УХВАЛА

іменем україни

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Південкомбанк» про визнання
договору поруки припиненим за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Південкомбанк» на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 29 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 17 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 8 квітня 2008 року між ПАТ «КБ
«Південкомбанк» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір. Цього ж
дня у якості забезпечення між ПАТ «КБ
«Південкомбанк» та ОСОБА_3 був
укладений договір поруки. Посилалася
на те, що згідно з вимогою від 2 березня
2009 року, яке отримано
боржником того ж дня, у якій банк
вимагав погасити у тридцяти денний
строк заборгованість за кредитним
договором, проте кредитор протягом
шести місяців не пред'явив вимогу до
неї.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 29 серпня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області

від 17 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_3 -
задоволено. Визнано договір поруки від
8 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «КБ
«Південкомбанк» та ОСОБА_3 припиненим.
Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ
«Південкомбанк» просить скасувати
судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, з висновками якого погодився суд
першої інстанції, виходив з того, що
банком відповідно до умов кредитного
договору застосовано право вимоги
повернення кредиту достроково, вимога
до поручителя не була пред'явлена
протягом шести місяців з дня
виникнення права вимоги, тому порука
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, є
припиненою.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Судами встановлено, що 8 квітня 2008 року
між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого позичальнику
було надано кредитні кошти в розмірі 198
тис. дол. США з кінцевим терміном
повернення до 8 квітня 2018 року.

8 квітня 2008 року у якості забезпечення
зобов'язання між ПАТ «КБ
«Південкомбанк» та ОСОБА_3 був
укладений договір поруки.

Судами також установлено, що
позичальник належним чином виконує
свої зобов'язання і своєчасно не
сплачує чергові платежі та має
заборгованість 10 276,41 дол. США
та 32 790 грн. 68 коп., банк направив
позичальнику письмову вимогу про
повернення всієї суми кредиту за
належними за договором платежами (а.с.
10).

Відповідно до п. 6.2 договору поруки
порука за цим договором припиняється з
припиненням зобов'язання, а також в
інших випадках, передбачених чинним
законодавством України.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Сама по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст.
526 ЦК зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор

може звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Зі змісту договору поруки вбачається,
що строк її припинення не встановлено,
тому згідно з вимогами вищевказаних
норм матеріального права, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково не пред'явить
вимоги до поручителя.

Отже, підставою для припинення
договору поруки може бути недотримання
кредитором строку звернення до суду з
вимогами до поручителя.

Відповідно до пункту 24 постанови від 30
березня 2012 року № 5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30 березня 2012 року,
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Таким чином, висновок суду про сплив
шестимісячного строку для пред'явлення
вимоги до поручителя, з огляду на
направлення банком 2 березня 2009 року
вимоги до боржника, є передчасним,
оскільки суду слід було визначитись із
тим, яка процедура передбачена
договором для зміни умов договору,
тобто для зміни строку виконання
основного зобов'язання; чи відповідає
вона вимогам закону; чи здійснена вона
банком та чи припиняється у зв'язку з
цим порука.

Однак, суди попередніх інстанції на
порушення вимог ст. ст. 212-215, 315 ЦПК
України на зазначене уваги не звернули,
доводів сторін належним чином не
перевірили, не з'ясували коли саме
спливає шестимісячний строк
пред'явлення вимоги та допустили
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення ним
фактичних обставин справи та
перешкодили перевірці обставин, що
призвело до передчасного висновку про
задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку про часткове
задоволення касаційної скарги із
скасуванням судових рішень та
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Південкомбанк» задовольнити
частково.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 29 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 17 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко