Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №283/2959/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Борисюка Р.М., Матюшенка І.В.,

з участю секретаря судового
засідання Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 12 грудня 2013
року,-

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 7580
грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,
заподіяну внаслідок порушення
відповідачем правил дорожнього руху
України.

Рішенням Малинського районного суду
Житомирської області від 12 грудня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7580
грн. завданої матеріальної шкоди, 1000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди, вирішено питання про розподіл
судових витрат. У решті вимог
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, зменшивши розмір стягнення
відповідно до обставин справи. На його
думку вартість ремонту автомобіля
значно завищена, суд, вирішуючи спір, не
врахував його матеріальний стан.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що згідно
постанови про закриття кримінального
провадження від 31.01.2013 року та висновку
авто-технічної експертизи № 3/754 від
08.01.2013 року в причинному зв'язку з
виникненням аварійної обстановки і
дорожньо-транспортної пригоди, що
призвела до пошкодження автомобіля
ОСОБА_1, - є рух пішохода ОСОБА_2 в
напрямку руху автомобіля під
керуванням позивача, в момент
знаходження останнього на відстані
недостатньої для термінової зупинки
автомобіля, з метою запобігання наїзду.

Колегія суддів погодитись з таким
висновком суду повністю не може,
враховуючи наступне.

Встановлено, що 08.12.2013 року близько 08-ї
години 00 хвилин ОСОБА_1, керуючи
автомобілем Фольцваген ЛТ-35 державний
номер НОМЕР_1 в м. Малині по вул.
Кримського здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_2, який, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння переходив
проїзну частину у недозволеному місці.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді відкритого
уламкового перелому обох кісток лівої
гомілки зі зміщенням, струсу головного
мозку, ран голови, лівої гомілки, забою
лівої легені, закритого пневмотораксу
зліва, множинних саден обличчя, кистей
рук.

Постановою старшого слідчого СВ
Малинського МВ УМВС України в
Житомирській області від 31.01.2013 року
кримінальне провадження по факту
вищевказаної дорожньо-транспортної
пригоди закрито у зв'язку з відсутністю
складу злочину в діях водія
ОСОБА_1

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи, рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 09.08.2013 року і, у
відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
не підлягають доказуванню.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 09.08.2013 року
при вирішенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
враховано ступінь вини потерпілого та
зменшено розмір стягнутого з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 відшкодування
матеріальної шкоди до 2000 грн. Рішення
суду першої інстанції про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної
шкоди в сумі 310 грн. залишено без змін.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.1,2 ст. 1193 ЦК України
шкода, завдана потерпілому внаслідок
його умислу, не відшкодовується. Якщо
груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого (а в разі вини особи, яка
завдала шкоди, - також залежно від
ступеня її вини) розмір відшкодування
зменшується, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4»
особи, винними діями яких завдано шкоди
майну, яке використовується при
здійсненні діяльності, що є джерелом
підвищеної небезпеки, якщо таким
особам не було завдано шкоди цим
джерелом, відповідають за завдану
шкоду на підставі статті 1166 ЦК. У
випадках, коли разом із завданням шкоди
джерелом підвищеної небезпеки (не
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки) завдано також
шкоди джерелу підвищеної небезпеки і
цьому сприяла груба необережність
потерпілого, згідно з положеннями
статті 1193 ЦК може бути зменшено розмір
відшкодування шкоди потерпілому.
Покладення на нього із цих підстав
відповідальності за шкоду, завдану при
цьому джерелу підвищеної небезпеки,
статтею 1193 ЦК не передбачено.

Груба необережність потерпілого є
підставою тільки для зменшення розміру
відшкодування потерпілому за рахунок
володільця джерела підвищеної
небезпеки, однак не тягне за собою
відповідальності потерпілого за
заподіяння шкоди транспортному засобу.

Таким чином законодавець визначив
відсутність відповідальності
потерпілого за шкоду транспортному
засобу внаслідок необережності за
рахунок зменшення розміру
відшкодування йому шкоди володільцем
джерела підвищеної небезпеки.

Суд на вищевказані норми матеріального
права уваги не звернув, залишив поза
увагою рішення суду, яким зменшено
розмір відшкодування шкоди з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2, та дійшов помилкового
висновку про наявність правових
підстав про задоволення позову в
частині стягнення матеріальної шкоди
на користь володільця джерела
підвищеної небезпеки, тобто ОСОБА_1

За таких обставин, рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позову.

Разом з тим, рішення суду про
часткове задоволення позову про
відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 за наявності
встановленої необережності
відповідача, яка знаходиться у
причинному зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою та
моральними переживаннями позивача, в
повній мірі відповідає обставинам
справи, засадам розумності,
виваженості та справедливості,
положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року №4 (з наступними
змінами) «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди». Тому колегія судів
вважає, що рішення суду в цій частині є
законним і обґрунтованим і зміні або
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 12 грудня
2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 завданої
матеріальної шкоди в розмірі 7580 грн.
скасувати, ухваливши в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 12 грудня
2013 року в частині стягнення судових
витрат змінити, зменшивши суму
стягнення з 229,40 грн. до 114,70 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: