АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/6137/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Брага А.В. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

24 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року,
по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» до ОСОБА_2, Приватного
підприємства «Кристал» про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
та ПП «Кристал» про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на предмет застави.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18.02.2014 року
позовні вимоги задоволено частково, в
рахунок погашення заборгованості, яка
станом на 12.06.2014 року складає 345356, 16 грн.
звернено стягнення на предмет застави:
автомобіль марки MITSUBISNI модель PAJERO, 2007
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві
власності, шляхом продажу на прилюдних
торгах з початковою ціною продажу на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності під час
проведення виконавчих дій. В решті
позовних вимог - відмовлено. Вирішено
питання щодо судових витрат /а.с. 121-127/.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт
Фінанс» просить рішення скасувати, та
ухвалити нове, яким задовольнити їх
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права /а.с. 133-138/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 526, 651 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, у разі істотного
порушення договору іншою стороною.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ч.1 ст. 590 ЦК України звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч.1 ст. 591 ЦК України реалізація
предмета застави, на який звернено
стягнення, провадиться шляхом його
продажу з публічних торгів, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Порядок реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» законодавець
визначив судове звернення стягнення на
предмети застави та досудове
врегулювання спору відповідно до вимог
ст. 26 цього Закону, за якою одним із
способів позасудового звернення
стягнення є продаж обтяжувачем
предмета забезпечувального обтяження
шляхом укладення договору
купівлі-продажу з іншою особою -
покупцем.

Крім того, за змістом ст. 26 зазначеного
закону, обтяжувач має право на власний
розсуд обрати один із способів
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, в тому
числі і продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою - покупцем або на
публічних торгах.

Судом встановлено, що 23.07.2007 року між
АІКБ «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0, згідно
якого банк зобов'язався надати
позичальнику кредитні кошти в сумі 36785,
00 доларів США строком до 22.07.2014 року зі
сплатою 13% річних /а.с. 6-15/.

Відповідно до п. 8.1 цього договору
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється або на підставі рішення
суду або шляхом застосування
позасудових засобів звернення
стягнення.

Банк свої зобов'язання виконав
перерахувавши гроші на покупку
автомобіля MITSUBISNI PAJERO, що
підтверджується копіями квитанцій від
23.07.2007 року та свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу /а.с. 39,
40/.

Згідно договору ОСОБА_3 передав у
заставу транспортний засіб автомобіля
MITSUBISNI PAJERO 2007 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1.

Позивач зареєстрував у Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
зобов'язання ОСОБА_3, що
підтверджується витягом про
реєстрацію /а.с. 59-60/.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання
належним чином не виконав, тому станом
на 31.03.2013 року утворилася
заборгованість в сумі 345 356, 16 грн., що
підтверджується довідкою банка та
розрахунком /а.с. 16/.

Сума заборгованості складається з
заборгованості за кредитом, яка
складає 216 744, 73 грн. та заборгованості
по відсоткам, яка складає 128 611, 43 грн.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» було укладено договір
факторингу № 05/12 згідно якого ПАТ
«УкрСиббанк» відступив факторингу
права вимоги за кредитами /а.с. 51-54/.

20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та
ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено
договір факторингу № 05/12 -КВ згідно
якого останній отримав права вимоги за
кредитами /а.с. 55-57/.

При вищенаведених обставинах справи,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» підлягають
задоволенню в частині вимог про
звернення стягнення на заставне майно.

Щодо позовних вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
то суд правильно прийшов до висновку,
що в цій частині вимоги не підлягають
задоволенню, так як не можна одночасно
звернути стягнення на предмет застави
та стягнути суму заборгованості.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ТОВ «Вердикт Фінанс» про те, що рішення
постановлено без урахування їх вимог,
то вони не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки зводяться до
переоцінки доказів та незгоди з
висновками суду по їх оцінці, та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Варенко О.П.

Городнича В.С.