РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/мотивувальна
частина/

13 лютого 2014 року Артемівський
районний суд м. Луганська у складі:

головуючого судді: Зорік М.В.,

при секретарі: Клименко О.Є.,
Височиній А.С., Рябчинській В.В.,

розглянувши у відритому судовому
засіданні у залі суду в місті Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне
акціонерне товариство «НФСК
«Добробут», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

21.05.2013р. до Артемівського районного
суду м. Луганська надійшла позовна
заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - Приватне акціонерне товариство
«НФСК «Добробут», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП, в
обґрунтування якої позивачі зазначили,
що 10.06.2012р. відповідач ОСОБА_3, керуючи
автомобілем ЗАЗ 110206 в стані
алкогольного сп'яніння скоїв порушення
вимог п. 2.9, п. 10.1, 10.2 ПДД України
внаслідок чого трапилась ДТП під час
якої було ушкоджено автомобіль ВАЗ 217030,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_4 та який належить ОСОБА_1

Згідно звіту автотоварознавчого
дослідження № 14/08/12 від 13.06.2012р.,
проведеного за замовленням страховика
першого позивача за договором
добровільного страхування наземного
транспорту КП/21 від 25.07.2011р. - ПрАТ
«Страхова група «ТАС», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
першого позивача складає 22941,82грн., а
вартість матеріального збитку,
внаслідок пошкодження автомобіля
першого позивача складає 19029,84грн.

В рамках договору добровільного
страхування наземного транспорту КП/21
від 25.07.2011р. ПрАТ «Страхова група «ТАС»
виплатила першому позивачеві страхове
відшкодування в сумі 13279,46грн.

З врахуванням вказаного, а також
неврахованої страховою компанією суми
франшизи в розмірі 450,00грн. перший
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь суму
матеріальної шкоди в розмірі 10112,36грн.

Другий позивач, посилаючись на те, що
для забезпечення проведення оцінки
завданої шкоди він був вимушений
понести витрати на доставку
пошкодженого автомобіля в сумі 300,00грн.,
просив суд стягнути зазначену суму на
його користь з відповідача.

Крім того, вказуючи про те, що
пошкодженням автомобіля їм було
завдано душевних страждань, позивачі
просили суд стягнути з відповідача на
їх користь по 5000 грн. на кожного у
якості відшкодування завданої
моральної шкоди.

Посилаючись на вищевказані обставини
та положення ст.ст. 526, 629 ЦК України,
позивач просив суд стягнути на його
користь з відповідача зазначену суму
заборгованості та розглянути справу за
відсутності його представника.

В судовому засіданні позивачі
заявлений ними позов підтримали та
просили суд задовольнити його у
повному обсязі з вищенаведених
підстав.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_4
заперечував посилаючись на його
необгрунтованість

Третя особа про час та місце судового
розгляду справи була повідомлена
належним чином, однак в судове
засідання не з'явилась та в порушення
вимог ст. 77 ЦПК України про причини
своєї неявки суду не повідомила.

За вказаних обставин та з врахуванням
приписів ст. 169 ЦПК України, суд визнав
за можливе розглянути справу за
відсутності третьої особи, на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП підлягають частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що наявними в
матеріалах справи копією довідки про
ДТП від 20.06.2012р. (а. с. 7-8) та Постановою
Артемівського районного суду м.
Луганська від 01.08.2012р. (а. с. 11)
підтверджується те, що 10.06.2012р.
відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем
ЗАЗ 110206 в стані алкогольного сп'яніння
скоїв порушення вимог п. 2.9, п. 10.1, 10.2 ПДД
України внаслідок чого трапилась ДТП
під час якої було ушкоджено автомобіль
ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1,
яким керував ОСОБА_4 та який належить
ОСОБА_1

Згідно до звіту автотоварознавчого
дослідження № 14/08/12 від 13.06.2012р.,
проведеного за замовленням страховика
першого позивача за договором
добровільного страхування наземного
транспорту КП/21 від 25.07.2011р. - ПрАТ
«Страхова група «ТАС», вартість
матеріального збитку, внаслідок
пошкодження автомобіля першого
позивача складає 19029,84грн. (а. с. 12-15).

Відповідно до страхового акту №
295968/15/2012 від 12.11.2012р. (а.с. 9), розрахунку
суми страхового відшкодування (а.с. 10) в
рамках договору добровільного
страхування наземного транспорту КП/21
від 25.07.2011р. ПрАТ «Страхова група «ТАС»
виплатила першому позивачеві страхове
відшкодування в сумі 13279,46грн.

Згідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками серед іншого
визнаються втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на вказане та приймаючи до
уваги те, що завдана першому позивачеві
матеріальна шкода до цього часу в
добровільному порядку відповідачем в
повному обсязі не відшкодована суд
визнає обґрунтованими та частково
задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача на його
користь відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 5750,38грн.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної шкоди виходячи з
розрахунку, який включає суму
невиплаченої страховою компанією
франшизи та вартості відновлювального
ремонту суд визнає необґрунтованим,
оскільки сума франшизи вже була
врахована позивачем в складі різниці
між розміром майнової шкоди визначеної
звітом автотоварознавчого дослідження
та розміром виплаченого страховою
компанією страхового відшкодування, а
тому відсутні підстави вдруге
враховувати вказану суму при
розрахунку майнової шкоди. Вартість
відновлювального ремонту - 22941,82грн., не
може відповідати розміру завданої
першому позивачеві майнової шкоди,
оскільки як видно зі змісту звіту
автотоварознавчого дослідження № 14/08/12
від 13.06.2012р. в даному випадку було
встановлено факт можливості
відновлення КТС згідно технічних вимог
виробника, у зв'язку з чим сума
матеріальної шкоди визначена з
врахуванням коефіцієнту фізичного
зносу складових частин та складає 19029,84
грн.

З врахуванням вказаного суд визначає
суму матеріальної шкоди, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
першого відповідача як різницю між
сумою майнової шкоди, що визначена
згідно звіту автотоварознавчого
дослідження № 14/08/12 від 13.06.2012р. -
19029,84грн. та сумою виплаченого на
користь першого позивача страхового
відшкодування в розмірі 13279,46грн., яка
складає 5750,38грн.

Суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1
про стягнення витрат на
транспортування пошкодженого
автомобіля в сумі 300грн., оскільки ці
витрати підтверджені другим позивачем
наданою суду копією квитанції від
10.06.2012р. (а.с. 21).

Стосовно позовних вимог позивачів про
стягнення відшкодування завданої
моральної шкоди суд дійшов наступного
висновку.

Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна
шкода серед іншого може полягати у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї та у зв'язку з
пошкодженням її майна.

В ході судового розгляду справи було
встановлено факт пошкодження
відповідачем автомобіля першого
позивача, який знаходився в
користуванні другого позивача, що є
підставою для стягнення з нього
відшкодування моральної шкоди.

Однак разом з вищезазначеним суд
приймає до уваги роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 4 та п. 5 його Постанови від 31.03.1995р. № 4,
а саме про те, що в своєму позові про
стягнення моральної шкоди позивач має
зазначати в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

З огляду на вищезазначене один лише
факт порушення майнових прав позивачів
та пошкодження їх майна не є безумовною
підставою для прийняття судом рішення
про стягнення з відповідача
відшкодування моральної шкоди в
заявленому позивачами розмірі.

Зважаючи на те, що позивачі в своєму
позові обмежилися лише твердженням про
завдання їм моральної шкоди та в
порушення вимог ст. 60 ЦПК України не
надав суду належних та допустимих
доказів цим обставинам, не обґрунтував
розрахунку заявленої до стягнення суми
відшкодування, суд не вбачає підстав
для стягнення з відповідача заявленої
Берніковими суми відшкодування
моральної шкоди.

Разом з тим, враховуючи те, що факт
порушення майнових прав позивачів
знайшов своє підтвердження в ході
судового розгляду справи, з огляду на
протиправність поведінки першого
відповідача, тривалість порушення
майнових прав позивача, небажання
відповідача добровільно відшкодувати
завдану ним шкоду, суд визнає
встановленим той факт, що позивачі
зазнали душевних страждань та були
вимушені вживати додаткових зусиль для
відновлення своїх порушених прав та
виходячи з міркувань розумності та
справедливості, вважає за необхідне
визначити розмір відшкодування
завданої позивачам моральної шкоди в
сумі по 1000грн. кожному.

Таким чином суд дійшов висновку про те,
що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Приватне
акціонерне товариство «НФСК
«Добробут», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП підлягають
частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 14, 58-60, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Приватне
акціонерне товариство «НФСК
«Добробут», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
відшкодування завданої матеріальної
шкоди в сумі 5750,38грн. та відшкодування
завданої моральної шкоди в сумі
1000,00грн.

Стягнутиз з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
відшкодування завданої матеріальної
шкоди в сумі 300,00грн. та відшкодування
завданої моральної шкоди в сумі
1000,00грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 судові витрати в сумі
сплаченого судового збору в розмірі
229,40грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текс рішення викладено 17 лютого
2014 року.

СУДДЯ
М.В. Зорік