Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді:
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарях:
Ізвольській С.С., Моцьор О.В.

за участю представників позивача
Смілик Т.М., Зацепіна С.С.

відповідача -1 ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва про
стягнення витрат на ремонт та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - КП по УЖГ Дніпровського
району м. Києва звернувся з позовом про
солідарне стягнення з відповідачів -
ОСОБА_3, ОСОБА_5 заборгованості за
комунальні послуги та квартплати в
розмірі 4 069, 48 грн.(а.с. 1-2)

Під час розгляду справи позивач
зменшив розмір позовних вимог, просив
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за комунальні послуги
та квартплату в сумі 3 970, 92 грн. (а.с. 75).

Позовні вимоги КП по УЖГ Дніпровського
району м. Києва обгрунтовані тим, що
відповідачі є наймачами не
приватизованої квартири АДРЕСА_1.

Заборгованість відповідачів по
квартплаті та комунальним послугам з
01.01.1996р. та станом на 01.11.2013р. складає 3
970, 92 грн.

На пропозицію ЖРЕО № 411 щодо повної
оплати заборгованості відповідачі не
реагували, але частково сплачували
борг, що свідчить про переривання
перебігу позовної давності згідно ст.
264 ЦК України.

Оскільки позивач - КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва виконує
функції з утримання будинку і
прибудинкової території, надання
житлово - комунальних послуг та
проведення розрахунків з
квартиронаймачами житлових приміщень
будинку за надані житлово-комунальні
послуги, а відповідачі, як наймачі
житла, порушують вимоги ст. ст. 160, 162
Житлового кодексу України, ст.20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" та п.7 Правил користування
житлових будинків і гуртожитків,
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року № 572,
наявну заборгованість не сплачують,
позивач просить стягнути наявну
заборгованість солідарно з
відповідачів.

Відповідач-1 ОСОБА_3 та його представник
позов КП по УЖГ Дніпровського району м.
Києва не визнали з підстав пропущення
позивачем строку позовної давності.

У судовому засіданні пояснили, що борг
в розмірі 3780, 62 грн. сформувався і був
наявним станом на грудень 2003 року, коли
в квартирі були зареєстровані і
проживали троє осіб - ОСОБА_3, його
малолітня донька та хвора мати.

Після смерті матері ОСОБА_3 звертався з
заявою про здійснення перерахунку
заборгованості, який так і не був
зроблений, проте, з того часу він
своєчасно сплачував як поточну
квартплату, так і комунальні послуги,
що підтверджується оригіналами
квитанцій, не сплачуючи при цьому борг,
що існував з грудня 2003 року за трьох
мешканців.

За таких обставин відповідач -1
наполягав на задоволенні його заяви
про застосування строку позовної
давності, відмовивши в позові КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва.

Водночас, відповідач-1 ОСОБА_3 пред»явив
зустрічний позов до КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва про
стягнення витрат на ремонт та
моральної шкоди (а.с. 39-40), який під час
розгляду справи уточнив шляхом надання
письмової заяви (а.с. 98-99).

У зустрічному позові ОСОБА_3 просить
стягнути з КП по УЖГ Дніпровського
району м. Києва 3805, 28 грн. витрат,
понесених ним на ремонт ХВП, ГВП та
каналізації в квартирі та моральну
шкоду в розмірі 5000, 00 грн.

Зустрічний позов обґрунтований тим,
що квартира АДРЕСА_1 не приватизована.

З часу проживання ОСОБА_3 в цій
квартирі (з 1992 року) відповідач, в
порушення п.5 ч.2 ст. 24, п. 2 ч. 2 ст. 21
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», капітального і поточного
ремонтів в будинку не робив, контроль
за технічним станом інженерного
обладнання будинків, квартир,
приміщень не здійснював, як і планового
огляду квартири.

В результаті цього у 2011 р. мав
місце витік води з системи ХВП в
квартирі АДРЕСА_1, який призвів до
залиття нижче розташованої квартири
АДРЕСА_2.

Відповідач не з'ясував причину
витоку води, не склав акт обстеження
квартири АДРЕСА_1, не усунув аварію в
квартирі, внаслідок чого ОСОБА_3
вимушений був самостійно усувати
наслідки аварії.

Причина витоку води з системи ХВС
була встановлена слюсарем-сантехніком,
запрошений ОСОБА_3 який і визначив
причину - прогнила труба, встановив в
подальшому хомут, припинивши аварію.
Заміну труб ОСОБА_3 проводив
самостійно в період з 16.07.2012 р. по 24.08.2012
р., коли з»явилися грошові кошти.

На виконання ст. 176 ЖК України
невиконання наймодавцем обов'язків по
ремонту жилого приміщення у випадках
невідкладної необхідністю (усунення
прориву труби ХВС в квартирі), дає
наймачеві житлового приміщення право
провести ремонт і стягнути з
наймодавця вартість ремонту або
врахувати її в рахунок квартирної
плати.

Кошти, витрачені позивачем за
зустрічний позовом на ремонт, останній
просить стягнути на його користь.

Моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
ОСОБА_3 обґрунтовує моральними
стражданнями, яких зазнав внаслідок
незаконного розміщення працівниками
ЖРЕО інформації про заборгованість в
публічних місцях, що мало наслідком
погіршення відносин з сусідами,
незаконним відключення
електроенергії, яке розцінює як тиск на
нього з метою сплатити заборгованість.

Представники КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва
зустрічний позов не визнали з підстав
недоведеності вини відповідача у
заподіяній матеріальній чи моральній
шкоді позивачу та безпідставності
вимог за зустрічним позовом.

Відповідач-2 ОСОБА_5 в судові
засідання не з»явилася, про час та
місце розгляду справи згідно вимог ст.
74 ЦПК України вважається повідомленою
належним чином.

Як пояснили сторони, відповідач-2
виїхала проживати за межі України.

Вислухавши у судовому засіданні
пояснення сторін, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню в з
огляду на наступне.

Квартира АДРЕСА_1 квартира не
приватизована.

Згідно з ст.162 Житлового Кодексу
УРСР плата за комунальні послуги
береться за затвердженими в
установленому порядку тарифами.
Наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Згідно п. 7 Правил користування
житлових будинків і гуртожитків,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року № 572,
обов'язок по сплаті за обслуговування і
ремонт будинку, комунальні та інші
послуги покладаються на власника,
наймача, орендаря житлового
приміщення.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1, була отримана ОСОБА_3 за
Ордером на жиле приміщення № 8501 від
16.09.1992 р. на сім»ю з трьох осіб: його -
ОСОБА_3, його доньку - ОСОБА_5, та його
матір, ОСОБА_6.

Станом на грудень 2003 року за трьома
мешканцями зазначеної квартири
утворився борг в розмірі 3 780, 62 грн., що
відображено у рахунках на сплату
комунальних послуг.

Як убачається наявних у справі
доказів, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_6 і з того часу в квартирі
залишилися зареєстровані двоє осіб -
ОСОБА_3 та його донька ОСОБА_5, що
підтверджується і наявною в
матеріалах справи довідкою №884 форми
№3 від 05.10.2012р..

З часу смерті ОСОБА_6 перерахунок
квартплати та комунальних послуг не
проводився, проте, як підтверджується
наданими суду оригіналами квитанцій за
10 років, які в копіях періодично по
роках наявні в матеріалах справи,
ОСОБА_3, не погашаючи борг, який
утворився станом на грудень 2003 року, з
того часу регулярно оплачував рахунки
за житлово-комунальні послуги, які йому
надходили вже за двох мешканців
квартири.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 57 ЦПК України зазначає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Посилаючись на те, що відповідачами
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 протягом 10 років
частково погашався борг, який був
наявним станом на грудень 2003 року, що
свідчить про переривання перебігу
строку позовної давності,
представниками КП по УЖГ Дніпровського
району м. Києва не надано на
підтвердження цього належних доказів.

Натомість, факт того, що борг
існував ще з 2003 року і не погашався,
підтверджується рахунками на сплату
житлово-комунальних послуг,
розрахунком заборгованості і
показаннями допитаного свідка ОСОБА_7
(начальника ЖРЕО-411), яка пояснила, що
різниця в цифрах за всі роки виникла
внаслідок неодноразових перерахунків
за фактично ненадані послуги та змін
тарифів.

Будь-яких доказів здійснення
відповідачами оплати за отримані
комунальні послуги та за
обслуговування будинку і
прибудинкової території у період часу
з 01.12.2003 року р. по даний час суду не
надано.

Отже, не є доведеними наведені
позивачем обставини про часткове
погашення відповідачами боргу, які
могли б бути підставою для висновку про
переривання перебігу строку позовної
давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальний строк позовної
давності 3 роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише
за заявою

сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Заява відповідачів про застосування
строків позовної давності приймається
судом до уваги та підлягає
задоволенню, оскільки борг виник
станом на грудень 2003 року, а з позовом
про його стягнення позивач звернувся
до суду лише 30.08.2013р., пропустивши строк
позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, позов Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення
боргу задоволенню не підлягає.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно довідки ЖРЕО-409 (411) від
14.11.2013р., - 03.09.2011р. мешканцем квартири
АДРЕСА_2 була подана заявка стосовно
залиття з вище розташованої квартири
АДРЕСА_1. Аварійною службою КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва 03.09.2011р. о
13год. 25хв. було перекрито стояк ХВП в
підвальному приміщенні будинку
АДРЕСА_1, оскільки мешканця квартири
АДРЕСА_1 не було вдома. О 21год. 30 хв.
мешканцем кв.АДРЕСА_1 була дана заявка
на АС для відновлення стояку ХВП, а о
22год. 10хв. аварійною службою було
відновлено подачу води та встановлено
причину залиття нижче розташованої
квартири АДРЕСА_2, зокрема, - у кв.
АДРЕСА_1 відбувся порив гнучкої
підводки ХВП на умивальник, в
подальшому було перекрито ХВП на
квартиру, про що є запис в журналі на
ОДС.

05.09.2011р. повторно мешканцем
квартири АДРЕСА_1 було подано заявку на
ОДС ЖРЕО-411 для встановлення причини
залиття квартири АДРЕСА_2, слюсарем
сантехніком ЖРЕО-411 було зафіксовано та
підтверджено причина залиття (прорив
гнучкої підводки ХВП на умивальнику).

Всі ці обставини підтвердили
допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8 (головний інженер ЖРЕО-411(409),
ОСОБА_7 (начальник ЖРЕО -411(409)), які
водночас надали оригінали журналів, в
тому числі і викликів АС району.

Свідки, зокрема, пояснили, що
мешканці квартири АДРЕСА_1 до ЖРЕО-411
щодо заміни сантехнічного обладнання
чи для отримання акту про залиття до
ЖРЕО не зверталися.

Факт наявності в квартирі АДРЕСА_1
гнучкої підводки свідчить про те, що
мешканцями квартири без узгодження з
працівниками ЖРЕО було замінено
підводку, оскільки за проектом
житлового будинку по стояку підводка
до умивальника від стояка повинна бути
мідною.

Встановлення гнучкої підводки
дозволяється тільки в тому випадку,
якщо вона має відповідний сертифікат, в
якому чітко прописаний тиск подачі
води в житловому будинку.

Оскільки самовільно встановлена
підводка вийшла з ладу та спричинила
залиття нижче розташованої квартири,
вина структурного підрозділу
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва (ЖРЕО-409
(411)) є недоведеною.

Суд приймає до уваги доводи
представників Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва щодо того, що ризик пошкодження
встановленої всупереч плану будинку
мешканцем квартири гнучкої підводки
ХВП на умивальник покладається
виключно на мешканців квартири.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Закон покладає обов'язок
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду на особу, яка її завдала, - за
наявності її вини.

Оскільки позивачем за зустрічним
позовом - ОСОБА_3 не доведена вина
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва у
завданні йому матеріальної чи
моральної шкоди, не підтвердженими є
необхідність та понесені витрати на
ремонт сантехнічного обладнання у
квартирі, причинно - наслідковий
зв»язок між душевними хвилюваннями та
інформацією про заборгованість, яка
рахується по квартирі, вимоги про
стягнення грошових коштів, понесених
на ремонт, та відшкодування моральної
шкоди задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 16, 22, 23, 256, 267, 1166, 1167 ЦК України,
ст. ст. 68, 160, 162 ЖК України, Правилами
користування житлових будинків і
гуртожитків, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992
року № 572, ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 208-209, 212-215, 218,
222, 223, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення
боргу - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва про
стягнення витрат на ремонт та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Дніпровський
районний суд міста Києва протягом
десяти днів після його проголошення в
судовому засіданні, а учасниками
судового розгляду, які не були присутні
під час проголошення рішення протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ: