Справа 206/8970/13-ц
Провадження 2/206/154/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"14" лютого 2014 р. Самарський районній суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Кушнірчука Р.О.

при секретарі
Ковтун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
ОСОБА_3, Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилалася на те, що він є
власником квартири АДРЕСА_1 та
зареєстрований в ній. 10 липня 2011 року
відповідач забрав свої речі та вибув на
інше постійне місце проживання, яке
йому не відоме. Відповідач ніякої
участі в утриманні житла не приймає,
особистих речей та речей повсякденного
використанні, які б належали
відповідачу у квартирі не існує. В
добровільному порядку відповідач не
виписується з квартири та ігнорує всі
звернення позивача. 4 грудня 2013 року був
складений акт про відсутність особи за
місцем реєстрації відповідача. Такими
діями відповідач порушує його права, як
власника квартири, що і стало причиною
його звернення до суду з вказаним
позовом.

Представник позивача та позивач в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлялись через газети
«Вісті Придніпров'я» від 16.01.2014 року №
03(1496), від 11.02.2014 року № 10(1503). У справі є
достатньо доказів для її вирішення, що
у сукупності із вказаними вище
обставинами дає судові підстави для
застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст.
224, 225 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні також підтримав позовні
вимоги.

Представник третьої особи - Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області у судове засідання не з'явився.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є власником квартири АДРЕСА_1,
про що свідчить договір купівлі
продажу від 8 листопада 2011 року
зареєстрований в реєстрі за № 2222 та
витяг про реєстрації права власності
на нерухоме майно №10616585 від 8 листопада
2011 року який зареєстрований у КП ДМБТІ
відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав № 32040349 (а.с.9-11).

У вказаній квартирі позивач разом з
ОСОБА_3 зареєстрований та фактично
проживає, що підтверджується довідкою
з КП «Житлового господарство
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради.

Окрім позивача та третьої особи -
ОСОБА_3, у квартирі зареєстрований, але
фактично не проживає відповідач
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить
довідка КП «Житлового господарство
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради.

Факт не проживання відповідача саме з 10
липня 2011 року, підтверджується актом,
складеними свідками та засвідченими
начальником КП «Житлового
господарство Самарського району»
Дніпропетровської міської ради.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено,
що власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом було встановлено, що позивач у
визначеному законодавством порядку є
власником квартири, частину якої йому
продав зокрема відповідач ОСОБА_2, який
її залишив, але добровільно знятися з
реєстрації не бажає.

Таким чином, факт реєстрації
відповідача у цій квартирі, який не є
членом сім'ї позивача в розумінні ч. 2
ст. 64 ЖК України, сам по собі
підтверджує наявність перешкод для
позивача у користуванні власністю, а
вимога про усунення перешкод шляхом
зняття з реєстрації обґрунтована та
підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 57-64, 208, 209, 212-215, 224 - 225, 292 ЦПК
України, ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391 Цивільного
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом
зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
реєстраційного обліку за адресою
АДРЕСА_1 у Секторі з питань
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий
збір у розмірі 229,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
перегляд заочного рішення.

Головуючий суддя:
Р.О. Кушнірчук