Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 грудня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина
М.М.,

суддів - Бондаренка Ю.О.,
Собослоя Г.Г.,

при секретарі - Маринець
Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
на заочне рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 20 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення від права на
успадкування, -

в с т а н о в и л а :

09 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позов про усунення своєї рідної
сестри ОСОБА_2 від права на спадкування.
Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла їх мати ОСОБА_4, заповіту не
залишила, після смерті якої відкрилася
спадщина у вигляді: квартири АДРЕСА_1.
Вони з сестрою (відповідачкою) є
спадкоємцями першої черги в порядку
спадкування за законом. Їх мати ОСОБА_4
з 1984 року проживала разом з ним у
спадковій квартирі АДРЕСА_1. В 1998 року в
зв'язку з скрутним матеріальним
становищем, він змушений був виїхати на
заробітки до Великої Британії, де
працював до квітня 2013 року. Працюючи в
іншій країні, кожного місяця
переказував грошові кошти на утримання
матері, яка останні роки життя важко
хворіла, пересувалася за допомогою
ходуль тільки по квартирі. Його сестра
ОСОБА_2, яка проживала неподалік
квартири матері, маючи можливість
допомагати матері по господарству,
доглядати за нею, піклуватися про її
стан здоров'я, тобто забезпечити матір
всім необхідним і достатнім для
нормального життя, систематично
отримуючи від нього грошові перекази
на утримання матері, використовувала
гроші для власних потреб - вживала
алкоголь та вела аморальний спосіб
життя. У зв'язку з таким, їх мати була
позбавлена можливості отримання
піклування від відповідачки.
Повернувшись додому позивач довідався
від сусідів, що перед смертю мати не
виходила з квартири, а його сестра -
відповідач по справі - не навідувалася
до неї тривалий час, тому сусіди
змушені були своїми силами, по
можливості піклуватися про його матір.
Вважає, що таке ставлення відповідачки
до їх матері, не дає їй морального права
на спадкування, тому просить усунути її
від права на спадкування.

Заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 20 лютого 2014
року позов задоволено повністю.
Усунуто ОСОБА_2, зареєстровану в
АДРЕСА_2 від права на спадкування після
смерті матері ОСОБА_4.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням представник відповідачки
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність судового
рішення із-за порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповного встановлення обставин
справи, просила скасувати оскаржуване
нею рішення та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
позивачем не доведено, а судом не
встановлено обставини, які би свідчили
саме про умисне винне ухилення
відповідачки ОСОБА_2 від надання
допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4, та
обставини, які б свідчили про
перебування спадкодавця у
безпорадному стані. Не наведено жодних
доказів на підтвердження здійснення
переказів будь-яких грошових коштів на
утримання спадкодавця. Крім того, судом
першої інстанції неправомірно
застосовано ч. 5 ст. 1224 ЦК України,
оскільки існує заповіт на ім'я
відповідачки, у відповідності до якого
померла мати заповіла їй належну на
праві власності 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, а тому норми зазначеної статті
не поширюються на спадкоємців за
заповітом, а стосуються тільки
відносин, що виникають при отриманні
спадщини за законом.

Представник відповідачки ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу та
просила задовольнити таку з мотивів,
викладених в ній.

Позивач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу
відхилити як безпідставну, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2
є рідними братом і сестрою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їх мати
ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася
спадщина у вигляді: квартири АДРЕСА_1.

Усуваючи ОСОБА_2 від права на
спадкування за законом, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка, як донька спадкодавця
ОСОБА_4, яка через свій похилий вік
перебувала у безпорадному стані та
потребувала сторонньої допомоги та
моральної підтримки, свідомо ухилялася
від надання їй такої допомоги, а
надіслані братом кошти на допомогу
матері використовувала не за
призначенням, а саме - на особисті
потреби, тобто ухилялася від виконання
зобов'язань дитини, вела аморальний
спосіб життя та зловживала
алкогольними напоями.

Колегія суддів не погоджується з цим
висновком через порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК
України особа може бути усунена від
права на спадкування за законом, якщо
судом буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень, поданих
судом у п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця. Безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

У порушення зазначених норм як
матеріального, так і процесуального
права, висновки суду про те, що є
правові підстави для усунення ОСОБА_2
від права на спадкування, взагалі не
підтверджуються належними доказами
(ст. 58 ЦПК України). Зокрема, не доведено
факт ухилення відповідачки від
надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_4,
не досліджено судом способу та порядку
надання такої допомоги, обставин життя
самої відповідачки, її сімейний стан,
стан здоров'я, наявність інших
утриманців, її матеріальний стан та
інше, тобто будь-яких доказів умисного
ухилення від надання допомоги
спадкодавцю позивач не надав.

Не знайшов також свого підтвердження
ні в матеріалах справи, ні в судових
засіданнях, факт того, чи взагалі
потребувала спадкодавець ОСОБА_4
сторонньої допомоги для свого
існування, чи перебувала вона в
безпорадному стані, так як позивачем не
надано жодних медичних висновків на
підтвердження будь-якого захворювання
у спадкодавця та необхідності надання
їй сторонньої допомоги саме з боку
відповідачки.

Крім того, встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_4 заповіла належну їй на праві
власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1
відповідачці ОСОБА_2 (заповіт серії ААР
№ 833263 від 16 грудня 2008 року - а.с. 105), а
відтак до даних правовідносин не
можуть бути застосовані норми закону
які не поширюються на спадкоємців за
заповітом, а стосуються тільки
відносин, що виникають при отриманні
спадщини за законом.

Зазначені обставини, які встановлені
судом, є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладене та на підставі ст.
309 ЦПК України апеляційну скаргу
відповідачки слід задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення від права на
успадкування за законом.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
задовольнити.

Заочне рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 20 лютого 2014
року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: