АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/299/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Воронкова І. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
Василенко Л. І. РІШЕННЯ
05 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Василенко Л. І. суддів
Бородійчук В. Г. , Демченко В. А. при
секретарі Яремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Тальнівського
районного суду Черкаської області від
12 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про покладення
додаткових витрат на навчання дочки,
в с т а н о в и л а :
22.10.2013 р. ОСОБА_7 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_6 про покладення
додаткових витрат на навчання дочки.
Позивачка зазначила, що між нею та
відповідачем 21.10.1994 р. зареєстровано
шлюб в якому вони спільно проживали до
Під час перебування у шлюбі у подружжя
народилося двоє дітей ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.
У 2010 р. дочка ОСОБА_9 вступила до
Чемеровецького медичного коледжу
Хмельницької області і на даний час
навчається на контрактній основі
денної форми навчання.
За навчання дочки позивачкою з 01.09.2010 р.
по 2013 навчальний рік сплачено 21 040 грн.
У зв'язку з тим, що витрати на навчання
дочки вона несе особисто, а відповідач
ніякої допомоги не надає, це змусило її
звернутися до суду.
Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_6
додаткові витрати в розмірі 50%
сплаченої суми за навчання дочки
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Чемеровецькому
медичному коледжі, Хмельницької
області, а саме 10 520 грн.
Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 12 грудня 2013 р.
позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
покладення додаткових витрат на
навчання дочки - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, уродженця
с. Куйбишеве Оржицького району
Полтавської області, жителя АДРЕСА_1,
працюючого в ПАТ «Укртрансгаз, філія
«Будівельно-монтажна фірма»
«Укргазпромбуд», будівельно-монтажне
управління № 7, на користь ОСОБА_7
додаткові витрати на навчання доньки
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 9 015 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати судове рішення й ухвалити
нове яким зменшити суму додаткових
витрат до 3000 грн., посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, які
мають суттєве значення для правильного
вирішення справи, а також
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

При цьому вказав, що сплачував аліменти
на користь ОСОБА_7, на утримання дітей
та продовжує сплачувати аліменти на
утримання дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Так станом на грудень 2013 року ним
сплачено аліменти в сумі 46 830 грн. Також,
судом першої інстанції не враховано
той факт, що на його утриманні
перебуває малолітній син ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_6, а також його цивільна
родина.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення ОСОБА_8,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач зобов'язаний та може брати
участь у понесенні додаткових витрат,
пов'язаних з навчанням доньки, в той же
час, враховуючи, що донька досягла
повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8 р. і від цього
часу не може вважатися дитиною, прийшов
до висновку про стягнення на користь
позивача половини витрат на навчання
доньки за навчальний період з 2010 р. по
2013 р. включно в сумі 9 015 грн. При цьому,
заперечення відповідача про те, що він
має на утриманні малолітнього сина, суд
не взяв до уваги як достатньо
обґрунтовану істотну обставину для
зменшення розміру участі відповідача у
додаткових витратах, оскільки
відповідачем не надано доказів, що він
має іншу сім'ю і син знаходиться на його
утриманні.

Однак повністю погодитись з такими
висновками районного суду не можна, так
як висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п. 3 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
змінює із наступних підстав.

Так судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що сторони з 21.10.1994
р. перебували в зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу мають двох дітей: : ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочним рішенням Чемеровецького
районного суду Хмельницької області
від 26 листопада 2013 р. шлюб між сторонами
розірвано.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_9 є студенткою
Чемеровецького медичного коледжу,
навчається на контрактній основі
денної форми навчання з терміном
навчання чотири роки до 28.06.2014 р. а. с. 6,
11.

Відповідно до п. 4.1 договору від 09.08.2010 р.
про надання ОСОБА_9 коледжем освітньої
послуги розмір плати встановлюється за
весь строк надання освітньої послуги.
Згідно з п. 4.2 договору загальна
вартість освітньої послуги становить 24
040 грн.

За статтею185 СК України, яка
регламентує участь батьків у
додаткових витратах на дитину, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Відповідно до квитанцій, наданих
позивачкою, нею протягом 2010-2013 років
було сплачено 24 040 грн. за весь період
навчання дочки.

За таких умов суд першої інстанції
вирішив, що відповідач повинен
відшкодувати позивачці половину
витрат, які вона понесла, оплачуючи
навчання неповнолітньої дочки, з
урахуванням того, що донька ОСОБА_9
досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8 р., а
саме як додаткові витрати - 9 015 грн.

Як вбачається з довідки про заробітну
плату відповідача, згідно до
виконавчого листа № 2-177 від 17.05.2010 р. з
нього стягуються аліменти на користь
позивачки на утримання дітей: ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до їх повноліття

ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_8 досягла
повноліття.

Рішенням Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від 11.12.2013 р.
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на
утримання дочки ОСОБА_9 стягнуто
аліменти в розмірі ? частини всіх видів
заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 17.10.2013 р.
на період навчання, але не більше ніж до
23 років.

При ухваленні оскаржуваного рішення та
стягненні на користь позивача половини
витрат на навчання доньки за
навчальний період з 2010 р. по 2013 р.
включно, судом першої інстанції
безпідставно не було враховано, що,
згідно тверджень самої позивачки,
сторони з осені 2009 р. спільно не
проживають.

Відповідно до свідоцтва про народження
відповідач, від спільного проживання з
ОСОБА_12, має малолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_6 а. с. 32.

Згідно довідки Виконкому Тальнівської
міської ради ОСОБА_6 зареєстрований в
АДРЕСА_1 і разом з ним, згідно
будинкової книги, зареєстровані син -
ОСОБА_8 та ОСОБА_12, яка є матір'ю дитини
а. с. 54.

Відповідно до довідки Громадського
вуличного комітету ОСОБА_6 проживає в
громадському шлюбі з ОСОБА_12 за адресою
АДРЕСА_1 та разом виховують сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_6 а. с. 57.

Отже вирішуючи, в якій мірі кожен із
батьків зобов'язаний приймати участь в
додаткових витратах, суд повинен був
виходити з матеріального та сімейного
положення сторін та інших інтересів та
обставин, що мають істотне значення, що
визначаються так само, як і при
стягненні аліментів відповідно до ст.
ст. 181, 182 СК.

Враховуючи викладене, те що відповідач
на протязі 2010 - 2013 років, за які і
стягнуті судом першої інстанції
додаткові витрати, щомісячно сплачував
аліменти на утримання двох дітей в
розмірі 1/3 частини його заробітку, в цей
же період часу на його утриманні
знаходився малолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_6
та непрацездатна цивільна дружина, на
даний час відповідач сплачує аліменти,
як на неповнолітню дочку так і на
повнолітню дочку, яка продовжує
навчання, судова колегія вважає, що
матеріальне становище відповідача не
дозволяє йому забезпечити повну
оплату спірних додаткових витрат. З
наведених підстав судова колегія
приходить до висновку, що додаткові
витрати можуть бути компенсовані лише
частково, а тому рішення суду необхідно
змінити зменшивши суму стягнутих
додаткових витрат з 9 015 грн. до 3 000 грн.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити .

Рішення Тальнівського районного суду
від 12 грудня 2013 року змінити, зменшивши
суму стягнутих з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 додаткових витрат на навчання
доньки ОСОБА_9 з 9 015 грн. до 3 000 грн.

В іншій частині рішення Тальнівського
районного суду від 12 грудня 2013 року
залишити без мін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий :

Судді :