УХВАЛА

іменем україни

17 грудня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Леванчука А.О.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 7 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
18 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір, за
умовами якого банк надав останній
кредит у розмірі 6 тис. доларів США на
строк до 15 липня 2010 року. 18 липня 2007 року
з метою забезпечення повернення
кредиту між банком та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки, за умовами
якого останній поручився перед
кредитором за виконання зобов'язань
позичальником. Оскільки позичальник не
виконав взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором, як він, так і
поручитель на претензії не реагували,
станом на 17 листопада 2013 року
утворилась заборгованість за кредитом
у розмірі 16 809 доларів три центи США, що
еквівалентно 134 304 грн 14
коп.

Ураховуючи наведене, позивач просив
стягнути солідарно з відповідачів
указану заборгованість.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 15 травня

2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 134 304 грн
14 коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 7 жовтня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
провадження у вказаній справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції й справу
направити на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідачі порушили свої договірні
зобов'язання, допустили заборгованість
по кредиту, яка підлягає стягненню з
них у солідарному порядку.

Апеляційний суд скасовуючи рішення
суду першої інстанції та закриваючи
провадження у справі, виходив із того,
що є рішення суду, яке набрало законної
сили, ухвалене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той же самий
предмет і з тих же самих підстав.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судом установлено, що 18 липня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого банк надав останній кредит у
розмірі 6 тис. доларів США на строк до 15
липня 2010 року. 18 липня 2007 року
з метою забезпечення повернення
кредиту між банком та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки, за умовами
якого останній поручився перед
кредитором за виконання зобов'язань
позичальником. Позичальник не виконав
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, як він, так і поручитель на
претензії не реагували, станом на 17
листопада 2013 року утворилась
заборгованість за кредитом у розмірі 16
809 доларів три центи США, що
еквівалентно 134 304 грн 14 коп.

Також судами встановлено, що рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 27 січня 2011 року за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 скасовано рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 11 березня 2010 року у
справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
та відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 жовтня 2011 року
зазначене рішення апеляційного суду
залишено без змін.

Зазначене судове рішення визнано
судами таким, що винесено з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих же самих
підстав, з яких у грудні 2013 року
заявлено новий позов про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Разом із тим, позови вважаються
тотожними тільки в тому випадку, коли в
них одночасно співпадають сторони,
підстава і предмет. При визначенні
підстави позову як елементу його
змісту, суд повинен перевірити на
підставі чого, тобто яких фактів
(обставин) і закону, позивач просить про
захист свого права.

Звернувшись до суду з новим позовом, на
відміну від попереднього про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
позивач просив стягнути
заборгованість за кредитним договором
№ 239414-Cred від 28 липня 2008 року.

Відповідно до рішення апеляційного
суду Запорізької області від 27 січня 2011
року, на яке послався апеляційний суд в
оскаржуваному судовому рішенні як на
підставу для закриття провадження у
справі, апеляційним судом було
відмовлено у позові з тих підстав, що
банк надав розрахунок заборгованості
за кредитним договором № SAMD № 1485
від 18 липня 2008 року, укладеним між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, а не за
кредитним договором № 239414-CRED від 28
липня 2008 року, зазначеним у позовній
заяві.

Разом із тим, із зазначеного рішення
вбачається, що банк обґрунтовував
наявність заборгованості за кредитним
договором № SAMD № 1485 від 18 липня 2008
року у розмірі 53 745 грн 81 коп.

У позові, що судами розглядався, банк
обґрунтовував вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 239414-Cred від 28 липня 2008 року, укладеним
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 у
розмірі 134 304 грн 14 коп.

Отже, підстава пред'явленого позову
(обґрунтування вимог) у цій справі інша.

Вирішуючи спір, апеляційний суд на
зазначене уваги не звернув, та
безпідставно визнав цей спір тотожним
уже розглянутому.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України
суд касаційної інстанції скасовує
ухвалу і передає питання на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
якщо було порушено порядок,
встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 7 жовтня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Леванчук

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко