АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/896/2014
Головуючий 1 інстанції - Вовк Є.І.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва у складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника відповідача
відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» - Лінкевич Ольги
Володимирівни на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 14 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
відкритого акціонерного товариства
Національна страхова компанія
«Оранта» про стягнення сум страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта», в
якому просив стягнути з відповідача на
користь позивача суму невиплаченого
страхового відшкодування в розмірі 40 000
грн. та судові витрати в сумі 400 грн. В
процесі розгляду справи позивач
збільшив заявлені позовні вимоги та
просив стягнути з відповідача на його
користь суму невиплаченого страхового
відшкодування в розмірі 50000 грн. та
судові витрати в сумі 500 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 14 листопада 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ВАТ НАСК
«Оранта» суму невиплаченого
страхового відшкодування в розмірі 50 000
грн. та судовий збір в сумі 500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник відповідача ВАТ
НАСК «Оранта» - Лінкевич О.В. подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 14 листопада
2013 року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
першої інстанції неправильно дослідив
та оцінив наявні в матеріалах справи
докази.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача ВАТ НАСК
«Оранта» ЛінкевичО.В. просила
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, що
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає розгляду справи за його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, в період з 15 липня 2012 року до
14 липня 2013 року включно у ВАТ НАСК
«Оранта» була застрахована
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 щодо забезпеченого
транспортного засобу - автомобіля «ИЖ
21251-010», державний номерний знак НОМЕР_2,
згідно з полісом № АВ/1405102, зі
встановленням ліміту відповідальності
за шкоду заподіяну майну на одного
потерпілого 50 000 грн. та франшизою -
нуль.

21 січня 2013 року о 16 годині 30 хвилин на
автодорозі М. Рогань - Ольхівка сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «ИЖ 21251-010», державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_4 та автомобіля «Шевроле»,
державний номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_3

Відповідно до ремонтної калькуляції
від 31 січня 2013 року, наданої ВАТ НАСК
«Оранта», вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Шевроле»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
внаслідок його пошкодження в
результаті вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
становить 58261 грн.

Постановою Харківського районного
суду Харківської області від 18 березня
2013 року ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

01 квітня 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» із
заявою про виплату страхового
відшкодування на що отримав відповідь
№ 09-03/09/10148 від 16 травня 2013 року про
відмову у виплаті страхового
відшкодування за пошкодження
автомобіля «Шевроле», державний
номерний знак НОМЕР_1, на підставі п.37.1.3.
ст.37 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у зв'язку з тим,
що учасниками ДТП було надано
недостовірні відомості про обставини
настання події, що має ознаки
дорожньо-транспортної пригоди, що
позбавило НАСК «Оранта» можливості
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини їх
настання, а також розмір шкоди,
заподіяної саме заявленою пригодою.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Згідно з п.22.1. ст.22 Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
страхових сум відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
№ 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» з урахуванням
змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону
України «Про страхування» у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.

З огляду на наведене та з урахуванням
того, що шкода, завдана ОСОБА_3,
заподіяна внаслідок ДТП, винним в якій
визнано ОСОБА_4, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована у
ВАТ НАСК «Оранта» відповідно до Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/4105102 від 14 липня 2012 року,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
підлягає стягненню з відповідача ВАТ
НАСК «Оранта» на користь позивача
ОСОБА_3 сума невиплаченого страхового
відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідно до висновку експертного
автотехнічного дослідження № 374-13ТТ
від 13 травня 2013 року проведеного
експертом експертної компанії
«УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА», замовленого ТОВ
«Гарант Ассістанс» від імені НАСК
«Оранта», причина даної ДТП
заключається у невідповідності дій
ОСОБА_3 вимогам п.12.3. ПДР України не
можуть бути прийняті судом до уваги з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні даної
дорожньо-транспортної пригоди та
обставини вчинення правопорушення
встановлені Харківським районним
судом Харківської області при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст.124
КУпАП, про що винесено відповідну
постанову від 18 березня 2013 року.

Також не можуть бути прийняті до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що
відповідно до вищевказаного висновку
експертного автотехнічного
дослідження обставини ДТП не
відповідають показам водіїв про
розвиток дорожньо-транспортної
ситуації, а схема ДТП складена
працівником ДАІ недбало, або просто
надумана і складена без виїзду на місце
події, оскільки дані висновки
ґрунтуються на припущеннях та, крім
того, експерт експертної компанії
«УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА», який проводив
дане автотехнічне дослідження, не
наділений повноваженнями оцінювати та
надавати будь-які висновки стосовно
дій працівників ДАІ.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні, не спростовують висновків
суду першої інстанції, не впливають на
їх правильність та не можуть бути
прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Підстав для його скасування не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» - Лінкевич
Ольги Володимирівни - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 14 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: