Справа 2-н-551/11
Провадження 6/431/6/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2014 року. Суддя Старобільського районного суду Луганської області Озеров В.О., розглянувши подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції про забезпечення виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції (далі ВДВС) ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про забезпечення виконання рішення суду, у якому просить суд для забезпечення виконання вимог судового наказу Старобільського районного суду Луганської області від 26 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Луганськгаз» у розмірі 1405 грн. 04 коп., тимчасово обмежити право виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, а також оформлення та видачу паспорта для виїзду за кордон та здійснювати будь-які дії, повязані з оформленням його виїзду.

В обґрунтування подання ВДВС посилається на те, що у ВДВС знаходиться виконавче провадження № 29880583 по виконанню судового наказу Старобільського районного суду Луганської області від 26 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Луганськгаз» у розмірі 1405 грн. 04 коп.

18 листопада 2011 року на підставі ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання судового наказу до 25 листопада 2011 року. Копія постанови була направлена сторонам виконавчого провадження.

25 листопада 2011 року на підставі ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з божника виконавчого збору, копію постанови про стягнення виконавчого збору разом з повторним викликом до відділу ДВС було направлено боржнику, але боржник не зявився, поважної причини неявки боржник не надала.

Згідно ст. ст. 5, 6 ЗУ «Про виконавче провадження», з метою розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення було направлено запити до державних обліково-реєстраційних установ. Згідно відповідей, майно, на яке можливо звернути стягнення за боржником, не виявлено.

До теперішнього часу боржником борг не сплачено навіть частково.

В судове засідання державний виконавець ВДВС ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно.

Розглянувши подання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав:

Вирішення питання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

П. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Перелік заходів забезпечення позову визначений в ст. 152 ЦПК України.

Ст. 152 ЦПК України не передбачає такого виду забезпечення позову, як встановлення судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Таким чином, в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надала судам повноваження в порядку, передбаченому ст.ст.151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України.

Крім того, доказів стосовно вчинення інших виконавчих дій заявником не надано, також в матеріалах справи відсутні докази отримання боржником ОСОБА_2 направлених їй виконавчих документів та її ухилення від виконання зобов'язання за вказаними вимогами.

Враховуючи вимоги ст.ст.21, 33,43 Конституції України, закріплені в Конституції України право кожного громадянина на відпочинок та охорону здоровя, право на труд, в тому числі і за кордоном, а також, що сума боргу не повязана зі стягненням аліментів і обмеженнями, які витікають з кримінальних справ; враховуючи, що заборона виїзду за кордон є не обовязковою, а також враховуючи можливість проведеня інших виконавчих дій, в тому числі з майном боржника ОСОБА_2, суд вважає за нобхідне відмовити в задоволенні подання державного виконавця ВДВС.

На підставі викладеного і ст. 33 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ч.8 ст.8, ст. 3771 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції про забезпечення виконання рішення суду - обмежити право виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О. Озеров