Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/115/14
Головуючий у 1 інстанції: Куценко
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційними скаргами
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 24 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про зменшення
розміру аліментів із зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
збільшення розміру аліментів та
стягнення додаткових витрат на
утримання неповнолітнього сина,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, в якому
зазначав, що відповідно до виконавчого
листа №2-1325 від 08.08.2001 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на
утримання доньки ОСОБА_7, 2000р.н. в
розмірі 1/4 частини від його заробітку
щомісячно.

Відповідно до виконавчого листа
№2-621/2011 від 16.01.2012 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на
утримання сина в розмірі 1/5 частини від
його заробітку щомісячно (а.с.5,38).

При визначенні розміру аліментів, які
стягуються на користь ОСОБА_4, у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_6 про встановлення
батьківства та стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, судом
було враховано розмір аліментів, що
стягується на користь ОСОБА_6

Відповідно до виконавчого листа від 18
липня 2012 року з ОСОБА_3 на утримання
матері ОСОБА_5 стягуються аліменти у
розмірі 1/8 частини від його заробітку
щомісячно (а.с.4). Зазначений виконавчий
лист видано на виконання рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 18 липня 2012 року у справі №22ц-3394/2012р.
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_6
про стягнення аліментів на утримання
матері.

Посилаючись на зазначені обставини, та
зазначаючи про те, що сукупний розмір
стягнення є завеликим, позивач просив
суд зменшити розмір аліментів, що
стягуються з нього ОСОБА_3 за
виконавчими листами на користь: ОСОБА_6
з 1/4 частини доходу до 1/6 частини з усіх
видів його заробітку щомісячно; ОСОБА_4
з 1/5 частини доходу до 1/6 частини з усіх
видів його заробітку щомісячно; ОСОБА_5
з 1/8 частини доходу до 1/9 частини з усіх
видів його заробітку щомісячно.

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зустрічним позовом, в якому,
просила суд, збільшити розмір
аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на
утримання неповнолітнього сина до 1/4
частини всіх видів доходу відповідача
щомісяця, а також додаткові витрати на
утримання дитини-інваліда в розмірі 1/8
частини всіх видів доходу відповідача
щомісяця.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 24 жовтня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Також не погоджуючись з рішенням
районного суду ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
районного суду скасувати та ухвалити
нове яким її позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню,
а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 17 постанови від 15 травня 2006
року № 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів" за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (ст. 183 цього Кодексу) або в
твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України)
і виплачуються щомісячно. Вирішуючи
питання щодо розміру аліментів, суд
повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182
СК України.

Вирішуючи питання в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів, що
стягуються на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що розмір
аліментів на користь цих осіб
визначений з урахуванням фактичних
обставин справи, та з урахуванням
встановленого ст. ст. 180 та ст. 202 СК
обов'язку батьків утримувати
неповнолітніх дітей та обов'язку
повнолітніх дітей утримувати
непрацездатних батьків.

Розмір аліментів визначений у
відповідності з вимогами ст. 182 СК, а
жодних доказів щодо неспроможності
сплачувати аліменти у зазначеному
розмірі позивач не надав.

Також правильним є рішення суду в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини-інваліда та
збільшення розміру аліментів на
утримання дитини з 1/8 до ? частини
заробітку.

Відповідно до ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення одноразово, періодично або
постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

У п. п. 18, 19 вищевказаної постанови
Пленум Верховного Суду України
роз'яснив, що до передбаченої ст. 185 СК
України участі в додаткових витратах
на утримання дитини, викликаних
особливими обставинами (розвитком її
здібностей, хворобою, каліцтвом тощо),
можна притягати лише батьків. У цих
випадках ідеться про фактично зазнані
або передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначати у твердій грошовій
сумі. При одночасному розгляді вимог
про стягнення аліментів і додаткових
витрат їх має бути визначено у рішенні
окремо.

Відповідачка ОСОБА_4 у зустрічному
позові не зазначила та не довела
розміру здійснених або передбачуваних
витрат та не визначила грошову суму,
яка підлягає стягненню на
відшкодування цих витрат.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Також не доведена потреба у збільшенні
розміру аліментів на утримання дитини
з 1/5 частини до ? частини доходів
позивача.

Таким чином, в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову
рішення суду є правильним та
обґрунтованим.

Разом з тим, вирішуючи позов в частині
зменшення розміру аліментів на користь
ОСОБА_6, суд першої інстанції не
врахував, що такі аліменти у розмірі ?
частини заробітку були стягнені з
відповідача за рішенням суду у 2001 році,
після чого обставини справи змінилися,
позивач зобов'язаний до утримання
непрацездатної матері у розмірі 1/8
частини заробітку та зобов'язаний до
утримання сина, який є інвалідом і на
утримання якого стягнуто 1/5 частина
заробітку позивача.

Таким чином обставини та майновий стан
позивача змінилися а за положеннями ст.
192 СК розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже перешкод для застосування
положень цієї статті стосовно
відповідача ОСОБА_6 судова колегія не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 909, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 24 жовтня 2013
року в цій справі скасувати в частині
відмови у задоволенні позву ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів, що
стягуються на користь ОСОБА_6.

Ухвалити в цій частині позовних вимог
нове рішення.

Зменшити розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
за виконавчим листом 2-1325/2001 р. на
утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
? до 1/6 частини всіх видів заробітку.

В іншій частині оскаржуване рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: