Ухвала

іменем україни

22 січня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: суддів: Гвоздика П.О.,
Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік
О.М.,розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом виконавчого
комітету Центральної районної ради м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим до ОСОБА_6, третя особа:
Сімферопольська міська рада, інспекція
ДАБК Автономної Республіки Крим, КП ЖЕО
Центрального району м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про
знесення самочинного будівництва, за
касаційною скаргою виконавчого
комітету Центральної районної ради м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим на рішення апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 01
серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідач незаконно знесла
приміщення житлового фонду - квартиру
АДРЕСА_1 та самовільно побудувала нову
одноповерхову капітальну будову,
зовнішні геометричні розмірі якої
перевищують розміри знесеної квартири
за рахунок земельної ділянки, не
призначеної для цієї мети.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 03
квітня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 30 жовтня 2012 року,
позовні вимоги задоволено. Зобов'язано
відповідача знести об'єкт
містобудівництва, самочинно
збудований та розташований на
території домоволодіння АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_6 за власний рахунок
знести самочинно збудований об'єкт
містобудівництва.

Рішенням апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 01 серпня
2013 року заочне рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 03
квітня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 30
жовтня 2012 року скасовано, ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування судом норм матеріального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з огляду на
наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач здійснив будівництво без
отримання відповідних дозвільних
документів, самовільно зайняв земельну
ділянку.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
висновку, що ухвалене судом першої
інстанції рішення стосується прав
ОСОБА_9, а відтак вимоги задоволенню не
підлягають.

Проте погодитись у ухваленими у справі
судовими рішеннями не можна, виходячи з
наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі
договору дарування, посвідченого
приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 10 грудня
2011 року за № 12103.

Згідно з довідкою КП ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя домоволодіння
АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та
обслуговуванні КП ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя.

21 грудня 2011 року до ЖЕУ-3 КП ЖЕО
Центрального району м. Сімферополя
звернувся ОСОБА_7 з питанням законності
здійснення будівельних робіт у
квартирі АДРЕСА_1.

Працівниками ЖЕУ-3 КП ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя встановлено, що
відповідач проводить реконструкцію
квартири зі збільшенням розмірів без
технічної документації, узгодженої зі
службами міста, що підтверджується
актом від 27 грудня 2011 року, у зв'язку з
чим відповідачу видано припис про
зупинення самовільного будівництва та
необхідність надання дозвільних
документів, узгоджених зі службами
міста.

Даний припис відповідач не виконала, що
підтверджується актом працівників
ЖЕУ-3 КП ЖЕО Центрального району м.
Сімферополя від 18 січня 2012 року.

20 лютого 2012 року комісією ЖЕУ-3 КП ЖЕО
Центрального району м.
Сімферополя встановлено, що на
території домоволодіння колишньої
квартири АДРЕСА_1 відповідачем
збудована одноповерхова капітальна
будівля, суміжна з домоволодінням
АДРЕСА_3.

Крім того, як встановлено апеляційним
судом, згідно з договором дарування від
21 березня 2012 року ОСОБА_6 подарувала
ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 1, 2 статті 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами ст. 376 ЦК
України (про правовий режим
самочинного будівництва)», самочинним
вважається будівництво житлового
будинку, будівлі, споруди, іншого
нерухомого майна, якщо вони збудовані
(будуються) на земельній ділянці, що не
була відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Під належним дозволом слід розуміти
передбачений Законом України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
дозвільний документ, що дає право
виконувати підготовчі та будівельні
роботи саме того об'єкта і на тій
земельній ділянці, яка передана з цією
метою певній особі.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК
України право на звернення до суду з
позовом про знесення або перебудову
самочинно збудованого об'єкта
нерухомості мають як органи державної
влади, так і органи місцевого
самоврядування.

Право власності на самочинно збудовані
житлові будинки, будівлі, споруди, інше
нерухоме майно не набувають як особи,
які здійснили це будівництво, так і
їхні спадкоємці.

Такий позов може бути пред'явлено до
суду у разі, якщо особа в установлений
строк добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та/або якщо
перебудова об'єкта є неможливою.

Розглядаючи спір, суди попередніх
інстанцій не з'ясували всіх обставин
справи, не визначили сторін у справі,
зокрема, не встановили належного
відповідача у справі та інших осіб, на
яких впливатиме ухвалене рішення суду.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з ухваленням у справі
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету
Центральної районної ради м.
Сімферополя задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 03 квітня 2012 року та рішення
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 01 серпня 2013 року
скасувати, матеріали справи направити
на новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Є.П.
Євграфова І.М. Завгородня
Ю.Г.Іваненко О.М. Ситнік