У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Мартинюка В.І.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Мостової Г.І., Олійник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк», про визнання договору
поруки припиненим, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» на рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 20 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6. звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
(далі - ПАТ «ВТБ Банк»), про визнання
договору поруки припиненим.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим,
що 18 січня 2008 року між ним та ПАТ «ВТБ
Банк» був укладений договір поруки,
згідно якого він поручився перед
банком за виконання ОСОБА_6. зобов'язань
за кредитним договором від 18 січня 2008
року відповідно до умов якого ОСОБА_6.
отримала від банку кредитні кошти в
розмірі 117 450,00 доларів США на
строк до 16 січня 2015 року зі сплатою 12,5 %
річних за користування кредитними
коштами. Після звернення банку до суду
з позовом про стягнення заборгованості
за вказаним кредитним договором, йому
стало відомо, що з травня 2009 року банк
змінив розмір процентної ставки з 12,5 %
річних до 14,5 % річних про що його як
поручителя банком повідомлено не було.

Позивач вважає, що збільшення
процентної ставки за користування
кредитними коштами без його згоди,
привело до збільшення обсягу його
відповідальності, що є підставою
припинення поруки (ч. 1 ст. 559 ЦК України),
тому він звернувся до суду з вказаним
позовом.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 03 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 20 серпня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
задоволення позовних вимог. Визнано
припиненою поруку ОСОБА_6 за договором
поруки від 18 січня 2008 року, укладеним
між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6 з 09 травня
2009 року.

У касаційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк»
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив із того, що
підвищення процентної ставки за
користування кредитом без згоди
поручителя призвело до збільшення
обсягу його відповідальності, а тому
відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України
є підстави для визнання договору
поруки, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та
ОСОБА_6 припиненим.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення не відповідає цим
вимогам.

Відповідно до частини першої статті 559
ЦК України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього.

Таке збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: збільшення
розміру процентної ставки за
користування кредитом; установлення
нових умов щодо порядку зміни
процентної ставки в бік збільшення;
розширення змісту основного
зобов'язання щодо дострокового
повернення кредиту та плати за
користування ним; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення) розміру неустойки тощо.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 18 січня 2008 року між ПАТ
«ВТБ Банк» та ОСОБА_6. був укладений
кредитний договір відповідно до якого
остання отримала кредитні кошти в
розмірі 117 450,00 доларів США строком
на 7 років зі сплатою 12,5 % річних за
користування кредитними коштами.

Для забезпечення виконання зобов'язань
18 січня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та
ОСОБА_6 був укладений договір поруки,
згідно умов якого ОСОБА_6. зобов'язався
перед банком відповідати за погашення
боргу за кредитним договором, як
солідарний боржник.

Пунктом 6.5. кредитного договору
передбачено, що у випадках зміни
вартості кредитних ресурсів на ринку
позичкового капіталу, або інших
показників, що характеризують
кон`юнктуру фінансових ринків більш
ніж на 3 % відсотки в порівнянні з
моментом укладання цього договору, або
в разі настання подій, незалежних від
волі сторін договору, які мають
безпосередній вплив на вартість
кредитних ресурсів, процентна ставка
за користування кредитними ресурсами
підлягає зміні на вимогу банку. У
зазначених випадках банк вправі
змінити розмір процентної ставки,
попередивши про це письмово
позичальника не пізніше ніж за
14 банківських днів.

Відповідно до п. 9.4. кредитного договору
при здійсненні позичальником
страхування предмету застав на умовах,
що не були погоджені з банком або
страхування предмету застави у
неакредитованій банком страховій
компанії, банк підвищує відсоткову
ставку за кредитом на 2% річних в
порівнянні з діючою відсотковою
ставкою за даним кредитним договором.
При цьому позичальник підписанням
цього договору підтверджує, що для
вказаного вище застосування нової
процентної ставки не вимагається
підписання сторонами будь-яких інших
додаткових документів, крім цього
договору.

Згідно п. 1 договору поруки від 18 січня
2008 року, поручитель поручається перед
банком за виконання позичальником
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати процентів за користування
кредитом, комісій, пені, штрафних
санкцій та збитків, розмір, термін,
умови повернення та сплати яких
встановлюються кредитним договором
від 18 січня 2008 року та будь-якими
додатковими угодами до нього ( в т.ч., що
збільшують основне зобов'язання),
надалі все разом - кредитний договір.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що з травня 2009 року розмір
процентної ставки було збільшено з 12,5 %
до 14,5 % річних.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції не звернув уваги на
розрахунок заборгованості по
кредитному договору від 18 січня 2008
року, з якого вбачається, що розмір
процентної ставки в період з 19 травня
2009 року по 25 травня 2009 року становив
14,5 %, а в період з 24 вересня 2009 року по 24
вересня 2010 року становив 10 %, у зв'язку
з чим не з`ясував фактичні обставини
справи, що мають значення для
правильного вирішення справи, а саме з
яких підстав відбулось збільшення
процентної ставки, а також чи не
укладались додаткові угоди як до
кредитного договору так і до договору
поруки.

Оскільки обставини, пов'язані із
перевіркою правильності визначення
обставин справи та оцінки наданих
сторонами доказів, судом з`ясовувались
неналежним чином, чим порушено норми
процесуального права ( ст. ст. 10, 60, 61, 179
ЦПК України) і таке унеможливило
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, то відповідно до ч. 2
ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі
рішення апеляційного суду підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 20 серпня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк Судді Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчука
А.С. Олійник