Дата документу 07.02.2014
Провадження № 2/334/611/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Друга Запорізька нотаріальна контора
про встановлення розміру часток у
праві спільної сумісної власності та
про визнання права власності на частку
житла та зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа: Друга
Запорізька державна нотаріальна
контора про встановлення розміру
часток у праві спільної сумісної
власності,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з позовами
про встановлення розміру часток у
праві спільної сумісної власності та
про визнання права власності на частку
житла, в яких зазначили, що на праві
спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло № 2198 від 21.10.1998 року, виданого
Ленінською районною адміністрацією
Запорізької міської ради житлова
квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла та за
життя склала заповіт від 12.08.2002 року,
згідно з яким заповідала ОСОБА_1 всю
належну їй на праві власності частину
квартири АДРЕСА_1

Співвласниця ОСОБА_3 після укладення
шлюбу з громадянином Російської
Федерації ОСОБА_8 змінила прізвище та
вийшла з громадянства України, після
чого отримала громадянство Російської
Федерації, але зараз на законних
підставах перебуває в України, їй
видано реєстраційний номер облікової
картки платника податків.

ОСОБА_1 звернувся за місцем відкриття
спадщини до Другої Запорізької
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини у встановлений
законом строк, але постановою
державного нотаріуса Другої
Запорізької нотаріальної контори №
4839/02-31 від 26.11.2013 року йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку із
неможливістю визначити частку, що
належить спадкодавцю у вищезазначеній
квартирі, що є в спільній сумісній
власності.

У зв'язку з невизначеністю розміру
часток у праві спільної сумісної
власності на житло ОСОБА_1 не може
реалізувати свого права на спадкування
за заповітом, а тому змушений
звертатися до суду для встановлення за
померлою ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
ідеальні по 1/3 частки у спірній
квартирі та визнання за ним права
власності на 1/3 частку квартири в
порядку спадкування за заповітом.

Таке правове становище, яке склалося
навколо майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності
(невизначеність часток співвласників)
перешкоджає ОСОБА_3 як співвласниці
здійснювати повною мірою своє право
власності, а саме: продавати, дарувати,
обмінювати, заповідати саме ту частку
спільного майна, на яку вона має право
за законом, у зв'язку з чим вона і
звернулася до суду з позовом про
визнання за нею права власності на 1/3
частки квартири АДРЕСА_1

В судове засідання ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 не з'явилися.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд

визначити за ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, частку у
спільній власності кожному в розмірі 1/3
частини житлової квартири АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, в
порядку спадкування за заповітом,
право власності на 1/3 частину вказаної
житлової квартири. Проти задоволення
зустрічного позову не заперечував.

Представник позивачки за зустрічним
позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні
також підтримав зустрічні позовні
вимоги та уточнивши їх, просив
визначити за ОСОБА_3 частку у спільній
власності в розмірі 1/3 частини житлової
квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3
частину вказаної житлової квартири.
Проти задоволення позову ОСОБА_1 не
заперечував.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечувала проти
позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та просила
встановити за її довірителем частку у
спільній власності в розмірі 1/3 частини
житлової квартири АДРЕСА_1.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився. До суду подав
заяву про слухання справи без його
участі.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
вислухавши пояснення учасників
процесу, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що житлова квартира
АДРЕСА_1, належала на праві спільної
сумісної власності громадянам України
ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ 2198 від 21.10.1998 року, виданого
Ленінською районною адміністрацією
Запорізької міської ради, що також
підтверджується техпаспортом.

За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 ЦК України,
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від
12.08.2002 року, посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького районного
нотаріального округу ОСОБА_10, згідно з
яким ОСОБА_5 заповідала ОСОБА_1 всю
належну їй на праві власності частину
квартири АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Тушинським відділом РАЦС
управління РАЦС Москви.

Згідно Пленуму Верховного Суду України
у п. 12 Постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», у разі смерті
співвласника приватизованого будинку
(квартири) частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними
(частина друга статті 370, частина друга
статті 372 ЦК). Частка померлого
співвласника не може бути змінена за
рішенням суду.

Співвласниця оспорюваної квартири
ОСОБА_3 після укладення шлюбу з
громадянином Російської Федерації
ОСОБА_8 змінила прізвище та вийшла з
громадянства України, після чого
отримала громадянство Російської
Федерації. Але на теперішній час ОСОБА_3
на законних підставах перебуває в
України та їй видано реєстраційний
номер облікової картки платника
податків.

ОСОБА_1 звернувся за місцем відкриття
спадщини до Другої Запорізької
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини у встановлений
законом строк, але постановою
державного нотаріуса Другої
Запорізької нотаріальної контори №
4839/02-31 від 26.11.2013 року йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку із
неможливістю визначити частку, що
належить спадкодавцю у вищезазначеній
квартирі, що є в спільній сумісній
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

На цей час між співвласниками не
досягнуто домовленості стосовно
володіння та користування спільним
майном.

У зв'язку із невизначеністю розміру
часток у праві приватної спільної
сумісної власності на житло ОСОБА_1 не в
змозі реалізувати свого права на
спадкування за заповітом, а тому
змушений звертатися до суду для
визначення часток у спірній квартирі
за співвласниками рівними - по 1/3 частці
за кожною особою та про визнання права
власності на 1/3 частку квартири в
порядку спадкування за заповітом.

У відповідності з ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Частиною 2 ст. 372 цього Кодексу
передбачено, що у разі поділу майна, що
є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Аналізуючи у сукупності надані докази,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованим, тому
підлягають задоволенню шляхом
визнання за ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідеальної
частки у спільній власності кожному в
розмірі по 1/3 частині житлової квартири
АДРЕСА_1, а також визнання за ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за
заповітом, право власності на 1/3
частину вказаної житлової квартири та
визнання за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження право власності на 1/3
частину вказаної житлової квартири.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 179, 208, 209,
212-215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. 41
Конституції України; ст. ст. 317, 319, 355, 357,
358, 368, 372, 1233 - 1257 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов
ОСОБА_3 - задовольнити.

Визначити за ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідеальну частку
у спільній власності кожному в розмірі
1/3 частини житлової квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, в
порядку спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5,
право власності на 1/3 частину житлової
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на 1/3 частину житлової
квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.