524, 09.12.2010 р. № 5887, 13.01.2011 р. № 05976, 09.02.2011 р.
№ 4219, 09.03.2011 № 7791, 08.04.201 Гр. № 2115, 09.06.2011 №
9935.

Також зазначила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в
2011 році в категоричній формі заявили їй
, що вони не хочуть ходити на пошту,
стояти в чергах та отримувати від
відповідачки грошові переводи і
запропонували особисто віддавати їм
гроші. На прохання ОСОБА_3 писати
розписки про те, що вона передає їм
гроші вони відмовлялися, мотивуючи це
тим, що сторони повинні одне одному
довіряти. Грошові кошти відповідачка
завжди передавала в присутності свідка
ОСОБА_5. Таким чином за період часу з 2010
по 2013 рік нею було передано 26000 грн. Але
в 2013 році ОСОБА_4 та ОСОБА_1 почали
шантажувати її по телефону та вимагати
від неї повернення грошей, приходили
додому та вимагали, щоб остання
продала квартиру.

Суд вивчивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
08.09.2010 року ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_1 у
борг 24885 грн. та зобов'язалась повернути
вказані гроші в строк до 08.03.2011 року, що
на момент укладення договору
дорівнювало еквіваленту 3150 доларів
США, що підтверджується договором
позики від 08.09.2010 року, посвідченим
приватним нотаріусом Токмацького
міського нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_6,
зареєстрованим в реєстрі за № 1529.

Згідно Вимоги про усунення порушення
від 01.04.2013 року 08.09.2010 року між сторонами
також було укладено договір іпотеки,
який того ж дня був посвідчений
приватним нотаріусом Токмацького
міського нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 1532.
Відповідно до п.1.1. договору іпотеки
відповідачка передала в іпотеку
належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1 в забезпеченні забов`язання
за основним договором.

01.04.2013 р. позивачем на домашню адресу
відповідачки був направлений лист з
вимогою належного виконання умов
вищезазначеного договору позики, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, виплату поштового
переказу, що є в матеріалах справи.

Відповідно до рішення Токмацького
районного суду Запорізької області
від 05 листопада 2013 року в позові ОСОБА_1
до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_7 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки і виселення відповідача і
інших осіб, що зареєстровані в квартирі
було відмовлено, оскільки сума
заборгованості за позикою була
неспівмірною вартості іпотечного
майна.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (сплатити
гроші), а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст.58,59 ЦПК України, належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до положень от 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути

позикодавцеві позику, (грошові кошти у
тій самій, сумі) в строк та в порядку,

встановлені договором.

Відповідачем на користь позивача
переведені грошові кошти в сумі 7800 грн.,
що підтверджено прибутковим касовим
ордером від 07.10.2010 року, фіскальними
чеками від 10.11.2010 р. № 8524, 09.12.2010 р. № 5887,
13.01.2011 р. № 05976, 09.02.2011 р. № 4219, 09.03.2011 № 7791,
08.04.201 Гр. № 2115, 09.06.2011 № 9935. Щодо сплати
решти суми боргу в розмірі 16995 грн.
відповідачем не надано жодного
письмового доказу.

Згідно ст.545 ЦК України прийнявши
виконання зобов'язання, кредитор
повинен на вимогу боржника видати йому
розписку про одержання виконання
частково або в повному обсязі. Якщо
боржник видав кредиторові борговий
документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні
облікової ставки Національного банку
України.

Договором розмір процентів
встановлено не було. Розмір облікової
ставки НБУ становив: з 08.09.2010 року по
23.03.2012 року - 7.75 %, з 23.03.2012 року по 09.06.2013
року -7.5 %, з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 7 %,
з 13.08.2013 року по теперішній час - 6,5 %.

Таким чином, розрахунок для сплати
процентів від суми позики складає 4308
грн. (з 08.09.2010 року по 23.03.2012 року - 2057
грн., з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року - 1550 грн.,
з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 202 грн., з
13.08.2013 року по 27.01.2014 року - 499 грн.)

На підставі вищевикладеного, виходячи
з засад розумності та справедливості,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Крім того, з відповідачки на
користь позивача відповідно до ст.88 ч.1
ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст.526,530,1046, 1047, 1049,1050 ЦК
України, ст. ст. 7, 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218,
224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму заборгованості за договором
позики в розмірі 16995 грн., відсотки в
розмірі 4308 грн., судовий збір в розмірі
243,60 грн., а всього - 21546,6 (двадцять одну
тисячу п`ятсот сорок шість) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Токмацький районний суд
Запорізької області протягом 10 днів з
дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копрії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя: