Справа №
Провадження № 2/477/254/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року Жовтневий
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючої - судді Семенової
Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Зеленогайської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із вказаним позовом,
уточнивши який, остаточно просить
визнати за ним право власності на 1/ 2
частину житлового будинку АДРЕСА_1 та
на 1/ 2 частину земельної ділянки площею
0,09 га за цією ж адресою, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та на іншу 1/2
частину цього ж майна, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування цих вимог вказував, що
після смерті його дружини ОСОБА_3
залишилося спадкове майна у виді
вищевказаного житлового будинку та
земельної ділянки. Після її смерті
вказане майно у рівних частках як
спадкоємці першої черги успадкували
він та син померлої - ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Позивач
вважає, що є спадкоємцем четвертої
черги, як такий що більше п'яти років до
дня смерті ОСОБА_4 проживав із ним
однією сім'єю. Будь-яких спадкоємців
його майна попередніх черг немає.

Проте у видачі свідоцтва про право на
спадщину йому було відмовлено у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючих
документів відносно житлового будинку,
який позивачка придбала, проте не
оформила на своє ім'я відповідних
документів, а на земельну ділянку - у
зв'язку з неможливістю надання всіх
документів, необхідних для оформлення
спадкових прав на земельну ділянку, а
саме: витягу з Державного земельного
кадастру про відсутність обмежень на
земельну ділянку або витягу з
поземельної книги.

Так як спадкодавець за життя не подала
до відповідної державної установи
заяву щодо відкриття поземельної книги
та не провела державної реєстрації
вказаного майна, то такі документи він
надати не може. За вказаних обставин
він позбавлений можливості
нотаріально оформити свої спадкові
права, тому за захистом своїх спадкових
прав звернувся до суду із цим позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5
звернулася до суду із заявою, в якій
позовні вимоги свого довірителя
підтримала в повному обсязі та просила
задовольнити і справу розглянути у їх
відсутність.

Відповідач Зеленогайська сільська
рада Жовтневого району Миколаївської
області звернулася до суду із заявою, в
якій зазначила, що сільська рада не
заперечує проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 та просила справу
розглянути у відсутність їх
представника.

Дослідивши письмові докази в
межах заявлених позовних вимог, судом
встановлено наступне.

За даними свідоцтва про шлюб
НОМЕР_1, ОСОБА_1 перебував у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 21
грудня 2001 року (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про смерть
НОМЕР_2, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про
що Зеленогайською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області було здійснено актовий запис
про смерть за № 06 від 05.05.2010 року (а.с. 13).

За даними Зеленогайської
сільської ради на час смерті із
спадкодавцем ОСОБА_3 мешкали її чоловік
ОСОБА_1 та син - ОСОБА_4 (а.с. 15).

Відповідно даних Жовтневої
державної нотаріальної контори
Миколаївської області спадкова справа
після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с.
30).

Враховуючи положення ст.ст. 1261, 1268,
1269, 1278 ЦК України, позивач та
ОСОБА_4 є такими, що прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_3 в рівних частках.

За даними свідоцтва про смерть
НОМЕР_3, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про
що Зеленогайською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області було здійснено актовий запис
про смерть за № 24 від 9 грудня 2011 року
(а.с. 14).

Згідно відомостей цієї ж
сільської ради, на час смерті
спадкодавця ОСОБА_4 із ним проживав та
був зареєстрований ОСОБА_1 (а.с. 16).

Як вказує позивач ОСОБА_1 разом із
померлим, якого він ростив як сина, вони
проживали однією сім'єю з часу
одруженню із його матір'ю, тобто з 2001
року, вели спільне господарство, мали
спільний бюджет.

За даними Зеленогайської
сільської ради ОСОБА_3 була
зареєстрована в АДРЕСА_1 з 1981 року та
мешкала за цією постійно до дня смерті.

На час одруження позивача із ОСОБА_3 її
син ОСОБА_4 був неповнолітнім, досяг
лише 9-ти років, з чого суд дійшов
висновку, що позивач виховував
неповнолітнього ОСОБА_4 з 2001 року та
проживав із останнім однією сім'єю до
дня смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 1264 ЦК України, до четвертої
черги спадкоємців за законом віднесені
особи, які проживали із спадкодавцем
однією сім'єю не менше як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

За вищевказаних обставин, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна
після смерті ОСОБА_4 четвертої черги.

За даними Жовтневої державної
нотаріальної контори Миколаївської
області спадкова справа після смерті
ОСОБА_4 не заводилася.

Отже, приймаючи до уваги положення ст.
1269 ЦК України, та враховуючи, що ОСОБА_1
проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 на час
смерті останнього, то позивач є таким,
що спадщину після смерті ОСОБА_4
прийняв.

Підстави, з яких позивач був змушений
звернутися до суду із цим позовом
підтверджуються листом нотаріуса від
19.09.2013 року № 1077/01-16, яким ОСОБА_1 було
роз'яснено про неможливість одержання
свідоцтва про право на спадщину на
вищевказане нерухоме майно у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів відносно житлового будинку
та ненаданням документів, необхідних
для оформлення спадкових прав щодо
земельної ділянки, а саме: витягу з
Державного земельного кадастру про
відсутність обмежень на земельну
ділянку або витягу з поземельної книги
(а.с. 27).

Проте належність спірного житлового
будинку ОСОБА_3 підтверджується
довідкою радгоспу «Восток» Жовтневого
району Миколаївської області від 21
грудня 1991 року, згідно якої ОСОБА_3
погасила суду за житловий будинок та
останній переходить у її власність (а.с.
25-26).

Відповідно до Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь в
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка
діяла до затвердження Правил державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
що знаходиться у власності юридичних
та фізичних осіб, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 19 січня
1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ
підлягали лише будинки, які
розташовані в містах та селищах
міського типу.

Відповідно до положень ст. 49 Закону
України «Про власність», що діяв на час
придбання спадкодавицею вказаного
будинку, володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не буде
встановлено судом.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК
України (1963 року), що діяв на час
придбання ОСОБА_3 вказаного майна,
громадяни могли мати у власності
житловий будинок. При цьому глава
десята цього кодексу не пов'язувала
наявність такого права з його
обов'язковою державною реєстрацією.

З наведеного суд дійшов висновку, що за
життя ОСОБА_3 набула права на вказаний
житловий будинок як власник та зі
зміною законодавчих норм її право не
припинилося, отже останній є об'єктом
спадкування після її смерті, не
зважаючи, що правовстановлюючих
документів на своє ім'я спадкодавець за
життя не оформила.

Щодо земельної ділянки, то відповідно
до пп.4.20 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Мінюстом України 22.02.2012
року за № 296/5, видача свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку
проводиться нотаріусами на підставі
відповідних документів, в тому числі,
витягу з Державного земельного
кадастру про відсутність обмежень на
земельну ділянку або витягу з
поземельної книги.

Згідно ст.1 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»,
Державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

За ст.3 цього Закону слідує про
обов'язковість внесення до Державного
земельного кадастру відомостей про всі
його об'єкти (земельні ділянки,
розташовані на території України).

Згідно п. 109 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, затвердженого
Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051,
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється за заявою власника
земельної ділянки.

Проте, з огляду Державного акту IV-МК №
022110, виданого 30.03.1997 року на підставі
рішення виконкому Зеленогайської
сільської ради народних депутатів від
27.03.1997 року № 3, що посвідчував право
власності ОСОБА_3 на право власності не
земельну ділянку площею 0, 09 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1,
вбачається, що власник реєстрації цієї
земельної ділянки не проводила, адже
кадастровий номер земельній ділянці не
присвоєно та поземельна книга не
відкрита (а.с. 23) .

За такого, позивач позбавлений
можливості нотаріально оформити свої
спадкові права на вищевказану земельну
ділянку, адже, як вказувалося вище, така
реєстрація може бути здійснена лише за
заявою власника.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

З наведеного, та встановивши, що
відповідно до положень ст.ст. 1261, 1264, 1268,
1269 ЦК України, ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/2
частини майна після смерті своєї
дружини ОСОБА_3, та спадкоємцем майна
після смерті ОСОБА_4, та встановивши
належність вищевказаного майна
спадкодавцю ОСОБА_3, прийняття у спадок
1/ 2 частини цього майна її сином ОСОБА_4,
а також відсутність у позивача
можливості нотаріального оформлення
своїх спадкових прав щодо
вищевказаного майна після смерті
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд вважає, що
відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне
право ОСОБА_1 підлягає захисту судом
шляхом визнання за ним права власності
на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в
м.Миколаєві, право власності на 1/2
частину:

- житлового будинку АДРЕСА_1;

- земельної ділянки площею 0,09га
для індивідуального будівництва та
обслуговування житлового будинку,
розташовану по АДРЕСА_1, що зазначена в
Державному акті серії IV-МК № 022110,
виданому 30.03.1997 року на підставі
рішення виконкому Зеленогайської
сільської ради народних депутатів від
27.03.1997 року № 3, зареєстрованого у Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 375.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в
с.Зелений Гай Жовтневого району
Миколаївської області, право власності
на 1/2 частину:

- житлового будинку АДРЕСА_1;

- земельної ділянки площею 0,09га
для індивідуального будівництва та
обслуговування житлового будинку,
розташовану по АДРЕСА_1, що зазначена в
Державному акті серії IV-МК № 022110,
виданому 30.03.1997 року на підставі
рішення виконкому Зеленогайської
сільської ради народних депутатів від
27.03.1997 року № 3, зареєстрованого у Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 375.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.М. Семенова