У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,суддів:
Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Писаної
Т.О.,Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства «Київгаз», ОСОБА_7 про
визнання права та зобов'язання вчинити
дії, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 23 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 11
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом про
визнання за ним права на замовлення
робіт з демонтажу належного ОСОБА_7
газопроводу, що прокладений надземним
способом вздовж меж земельної ділянки
ОСОБА_6, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, та прокладенням
газопроводу в цій частині підземним
способом, а також зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Київгаз» (далі −? ПАТ «Київгаз»)
вчинити дії, спрямовані на демонтаж
згаданого газопроводу, з наступним
його монтажем підземним способом.

В обґрунтування позову зазначив, що він
є власником земельних ділянок, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2. Водночас ОСОБА_7 є власником
газопроводу, проект прокладення якого
затверджено ПАТ «Київгаз». Вказаний
газопровід прокладений надземним
способом з бульвару Дружби Народів
уздовж меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1 з порушенням Правил безпеки
систем газопостачання України, вимог
ДБН та перекриває доступ до належних
йому земельних ділянок, чим чиняться
перешкоди у праві користування майном.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 27 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
31 жовтня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_6
задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право на
замовлення робіт з демонтажу
прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_3 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також наступного
монтажу газопроводу в цій частині
підземним способом.

Зобов'язано ПАТ «Київгаз» за рахунок
ОСОБА_7 на підставі замовлення ОСОБА_6
видати ОСОБА_6 технічні умови,
необхідні для демонтажу прокладеного
надземним способом до житлового
будинку АДРЕСА_3 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також наступного
монтажу газопроводу в цій частині
підземним способом, зобов'язано ПАТ
«Київгаз» за рахунок ОСОБА_7 на
підставі замовлення ОСОБА_6 виготовити,
погодити та надати ОСОБА_6 проектну
документацію на газопостачання
житлового будинку АДРЕСА_3, в якій
передбачити демонтаж прокладеного
надземним способом до житлового
будинку АДРЕСА_3 газопроводу в частині,
що проходить вздовж межі земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, а також наступний монтаж
газопроводу в цій частині підземним
способом.

Зобов'язано ПАТ «Київгаз» за рахунок
ОСОБА_7 на підставі замовлення ОСОБА_6
здійснити демонтаж прокладеного
надземним способом по житлового
будинку АДРЕСА_3 газопроводу в частині,
що проходить вздовж межі земельних
ділянок, розташованих у АДРЕСА_1
АДРЕСА_2, а також здійснити наступний
монтаж газопроводу в цій частині
підземним способом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 05 березня 2014
року рішення Печерського районного
суду м. Києва від 27 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31
жовтня 2013 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Скасовуючи рішення попередніх
інстанцій, суд касаційної інстанції
зазначив, що спірний газопровід було
прокладено у відповідності з вимогами
чинного законодавства, на підставі
розробленого проекту та наданих
технічних умов, відповідно до
зазначених документів та чинного
законодавства ОСОБА_7 відповідає за
справність та безпечну експлуатацію
зазначеного газопроводу; на момент
його прокладання нічиї права порушено
не було; позивач став власником
земельних ділянок на підставі
договорів купівлі-продажу і він не міг
не знати про існування спірного
газопроводу, оскільки останній вже
декілька років існував; суд не
обґрунтував висновку, чому саме
відповідач має нести грошові затрати
для усунення перешкод позивачеві, якщо
позивачем не надано доказів
протиправних дій ОСОБА_7

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 23 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 11 червня 2013 року, позов
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право на замовлення
робіт з демонтажу прокладеного
надземним способом до житлового
будинку АДРЕСА_3 газопроводу в частині,
що проходить вздовж межі земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, а також наступного монтажу
газопроводу в цій частині підземним
способом.

Зобов'язано ПАТ «Київгаз» на підставі
замовлення ОСОБА_6 та за його рахунок
видати ОСОБА_6 технічні умови,
необхідні для демонтажу і прокладеного
надземним способом до житлового
будинку АДРЕСА_3 газопроводу в частині,
що проходить вздовж межі земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, а також наступного монтажу
газопроводу в цій частині підземним
способом.

Зобов'язано ПАТ «Київгаз» на підставі
замовлення ОСОБА_6 та за його рахунок
виготовити, погодити та надати ОСОБА_6
проектну документацію на
газопостачання житлового будинку
АДРЕСА_3, в якій передбачити демонтаж
прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_3 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також здійснити
наступний монтаж газопроводу в цій
частині підземним способом.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_6, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, керувався тим, що
газопровід, прокладений надземним
способом вздовж межі земельної ділянки
ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 до земельної ділянки
ОСОБА_7, закриває ОСОБА_6 доступ (проїзд)
до його власних земельних ділянок.

Зазначені висновки суду не
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону та зроблені при
неповному з'ясуванні всіх обставин
справи.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судами встановлено, що 26 лютого 2004 року
ОСОБА_8 безоплатно передав ОСОБА_7 у
власність (на баланс) зовнішні мережі
газопостачання, які ним побудовані за
власні кошти на підставі розробленої
та затвердженої у встановленому
законом порядку проектно-кошторисної
документації та підведені до будинку
АДРЕСА_3.

Отже, ОСОБА_7 належить на праві
власності газопровід середнього тиску
L-206, 4 м, Ш 110, 108, 57 мм, регулятор тиску ЕЕ-10
2 шт., ділянка «А» - «Б» - «В» (згідно зі
схемою) відповідно до акта
розмежування балансової належності
газових мереж (ГРП) та експлуатаційної
відповідальності сторін, складеного
між ОСОБА_8 та ВАТ «Київгаз», та
газопровід середнього тиску, довжиною
94,6 м, Ш 108, 110 мм., ділянка т. «А» - т. «Г»
(згідно зі схемою) відповідно до акта
розмежування балансової належності
газових мереж (ГРП) і експлуатаційної
відповідальності сторін, що
знаходиться на перетині бульвару
Дружби Народів та вул. Струтинського в
Печерському районі міста Києва,
складеного між ОСОБА_7, Приватним
підприємством «Ардал» та ВАТ
«Київгаз».

Частина цього газопроводу надземним
способом прокладена до належного
ОСОБА_7 будинку АДРЕСА_3 вздовж меж
земельних ділянок, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Рішенням Київської міської ради від 27
травня 2004 року № 279/1489 передано ОСОБА_9,
за умови виконання п. 25.1 цього рішення,
у приватну власність земельну ділянку
0,10 га для будівництва, експлуатації та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва
за рахунок земель міської забудови.

Цим же рішенням ОСОБА_10 передано у
приватну власність, за умови виконання
п. 26.1 цього рішення, земельну ділянку
площею 0,10 га для будівництва,
експлуатації та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_2 за рахунок земель
міської забудови.

Пунктами 25.1.3 та 26.1.3 зазначеного
рішення зобов'язано ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 забезпечувати вільний доступ
для прокладання нових, ремонту та
експлуатації існуючих інженерних
мереж і споруд, розміщених у межах
земельної ділянки.

26 жовтня 2006 року ОСОБА_6 на підставі
укладених ним договорів
купівлі-продажу земельних ділянок від
02 червня 2006 року було видано державні
акти на право власності на земельні
ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, площею, відповідно, 0,1000 га та
0,1047 га.

Згідно з довідками Головного
управління земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації від 3 червня 2011 року №
ОО-14243 № ОО-14244 обмеження
(обтяження) на земельні ділянки, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, не зареєстровані.

Згідно з листом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельний
континент-2000» −? проектної
організації, що має дозвіл на
проектування споруд, облаштування
проїзду до земельних ділянок, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 зі сторони АДРЕСА_3 є технічно
неможливим у зв'язку з прокладенням
вздовж межі цих земельних ділянок
газопроводу надземним способом.

Проте суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, частково
задовольняючи позов, посилалися на
висновок ПАТ «Київгаз» від 15 квітня 2009
року, у якому зазначалось, що демонтаж
газопроводу середнього тиску L-206,4 м, Ш
110, 108, 57 мм, що прокладений до житлового
будинку АДРЕСА_3, вздовж меж земельних
ділянок, які розташовані по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, є технічно можливим як
частково, так і повністю з наступним
його прокладенням під землею або на
висоті, необхідній для проїзду
транспорту.

Відповідно до п.п. 31 п. 3. Правил безпеки
систем газопостачання України,
затвердженими Держнаглядохоронпраці
України від 01 жовтня 1997 року № 254,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 15 травня 1998 року за № 318/2759 (далі
−? Правила) роботи з будівництва
газопроводів газорегуляторних
пунктів та інших об'єктів систем
газопостачання міст, селищ і сільських
населених пунктів повинні провадитись
згідно з затвердженим проектом
газопостачання населеного пункту, а
також за наявності організації, на яку
покладено технічний нагляд і приймання
робіт, а в подальшому −? і експлуатацію
газового господарства цього
населеного пункту.

У п.п. 3.2, 3.3 п. 3 Правил зазначено, що
проектна документація на будівництво
(п. 1.1.2) повинна відповідати вимогам
ДБНА 2.2-3-97, СНиП 2.04.08-87, СНиП 3.05.02-88, ГОСТ
9.602-89, цим Правилам, іншим нормативним
актам та додатковим вимогам до
обладнання систем і об'єктів
газопостачання, викладеним у додатку 1.
Проектна документація до затвердження
замовником повинна бути погоджена з
підприємством газового господарства
щодо її відповідності виданим
технічним умовам на проектування, а
також повинна пройти експертизу в
експертно-технічних центрах
Держнаглядохоронпраці України
відповідно до чинного законодавства.

Крім того, розпорядженням Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 06 листопада 2007 року
№ 1265 ОСОБА_6 надано дозвіл на
проектування і будівництво
індивідуального житлового будинку за
вищезазначеними адресами і зобов'язано
його отримати
архітектурно-планувальне завдання в
установленому порядку з урахуванням
проходження інженерної споруди
(відкритий газопровід).

Отже, при наданні ОСОБА_6 дозволу на
проектування і будівництво
індивідуального житлового будинку
його було зобов'язано отримати
архітектурно-планувальне завдання з
урахуванням проходження інженерної
споруди (відкритий газопровід).

Слід також зазначити, що дана справа
розглядалась судами неодноразово. Так,
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 21 квітня 2009 року позов
задоволено. Усунуто порушення права
ОСОБА_6 вільно користуватися належною
йому на праві власності земельною
ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1
шляхом демонтажу належного ОСОБА_7
газопроводу довжиною 04 метри, що
прокладений надземним способом вздовж
межі вказаної земельної ділянки, з
наступним прокладенням частини
газопроводу підземним способом.

Рішенням апеляційного суду м. Київ від
06 серпня 2009 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 21 квітня 2009
року в частині задоволення позову
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні належною йому на праві
власності земельною ділянкою, яка
розташована по АДРЕСА_1 шляхом
демонтажу належного ОСОБА_7
газопроводу скасовано та в цій частині
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позову. В решті рішення
залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 08
грудня 2009 року, рішення апеляційного
суду м. Київ від 06 серпня 2009 року,
залишено без змін.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 15 лютого 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
25 квітня 2012 року, у задоволенні позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 жовтня 2012 року
вищезазначені рішення скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанції, касаційний суд
керувався тим, що суди, зокрема, не
звернули уваги на те, що п. 4.2 ДБН
В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання
будівель та споруд. Зовнішні мережі та
споруди. Газопостачання» передбачає
прокладання зовнішніх газопроводів на
території населених пунктів під
землею. І лише виключно при
неможливості підземного прокладення
через насиченість підземними
комунікаціями, наявності скельних
грунтів, що виходять на поверхню, а
також при пересіченні газопроводами
природних перепон (ріки, струмки,
урвища, балки тощо) допускається
надземне прокладення зовнішніх
металевих газопроводів. З урахуванням
наведеного суд повинен був установити
наявність зазначених вище виключних
умов для прокладення газопроводу
надземним шляхом.

Однак суди не звернули уваги на
зазначені вимоги та не врахували їх при
ухваленні судових рішень.

Суди у порушення вимог ст. ст. 212−?214, 315
ЦПК України на зазначені положення
закону уваги не звернули, доводів
ОСОБА_7 належним чином не перевірили, не
врахували та не звернули уваги на те, що
в матеріалах справи відсутня проектна
документація, яка б підтверджувала
технічну можливість прокладення саме
цього газопроводу підземним, а не
наземним способом.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні
обставини справи, не надавши належної
оцінки доказам, суди допустили
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування ухвалених
судових рішень із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, ухвалені судові
рішення не можуть залишатися в силі,
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 частково
задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 23 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 11 червня
2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана
Г.В. Юровська