У Х В А Л А

27 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М. Іваненко Ю.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13
листопада 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства «ПроКредит Банк», третя
особа - ОСОБА_7, про визнання кредитного
договору та договору поруки
недійсними,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року публічне акціонерне
товариство «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ
«ПроКредит Банк») звернулося до суду з
даним позовом, в якому просило стягнути
солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 140 577 гривень 25 копійок,
посилаючись на неналежне виконання
ОСОБА_6 умов кредитного договору № 12.14386
від 13 березня 2008 року.

У квітні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із зустрічним позовом до, у якому
зазначала, що умови кредитного
договору № 12.14386 від 13 березня 2008 року є
несправедливими, оскільки відповідач
не надав їй у письмовій формі
інформацію про умови кредитування, в
тому числі про можливість збільшення
розміру процентної ставки.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд визнати недійсними
кредитний договір № 12.14386 від 13
березня 2008 року та договір поруки №
12.14386-ДПІ від 13 березня 2008 року,
укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «ПроКредит
Банк».

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська
від 23 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 червня 2013 року, первісний
позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на користь ПАТ «ПроКредит
Банк» 140 577 гривень 25 копійок
заборгованості за кредитним договором
№ 12.14386 від 13 березня 2008 року, з яких: 27
477 гривень 60 копійок -
заборгованість із капіталу, 9860 гривень
66 копійок - заборгованість по процентам
за користування кредитом та 103 238
гривень 99 копійок - пеня.

Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року, рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 листопада
2012 року та ухвала апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 червня
2013 року в частині солідарного
стягнення кредитної заборгованості із
поручителя скасовано, справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення
залишені без змін.

30 грудня здана на пошту і 13 січня 2014
року до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року в частині вимог про стягнення на
користь ПАТ «ПроКредит Банк» пені.

У допуску до провадження у Верховному
Суді України про перегляд вказаного
судового рішення слід відмовити з
наступних підстав.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (ч. 3 ст. 254, ст. ст.
256-258, 261, 551,616, 1050 ЦК України) заявник
посилалася та додала копії:

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2011 року у
справі за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
якою касаційну скаргу відхилено,
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 30 березня 2011 року залишено
без змін;

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2011 року у
справі за позовом про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами, якою касаційну скаргу
відхилено, рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 18
лютого 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 28
квітня 2011 року залишено без змін;

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 листопада 2012 року у
справі за позовом про зобов'язання
виконати умови договору та
відшкодування збитків,якою касаційну
скаргу відхилено, рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 3 травня 2012 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
25 липня 2012 року залишені без змін;

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України
сторони та інші особи, які брали участь
у справі, мають право подати заяву про
перегляд судових рішень у цивільних
справах після їх перегляду в
касаційному порядку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Зі змісту заяви та доданих до неї копій
судових рішень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2011 року та
від 7 листопада 2012 року не вбачається
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
встановлені судом фактичні обставини,
у рішеннях суду касаційної інстанції,
на які посилається заявник, є різними
порівняно з рішенням, про перегляд
якого ставиться питання.

Поряд з цим, постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішень судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі та не свідчить про те, що
відбулося неоднакове застосування
норм матеріального права під час
вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як вбачається із доданої до заяви копії
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня
2013 року, на яку посилається заявниця,
було скасовано постановлене у справі
судове рішення з направленням справ на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, тому посилання на неї, як на
приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, є безпідставним.

Крім того, судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, Вищого адміністративного суду
України, Вищого господарського суду
України, Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції, апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Таким чином, постанова судових палат у
цивільних та господарських справах
Верховного Суду України від 6 листопада
2013 року, на яку посилається заявниця як
на приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
норм матеріального права, не входить до
переліку судових рішень, на які може
здійснюватись це посилання.

Оскільки наведені заявницею доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, а тому в
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст.
72, 73, 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства «ПроКредит Банк», третя
особа - ОСОБА_7, про визнання кредитного
договору та договору поруки
недійсними, за заявою ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийП.О. Гвоздик Судді:О.І.
Євтушенко Є.П. Євграфова І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко