АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Цимбал І.К. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
3 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Болотова Є.В., Поліщук Н.В.
за участю: представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 20 липня 2012 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про
звернення стягнення.
Позивач звертаючись у квітні 2011 року до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки посилався на те, що
04.04.2008 року між позивачем та ОСОБА_6 було
укладено договір іпотеки, згідно з яким
відповідач передала в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1 на виконання зобов'язань за
договором кредиту укладеного між
банком та ОСОБА_8, який не виконував
зобов'язання належним чином, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду з позовом
про звернення стягнення на предмет
Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 20 липня 2012
року позов було задоволено.
Звернуто стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_6, що є предметом іпотеки за
договором іпотеки від 04.04.2008 року,
укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Родовід
Сирецька, 1-3, за зобов'язаннями ОСОБА_7,
по кредитному договору № 77.2/СЖ-102.08.2 від
04.04.2008 року в розмірі 653 134,16 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 11.04.2001 року
становить 5 202 017,64 гривень, шляхом
продажу предмету іпотеки на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження за ціною, встановленою в
порядку, передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження».
Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 12 вересня 2014 року заява
ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення
була залишена без задоволення.
Не погоджуючись з заочним рішенням
суду відповідач подала апеляційну
скаргу. Де ставила питання про його
скасування та постановлення нового про
відмову у задоволенні позову у повному
обсязі. Вказуючи при цьому на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.
Представник апелянта підтримала
подану апеляційну скаргу та просила
суд її задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача не визнав подану
апеляційну скаргу, заперечувала проти
Третя особа будучи належним чином
повідомленою про розгляд справи у
судове засідання не з'явилася,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомила. Колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у їх
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Судом при розгляді справи було
встановлено, що 04.04.2008 року між
позивачем та третьою особою - ОСОБА_7,
було укладено кредитний договір №
77.2/СЖ-102.08.2, згідно якого позивач
відкрив позичальнику відновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі у
розмірі 200 000 доларів США з кінцевим
терміном повернення 04.04.2011 року.
ОСОБА_7 належним чином не виконує свої
зобов'язання визначені у відповідності
до п. 4.1 та 4.5 договору у зв'язку з чим
допустив заборгованість, яка станом на
11.04.2011 року склала 653134,16 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ становить
5202017,64 гривень, з яких: 183026,00 доларів США
нараховані відсотки; 404167,09 доларів США -
нараховані відсотки.
З метою виконання зобов'язань боржника
за кредитним договором, між позивачем
та відповідачем - ОСОБА_6 було укладено
договір іпотеки, за яким відповідачем
було передано в іпотеку квартиру
Відповідно до п. 2.1.6. договору іпотеки,
іпотекодержатель має право у випадку
невиконання чи неналежного виконання
позичальником основного зобов'язання
звернути стягнення на предмет іпотеки
в порядку, передбаченому договором та
задовольнити свої майнові вимоги за
рахунок переданого в іпотеку майна в
Суд першої інстанції задовольняючи
позов виходив з його доведеності та
вказував на те, що у відповідності до
вимог положень Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернення
стягнення на предмет іпотеки. При цьому
судом були дотримані також вимоги ст. 39
Закону щодо зазначення загального
розміру вимог та всіх його складових з
зазначенням процедури реалізації
встановленої положенням ст. 38 Закону.
Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянт вказувала на те, що
поза увагою суду першої інстанції
залишилось збільшення процентної
ставки з 15% до 17% без згоди іпотекодавця,
хоча у п. 1.2.2. договору іпотеки
визначено, що іпотекодавець відповідає
за зобов'язання позичальника щодо
нарахування процентів в розмірі 15 %.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про
іпотеку» зміни і доповнення до
іпотечного договору підлягають
нотаріальному посвідченню. Проте,
таких змін з нотаріальним посвідченням
здійснено не було. Між тим,
іпотекодавець є майновим поручителем,
тому у зв'язку зі зміною процентної
ставки без згоди іпотекодавця, на думку
апелянта, договір іпотеки
Також судом першої інстанції не було
взято до уваги, що у порушення п. 2.3.7.
договору іпотеки іпотекодавцем не було
направлено листа з вимогою
іпотекодержателя щодо усунення
порушень або виконання порушеного
основного зобов'язання. А, обов'язок у
іпотекодавця виникне лише після 30 днів
з моменту такої вимоги, жодного
підтвердження, що вимога направлялась
позивачем надано не було, а відтак на
думку апелянта у позивача ще виникло
Однак, колегія суддів вважає, що
відповідно до ст. 11 Закону України «Про
заставу» та ст. 1, 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель є
заставодавцем аро іпотекодавцем.
Відповідно до ст. 546 ЦК застава (
іпотека) та порука є різними видами
забезпечення, тому норми що регулюють
поруку ( ст.ст. 553 - 559 ЦК), не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед заставо/
іпотекодержателем за виконання
боржником основного зобов'язання
винятково в межах вартості предмета
Тобто обсяг відповідальності
майнового поручителя обмежений
вартістю майна, переданого ним в
іпотеку у зв'язку з чим збільшення
обсягу відповідальності майнового
поручителя є неможливим.
Крім того, слід також відзначити що
матеріали справи містять у собі докази
на підтвердження направлення
повідомлення відповідачу ( апелянту)
листа щодо можливого звернення
стягнення на предмет іпотеки з підстав
неналежного виконання умов кредитного
договору, що був укладений між банком
та третьою особою по даній справі (
Також не заслуговують на увагу доводи
апелянта щодо неможливості звернення
стягнення на предмет іпотеки у зв'язку
з набранням чинності Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», який
розповсюджує свою дію на
правовідносини, які склались між
сторонами спору, не узгоджуються з
нормами чинного законодавства, так як
оскаржуване рішення суду було
постановлено у 2012 році, а Закон набрав
чинності 07.06.2014 року.
Так як подана апеляційна скарга не
містить у собі інших доводів щодо
невідповідності висновків суду, то з
урахуванням положень ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, судом апеляційної інстанції
рішення суду перевіряється лише з
зазначених вище підстав.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 20 липня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: