Провадження № 2/522/1527/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2014 року Приморський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.

при секретарі - Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Одеси цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
про стягнення компенсації та
відшкодування моральної шкоди та
зустрічним позовом Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
до ОСОБА_1 про стягнення надмірно
сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

В суд з позовом звернулась ОСОБА_1
і просить стягнути з відповідача
компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 7464,48 грн. та
відшкодувати їй моральну шкоду,
стягнувши з відповідача 20000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні
мотивувала свої вимоги тим, що 03.03.2011
року її було звільнено з посади
заступника начальника управління -
начальника відділу кадрів Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
за ініціативою власника.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
звернулась до суду, рішенням якого
10.12.2012 року її було поновлено на
вказаній посаді. При цьому, як вважає
позивач, її робочий рік для розрахунку
відпускних починається з 01 листопаду
календарного року, так як на роботу
позивача було прийнято 01.11.2000 року.

Після поновлення на роботі ОСОБА_1
звернулась в березні 2013 року з заявою
про надання їй щорічної відпустки за
2012-2013 рік, яка була їй надана 25.03.2013 року
у розмірі 37 календарних днів.

17.06.2013 року позивач звільнилась за
власним бажанням і їй було виплачено
компенсацію за невикористані дні
щорічної відпустки із розрахунку 47
календарних днів за 2011-2012 роки (час
вимушеного прогулу) та фактично
відпрацьований час у 2013 році, однак
позивач вважає, що Управління повинно
було нарахувати їй компенсацію за 61
день невикористаної відпустки, і сума
компенсації за недораховані 14 днів
складає 7464,48 грн.

Твердження позивача будується на тому,
що розрахунковий період береться з
березня 2011 року по листопад 2011 року (8
місяців), з листопаду 2011 року по
листопад 2012 року (12 місяців) та з
листопаду 2012 року по листопад 2013 року (12
місяців), тобто 2 роки 8 місяців, з
вирахуванням наданої відпустки за рік
складає - 1 рік 8 місяців = 61 календарний
день відпустки.

Такі дії відповідача, як вважає
позивач, спричинили їй моральні
страждання, суму відшкодування яких
вона оцінює в 20000,00 грн.

Позивач та її представник по
довіреності в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали та просили
їх задовольнити.

Відповідач не згодився з позовом
ОСОБА_1 та звернувся до суду з
зустрічним позовом в якому просить
стягнути з ОСОБА_1 на користь
Управління за зворотною вимогою гроші
у сумі 33002,54 грн., які відповідають
розміру податку, який був сплачений
управлінням за ОСОБА_1 до податкового
органу за рахунок управління.

Представники позивача по довіреності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні
зустрічні позовні вимоги підтримали,
просили їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 зустрічний позов не
визнала, просила відмовити у його
задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, вважає позов
ОСОБА_1 та зустрічний позов Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
не обґрунтованими, не доказаними і
такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому суд виходить з таких
обставин.

ОСОБА_1 03.03.2011 року було звільнено з
посади заступника начальника
управління - начальника відділу кадрів
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
за ініціативою власника. Не
погодившись з даним рішенням ОСОБА_1
звернулась до суду, рішенням якого
10.12.2012 року її було поновлено на
вказаній посаді.

Після поновлення на роботі ОСОБА_1
звернулась в березні 2013 року з заявою
про надання їй щорічної відпустки за
2012-2013 рік, яка була їй надана 25.03.2013 року
у розмірі 37 календарних днів (30 днів
тривалість щорічної відпустки + 7 днів
додаткової відпустки згідно
колективного договору у зв'язку з тим,
що вона є інвалідом 2 групи).

17.06.2013 року позивач звільнилась за
власним бажанням і їй було виплачено
компенсацію за невикористані дні
щорічної відпустки із розрахунку 47
календарних днів за 2011-2012 роки (час
вимушеного прогулу) та фактично
відпрацьований час у 2013 році, однак
позивач вважає, що Управління повинно
було нарахувати їй компенсацію за 61
день невикористаної відпустки, і сума
компенсації за недораховані 14 днів
складає 7464,48 грн., у зв'язку з тим, що в 2013
року повинен був братися до уваги не
фактично відпрацьований час до 17.06.2013
року, а час, яким закінчується
календарний рік, який дає право на
відпустку, тобто до 01.11.2013 року.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.9 Закону України
«Про відпустки» до стажу роботи, що дає
право на щорічну основну відпустку (ст.
6 Закону), зараховується час фактичної
роботи протягом робочого року, за який
надається відпустка; час, коли
працівник фактично не працював, але за
ним згідно з законодавством
зберігалися місце роботи (посада) та
заробітна плата повністю або частково
(в тому числі час оплаченого вимушеного
прогулу, спричиненого незаконним
звільненням).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Суд знаходить, що ОСОБА_1, після її
поновлення на роботі фактично
відпрацювала в 2013 році до 17 червня, а
тому її твердження про розрахунок часу,
який дає право на відпустку, до
листопада 2013 року не відповідає
вимогам закону.

Таким чином суд робить висновок, що
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
в своєму наказі №21-к від 17.06.2013 року про
виплату ОСОБА_1 компенсацію за
невикористані дні щорічної відпустки
із розрахунку 47 календарних днів за
2011-2012 роки (час вимушеного прогулу) та
фактично відпрацьований час у 2013 році в
сумі 12937,26 грн. порушення норм закону не
допустило, а тому у задоволенні вимог
ОСОБА_1 про виплату компенсації за
невикористану відпустку у розмірі 7464,48
грн. та відшкодування моральної шкоди
має бути відмовлено.

Що стосується зустрічних позовних
вимог Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Одеській області, то суд знаходить, що
сума середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в розмірі 163414,40 грн.
стягнута з Управління на користь
ОСОБА_1 відповідно до рішення суду, яке
є чинним, а тому посилання на
застосування ст. 544 ЦК України, ст.ст.
167,168 Податкового кодексу України та на
положення Постанови Пленуму ВСУ від
24.12.1999 року №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» є безпідставним.

Таким чином, суд знаходить, що у
задоволенні зустрічних вимог
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
має бути відмовлено.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 544, 1167 ЦК України, ст.ст. 6, 9 Закону
України «Про відпустки», ст.ст. 167, 168 ПК
країни, Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999
року №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
про стягнення з Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
компенсації за невикористану
відпустку у розмірі 7464,48 грн. та
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 20000,00 грн. - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
до ОСОБА_1 про стягнення надмірно
сплачених коштів за зворотною вимогою
у сумі 33002,54 грн., які відповідають
розміру податку, який був сплачений
Управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Одеській області
за ОСОБА_1 до податкового органу за
рахунок управління - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня виготовлення його
вмотивованої частини апеляційної
скарги до Апеляційного суду Одеської
області через Приморський районний суд
м. Одеси.

Суддя: