Номер провадження № 22-ц/785/2081/14
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Мартинової К.П., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ДСК
"ЧМП" на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 06.12.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної суднохідної компанії
"Чорноморське морське пароплавство"
про стягнення середнього заробітку за
час затримки виплати сум при
звільненні,-

В С Т А
Н О В И Л А

Позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення заборгованості по сплаті
середнього заробітку в розмірі 11441,68
грн. за весь час затримки виплати сум,
що були належні при звільненні з 08
лютого 2013 року по 27 червня 2013 року,
посилаючись на те, що він з 17 липня 2007
року працював на посаді економіста
другої категорії відділу по роботі з
клієнтами Державної суднохідної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство». Був звільнений з
підприємства 07 лютого 2013 року згідно
наказу ДСК «Чорноморське морське
пароплавство» № 61-л від 07.02.2013 року у
зв'язку із скороченням штатних
працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України). Про
те в день звільнення відповідачем не
виплачено заробітну плату, яка
становила 11441,68 грн.

Позивач в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти заявлених
позовних вимог.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 06.12.2013 року Позов
ОСОБА_2 до Державної Судноплавної
Компанії «Чорноморське морське
пароплавство» - задовольнити.

Суд стягнув з Державної Судноплавної
Компанії «Чорноморське морське
пароплавство» (код 01125614) на користь
ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) середній заробіток
за час затримки з виплатою сум належних
до виплати під час звільнення, за
період з 08.02.2013 року по 27.06.2013 року, в
розмірі 11441,68 гривень.

Суд стягнув з Державної Судноплавної
Компанії «Чорноморське морське
пароплавство» у дохід держави судовий
збір в розмірі 229,40 гривень.

В апеляційній скарзі представника
ДСК "ЧМП" просить рішення суду
скасувати , постановити нове рішення
,яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 - відмовити, посилаючись на те,
що судом порушені норми матеріального
та процесуального права, суд не
дослідив всіх доказів по справі, не дав
належну оцінку всім доказам по справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
позивач ОСОБА_2 у період з 17.07.2007 року по
07.02.2013 року перебував у трудових
відносинах з Державної Судноплавною
Компанією «Чорноморське морське
пароплавство» (а.с. 10). Звільнений був за
наказом № 61-Л від 07.02.2013 року у зв'язку
із скороченням штатних робітників на
підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

У день звільнення позивачу не була
виплачена заробітна плата, заборгована
з 01.12.2012 року по 07.02.2013 року включно в
розмірі 4438,66 грн., вихідна допомога в
розмірі середньомісячного заробітку,
передбаченого наказом ДСК
«Чорноморське морське пароплавство»
№61-Л від 07.02.2013 року в розмірі 1999,17 грн.

Дана сума заборгованості була
відповідачем виплачена, шляхом
перечисления на пластикову картку
«Приватбанк» 27.06.2013 року (а.с. 7,9).

Згідно ч.І ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати власника або уповноваженого
ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
ст. 116 цього Кодексу, при відсутності
спору про їх розмір підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Згідно п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року № 13 «Про стику застосування
судами законодавства про оплату
праці», установивши про розгляді
справи про стягення заробітної плати у
зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі,- наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст..117КЗпП Україн стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановления рішення, якщо
роботодавець не доведе відстність в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальність.

Судом установлено відсутність спору
щодо розміру належних ОСОБА_2 при
звільненні сум. Крім того встановлено,
що повний розрахунок із позивачем по
заробітній платі був проведений 27.06.2013
року. Отже з відповідача судом
обґрунтовано стягнуто середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку, тобто з 07.02.2013 року по 27.06.2013
року.

Конституційний Суд України в рішенні
№ 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України, статей 1, 12 Закону України "Про
оплату праці" зазначив, що в аспекті
конституційного звернення положення
частини другої статті 233 Кодексу
законів про працю України у системному
зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону
України "Про оплату праці" від 24 березня
1995 року №108/95-ВР зі змінами необхідно
розуміти так, що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Постановляючи рішення суд
обґрунтовано керувався нормами
матеріального та процесуального права,
належним чином перевірив права і
обов'язки сторін.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214
,215 ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И
Л А

Апеляційну скаргу представника ДСК
"ЧМП" - відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 06.12.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В.
Оверіна

Судді

О.Г.Журавльов

К.П.
Мартинова