Справа №586/1373/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Банчукова В. І.Номер
провадження 22-ц/788/269/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Середино-Будського
районного суду Сумської області від 24
грудня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Середино-Будського районного
суду Сумської області від 24 грудня 2013
року задоволено позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 20 784 грн. 33 коп., судові витрати
у розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального і
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову банку.

При цьому зазначає, що позивач не
довів факту укладення кредитного
договору та передачі коштів
відповідачу.

Вказує, що випуск нової платіжної
картки було здійснено без повідомлення
відповідача про це та без надання такої
картки.

Доводить, що на момент звернення
позивача до суду сплив строк позовної
давності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_3, який підтримав
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи і перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 лютого 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № б/н, за умовами
якого позичальник отримав кредит в
сумі 3500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
зі сплатою 36 % на рік за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом. Строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки. Погашення заборгованості
по кредитному ліміту здійснюється
щомісячними платежами у розмірі 7 % від
суми заборгованості, шляхом внесення
коштів на картку відповідачем.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх
договірних зобов'язань перед
кредитором утворилась заборгованість
у розмірі 20784 грн. 33 коп., в тому числі, 3486
грн. 35 коп. - по кредиту, 15832 грн. 06 коп. -
по відсоткам за користування кредитом,
500 грн. - штраф (фіксована частина), 965
грн. 92 коп. - штраф (процентна складова)
(а.с. 6-8).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
своїх зобов'язань за договором кредиту
не виконує, внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка підлягає стягненню
з нього.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 627
ЦК України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
укладений договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.
11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений
договір є підставою виникнення
зобов'язань.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору або
інших умов та вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Із заяви позичальника від 20 лютого 2006
року вбачається, що ОСОБА_3 ознайомився
та погодився з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою і
Тарифами банку. Виразив свою згоду на
те, що дана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою і
Тарифами складає між ним та банком
договір про надання банківських
послуг, про що свідчить його підпис на
заяві (а.с. 9-13).

Відповідно до умов та правил
надання банківських послуг (далі -
Умов), з якими відповідач ознайомився
та погодився при підписанні заяви про
отримання банківської картки, зокрема
п. 3.1, для надання послуг банк видає
клієнту картку, її вид і строк дії
визначений в заяві і пам'ятці клієнта,
підписанням якого клієнт і банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Тобто,
правовідносини які виникли між
сторонами не передбачають підписання
кредитного договору та виникають на
підставі рішення банку про можливість
встановлення кредитного ліміту на
кредитну карту, після отримання банком
від клієнта необхідних документів та
заяви (п. 3.2 Умов).

Доводи апеляційної скарги
щодо недоведення позивачем факту
надання відповідачу кредитних коштів в
сумі 3500 грн. спростовуються
матеріалами справи, зокрема рухом
коштів по особовому рахунку ОСОБА_3 по
картці № НОМЕР_1 (а.с. 6-8).

Доводи заявника апеляційної скарги про
те, що сплив строк дії договору, а тому
необхідно застосувати строк позовної
давності, є безпідставними з огляду на
наступне.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлена тривалістю у три
роки.

Відповідно до пункту 1.2 Умов і правил
надання банківських послуг, ці умови
регулюють відносини між банком та
клієнтом щодо відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших банківських
послуг, указаних в Заяві (а.с. 10). Пунктом
9.12 цих Умов встановлено, що договір діє
упродовж 12 місяців з моменту
підписання та передбачено автоматичне
лонгування дії договору на такий самий
строк у разі, якщо жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору (а.с. 12).

Належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що дія кредитного
договору припинилась відповідачем,
всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, суду не надано.

Отже, задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» та, стягуючи
заборгованість за кредитним договором
з ОСОБА_3, суд першої інстанції вірно
встановив обставини справи, права і
обов'язки сторін, взяв до уваги
положення пункту 9.12. Умов та правил
надання банківських послуг та дійшов
до обгрунтованого висновку про те, що
жодна із сторін не проінформувала іншу
сторону про припинення дії договору,
відтак він автоматично лонгується на
такий же термін кожного року.

Таким чином, підстав для застосування
спливу позовної давності не
вбачається.

Згідно п. 3.1.3 Умов та Правил надання
банківських послуг після закінчення
строку дії картка продовжується банком
на новий строк (шляхом надання клієнту
картки з новим строком дії), якщо раніше
(до початку місяця закінчення строку
дії) не надійшла письмова заява
держателя про закриття картрахунку.
Відповідної заяви про закриття рахунку
ОСОБА_3 не подавав, а тому
правовідносини боржника з банком
тривали на момент подання позову.

За таких обставин, не отримання
відповідачем продовженої з новим
строком дії картки, не є підставою для
припинення зобов'язання чи закінчення
дії кредитного договору.

Враховуючи викладене,
оскаржуване рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.
ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Середино-Будського районного
суду Сумської області від 24 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -