ухвала

іменем України

05 лютого 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Касьяна О.П.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
зменшення розміру аліментів та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5, про збільшення
розміру аліментів та стягнення пені
(неустойки), за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 12 липня 2013 року та рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Сумської
області від 15 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просив
зменшити розмір аліментів, що
стягуються за рішенням суду на користь
ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 з ј до
1/6 частини його доходів.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на ті обставини, що з лютого 2013
року за рішенням суду з нього також
стягуються аліменти на користь
ОСОБА_5 на утримання малолітньої дитини
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј
частини від усіх видів доходів, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку щомісячно,
починаючи з 31 січня 2013 року, у зв'язку з
чим його матеріальне становище
погіршилось, просив задовольнити
позов.

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зустрічним позовом, у якому
просила збільшити розмір стягуваних за
рішенням суду на її користь аліментів
на утримання сина ОСОБА_6 з ј до 1/3
частини від усіх видів доходів ОСОБА_3,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку щомісячно
починаючи з 31 січня 2013 року, а також
стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів у період
з 14 січня 2010 року по травень 2013
року включно, у розмірі 104 907 грн 61 коп.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на ті обставини, що прожитковий
мінімум для дитини відповідного віку
відповідно до чинного законодавства
збільшено, тому стягуваний за рішенням
суду розмір аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6 потрібно
збільшити, а ухилення відповідача від
сплати аліментів призвело до
виникнення заборгованості, просила
задовольнити позов.

12 липня 2013 року рішенням Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено
частково та стягнуто на її користь з
ОСОБА_3 50 000 грн пені за прострочення
сплати аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено, вирішено питання про
розподіл судових витрат.

15 серпня 2013 року рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Сумської
області рішення суду першої інстанції
в частині вирішення зустрічних
позовних вимог про стягнення пені та у
частині розподілу судових витрат
змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 718
грн 89 грн. пені (неустойки) за затримку
сплати аліментів у період з 1 лютого 2013
року по 26 квітня 2013 року,
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, ухвалене згідно
з законом, крім того, заявниця також не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову про збільшення
розміру стягуваних з відповідача
аліментів на утримання сина.

Свої вимоги мотивує неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про
часткове задоволення зустрічного
позову та відмову в задоволенні
основного, суд першої інстанції
виходив з того, що підстави,
передбачені законом, для збільшення
розміру аліментів відсутні, однак
відповідач має сплатити суму неустойки
від суми боргу за аліментами, розмір
якої підлягає зменшенню з урахуванням
його майнового та сімейного стану, а
також, оскільки значно перевищує
розмір заборгованості.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що позивачка не надала доказів
вини відповідача у несплаті аліментів
за період з 2008 року по січень 2013 року, і
тільки після пред'явлення дубліката
виконавчого листа до виконання та
доведення до відома відповідача
розміру щомісячного платежу у нього
настав обов'язок виконувати рішення
суду про стягнення аліментів, що є
підставою для стягнення неустойки за
прострочення їх сплати починаючи з
цього часу.

Рішення суду апеляційної інстанції є
правильним та таким, що ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що з квітня 1996 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі,
від якого мають сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

13 червня 2005 року рішенням Охтирського
міськрайонного суду Сумської області з
ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання сина до його
повноліття, у розмірі 1/4 частини від
усіх видів доходу, але не менше одного
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян щомісячно, починаючи
стягнення аліментів з 31 травня 2005 року,
та видано виконавчий лист і звернено
його до виконання.

Однак у 2006 році за заявою стягувача
виконавче провадження завершено та 12
січня 2007 року здано на зберігання до
архіву.

До 2008 року відповідач, працюючи за
кордоном, добровільно сплачував кошти
на утримання сина.

28 листопада 2012 року позивачці за
зустрічним позовом за її заявою видано
дублікат виконавчого листа, а 9 січня 2013
року вона звернулася із заявою до ДВС
Охтирського МРУЮ про прийняття його на
виконання і постановою державного
виконавця від 15 січня 2013 року відкрите
виконавче провадження.

Згідно з довідкою-розрахунком
державного виконавця від 26 квітня
2013 року станом на 01 квітня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 за аліментами за
період з 14 січня 2010 року становить 15 770
грн 87 коп.

З 16 березня 2013 року відповідач
працевлаштувався на посаду помічника
фахівця з організації майнової та
особистої безпеки у Східній філії ТОВ
«Нафтозахист України».

26 квітня 2013 року постановою державного
виконавця виконавче провадження
закінчено у зв'язку з направленням
виконавчого документа для виконання за
належністю до ВДВС Прилуцького МРУЮ
Чернігівської області - за місцем
роботи боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_4 про
збільшення розміру аліментів, які
стягуються з ОСОБА_3 на утримання сина,
суд апеляційної інстанції дав належну
оцінку обставинам справи та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для збільшення
розміру аліментів відповідно до ст. 192
СК України з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника та
одержувача аліментів, стану здоров'я
дитини та інших обставин, що мають
істотне значення.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції, надавши відповідну оцінку
обставинам справи, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач, працюючи за кордоном по 2008
рік, добровільно направляв позивачці
кошти на утримання сина та з цього часу
не ухилявся від сплати аліментів, а
позивачка не надала доказів
протилежного, оскільки до січня 2013
року не зверталася ні до відповідача,
ні до інших компетентних органів з
приводу несплати ним аліментів на
утримання дитини.

І тільки з часу отримання відповідачем
у січні 2013 року постанови про відкриття
виконавчого провадження та доведення
до його відома розміру місячного
платежу, у відповідача настав обов'язок
виконувати рішення суду та з цього часу
він має сплатити пеню від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення, оскільки ухилявся від їх
сплати, що є підставою для зміни
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення пені та розподілу
судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно відхилити, рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Сумської
області від 15 серпня 2013 року залишити
без змін, як передбачено ст. 337 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області від 15 серпня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

В.М. Коротун

С.П. Штелик