Справа №451/1524/14-ц
Провадження № 2/451/467/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового
засідання Юрченко В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радехів справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи
Стоянівська сільська рада
Радехівського району Львівської
області та ОСОБА_4 про визнання права
власності на спадкове майно та за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на майно, що є об'єктом
спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2014 року до суду звернулася
ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 та
Стоянівської сільської ради про
визнання права власності на 1/4 частки
спадкового майна.

В обґрунтування позову зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5.
Після його смерті відкрилася спадщина.
З огляду на те, що за життя спадкодавець
заповіту не складав, спадкування
належного покійному на праві власності
майна відбувається за законом. До
складу спадкового майна входило, окрім
іншого, будівельні матеріали, які
розташовані на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 та, з яких побудована
господарська будівля з літньою кухнею
площею 119,2 квадратних метрів. Дана
будівля в експлуатацію прийнята не
була. А тому право власності на
нерухоме майно спадкодавцем не було
набуте. Спадщину за законом після
смерті спадкодавця прийняла також
рідна матір спадкодавця, яка на момент
звернення з позовом до суду померла. А
тому вважає, що в порядку спадкування
судом повинно бути визнано право
власності за нею на 1/4 частки
будівельних матеріалів. В
обґрунтування розміру частки вказує на
те, що дані будівельні матеріали були
набуті спадкоємцем за період
перебування її батька та матері ОСОБА_3
у шлюбі, а тому останній належить 1/4 від
частки спірних будівельних матеріалів.

У подальшому, 05 листопада 2014 року
відповідачем ОСОБА_3 до суду звернено
зустрічну позовну заяву, у якій вона
просила визнати за нею право власності
на будівельні матеріали з яких
побудована господарська будівля з
літньою кухнею площею 119,2кв.м, що
знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.22-23).

Обґрунтовуючи вимоги зустрічного
позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її колишній чоловік, ОСОБА_5, після чого
відкрилася спадщина. До складу
спадкової маси, будівельні матеріали,
що знаходяться на земельній ділянці по
АДРЕСА_1, не увійшли. Дані будівельні
матеріали були придбані нею за
особисті кошти, а тому є її особистою
власністю. За таких обставин вважає, що
має право претендувати на будівельні
матеріали, які були придбані нею, ще до
моменту розірвання шлюбу. З огляду на
те, що за життя спадкодавець заповіту
не складав, спадкування належному
покійному на праві власності майна
відбувається за законом, однак дане
майно не може входити до складу
спадщини, оскільки таке покійному
чоловікові не належало.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав з підстав викладених
у позовній заяві. Зустрічний позов
визнав лише у частині визнання за
ОСОБА_3 права власності на 1/2 частки
будівельних матеріалів з тих підстав,
що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, а
відтак дане майно є об'єктом права
спільної сумісної власності. А тому,
вважає, що підстав для задоволення
позову про визнання за ОСОБА_3 права
власності на всі будівельні матеріали
не має.

Відповідач та позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_3 подала суду заяву про
розгляду справи за їх відсутності і на
підставі наявних у матеріалах справи
доказів.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засіданні
не з'явилися, про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином.
Письмових доказів про неможливість
прибуття у судове засідання, до суду
подано не було.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі.

Згідно ч.7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17.10.2014 року №11 «Про деякі
питання дотримання розумних строків
розгляду судами цивільних,
кримінальних і справ про
адміністративні правопорушення» судді
повинні усвідомлювати особисту
відповідальність за розгляд справ у
встановлені законом строки, за якість
розгляду справ, не допускати фактів
зволікання, вживати всіх необхідних
заходів з метою неухильного дотримання
процесуальних строків.

Так, судом було констатовано, що 12.11.2014р.
ОСОБА_4 повідомила суд про те, що вона є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 (а.с.60)
і ухвалою суду від 19.11.2014р. її було
залучено до справи, як третю особу, без
самостійних вимог (а.с.67-68), про що
повідомлено сторони (а.с.71).

У подальшому, 27.11.2014р. ОСОБА_4 звернулася
до суду із заявою про надання їй
можливості ознайомитися із
матеріалами справи (а.с.74), проте у
судовому засіданні 05.12.2014р. така
клопотала про оголошення перерви з
підстав, що вона не встигла реалізувати
свої права (а.с.95-96).

Після ж оголошення судом перерви до
17.12.2014р., як було зазначено вище, ОСОБА_4
у судове засідання не з'явилася.

Від так, судом, з метою дотримання
процесуальних строків розгляду справи,
у засіданні 17.12.2014р. було вирішено
продовжити слухання справи без участі
третьої особи, яка була повідомлена про
час та місце слухання справи. Будь-яких
заперечень щодо суті розгляду позовних
вимог суду ОСОБА_4 надано не було.

Заслухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_1 на підтримання
позовних вимог та його позицію в
частині заперечень щодо зустрічного
позову, дослідивши подані та
витребуванні докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи на яких ґрунтуються позовні
вимоги за первинним та зустрічним
позовами, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
задоволення повністю первинного
позову та задоволення частково
зустрічного позову з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5 (а.с.38).

Спадкоємцями першої черги є дочка
ОСОБА_2 та мати ОСОБА_6, які прийняли
спадщину протягом шести місяців по
закону шляхом подання до Радехівської
державної нотаріальної контори
відповідних заяв (а.с.33,34).

Внаслідок реєстрації шлюбу дівоче
прізвище позивача ОСОБА_2 змінилося на
ОСОБА_2 (а.с.103).

Спадкоємець ОСОБА_5, ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 та після її смерті із
заявою про прийняття спадщини по
заповіту звернулася ОСОБА_4 (а.с.81).

Рішенням виконавчого комітету
Стоянівської сільської ради народних
депутатів від 11.09.1990 року №85 «Про
будівництво індивідуального житлового
будинку ОСОБА_5» вирішено затвердити
рішення загальних зборів колгоспу
«Жовтень» №2 від 10.06.1990 року про
виділення земельної ділянки площею 10
000кв.м за рахунок вільного присадибного
фонду колгоспу «Жовтень» у АДРЕСА_1;
просити виконком Радехівської
районної Ради народних депутатів
дозволити ОСОБА_5 будівництво
індивідуального житлового будинку і
господарсько-побутових приміщень на
виділеній земельній ділянці, згідно
заяви (а.с.10).

До складу спадкового майна спадкодавця
ОСОБА_5, окрім іншого майна, ввійшло 1/2
частки будівельних матеріалів з яких
побудована господарська будівля з
літньою кухнею площею 119,2кв.м, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Дана будівля в
експлуатацію прийнята не була, а також
не була зареєстрована, як об'єкт
незавершеного будівництва, відповідно
право власності на нерухоме майно
спадкодавцем у спосіб передбачений
законодавством набуте не було.

Відповідно до ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 331 ЦК України,
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна). У разі
необхідності особа, зазначена в абзаці
першому цієї частини, може укласти
договір щодо об'єкта незавершеного
будівництва, право власності на який
реєструється органом, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно на підставі документів, що
підтверджують право власності або
користування земельною ділянкою для
створення об'єкта нерухомого майна,
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також документів, що містять
опис об'єкта незавершеного
будівництва.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у пункті 15 своєї
постанови від 07 лютого 2014 року №5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
зазначає, що до завершення будівництва
(створення) майна, а якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації, то до
моменту прийняття його до
експлуатації, або якщо право власності
на таке нерухоме майно відповідно до
закону підлягає державній реєстрації,
то до моменту державної реєстрації
право власності на новостворене майно
та об'єкт незавершеного будівництва не
виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим
до виникнення права власності на таке
майно право власності існує лише на
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення) майна. Отже,
законом не передбачено можливість
визнання права власності на
новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва в судовому
порядку, якщо право власності на таке
майно не було зареєстроване раніше в
установленому законодавством порядку.

З огляду на наведене у позивача ОСОБА_2
у порядку спадкування виникло право
власності на 1/4 частки будівельних
матеріалів з яких збудована
господарська будівля з літньою кухнею
площею 119,2кв.м, що знаходиться на
земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає до
задоволення у частині визнання за нею
права на будівельні матеріали у частці
в розмірі 1/2, з яких збудована
господарська будівля з літньою кухнею
площею 119,2кв.м, що знаходиться на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 з
врахуванням наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебував
з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з
21.05.1998 року по 27.06.2000 року (а.с.41,104).

У період перебування у шлюбі ними було
набуто будівельні матеріали з яких
збудована господарська будівля з
літньою кухнею площею 119,2кв.м, що
знаходиться на земельній ділянці по
АДРЕСА_1.

Ті обставини, що позивачем за
зустрічним позовом спільно із ОСОБА_5 у
період їхнього подружнього життя було
набуто будівельні матеріали, позивачем
та його представником не оспорюються
(ст.61 ЦПК України).

Відповідно до ст.16 Закону України «Про
власність» (який був чинним на момент
виникнення правовідносин), майно
нажите подружжям за час шлюбу, належить
їм на праві спільної сумісної
власності. Здійснення ними цього права
регулюється цим Законом і Кодексом про
шлюб та сім'ю.

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю
УРСР, який був чинним на момент
виникнення правовідносин, майно нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Посилання позивача за зустрічним
позовом на те, що будівельні матеріали
є особистою власністю, оскільки
придбані за особисті кошти не
підтверджується доказами та не
ґрунтується на законі, який діяв на
момент виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до змісту ст.24 Кодексу про
шлюб та сім'ю УРСР майно, яке належало
кожному з подружжя до одруження, а
також

одержане ним під час шлюбу в дар або в
порядку успадкування, є власністю
кожного з них.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3
не було подано доказів, що кошти за які
вона особисто придбала будівельні
матеріали належали їй чи були
отриманні нею в дар чи у порядку
спадкування.

З врахуванням наведеного, суд вважає,
що у позивача виникло право лише на 1/2
частки будівельних матеріалів з яких
збудована господарська будівля з
літньою кухнею площею 119,2кв.м.

Керуючись ст.ст.10,11,88,60,209,212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи
Стоянівська сільська рада
Радехівського району Львівської
області та ОСОБА_4 про визнання права
власності на спадкове майно
задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
будівельні матеріали у частці в
розмірі 1/4, з яких збудована
господарська будівля з літньою кухнею
площею 119,2 кв.м., що знаходиться на
земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на майно, що є
об'єктом спільної сумісної власності
задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
будівельні матеріали у частці в
розмірі 1/2, з яких збудована
господарська будівля з літньою кухнею
площею 119,2 кв.м., що знаходиться на
земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Львівської області через Радехівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.