Справа №
Провадження № 2/477/219/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Жовтневий районний
суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Мішково-Погорілівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із позовною заявою,
в якій просить визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0,19га для обслуговування та будівництва
житлового будинку, розташовану по
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
смерті матері ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування вказаних вимог
зазначала, що 8 червня 2001 року її мати
ОСОБА_2 за нотаріально посвідченим
договором придбала житловий будинок з
земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Проте за життя її мати
правовстановлюючого документу на
вказану земельну ділянку на своє ім'я
не отримала, що нині перешкоджає
позивачці в нотаріальному порядку
оформити свої спадкові права як єдиної
спадкоємиці померлої, тому за захистом
своїх прав вона була змушена
звернутися до суду із цим позовом.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із
заявою, в якій свої позовні вимоги
підтримала та просила справу
розглянути у її відсутність.

Відповідач - М-Погорілівська сільська
рада Жовтневого району Миколаївської
області звернулася до суду із заявою, в
якій просила вказану справу розглянути
без їх представника, проти задоволенні
позову не заперечувала.

Дослідивши письмові докази по справі в
межах заявлених позовних вимог, суд
встановив, що відповідно до свідоцтва
про право на спадщину, виданого 17.07.1998
року на ім'я ОСОБА_3 та договору
купівлі-продажу від 8 червня 2001 року,
ОСОБА_3, як спадкоємець майна після
смерті ОСОБА_4, продала ОСОБА_2 житловий
будинок, що знаходиться на земельній
ділянці площею 0,19 га, переданій для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір
посвідчено приватним нотаріусом
Жовтневого районного нотаріального
округу Миколаївської області ОСОБА_5 та
зареєстровано в Миколаївському БТІ
08.10.2001 року (а.с. 10-12).

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року,
що діяв на час укладення вищевказаного
договору, при переході права власності
на будівлю і споруду разом з цими
об'єктами до нового власника
переходить і право власності на
земельну ділянку під ним, якщо інше не
передбачено договором.

Згідно положень ст. 23 цього ж кодексу,
документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку є
державний акт.

Однак, ОСОБА_2 на своє ім'я вказаного
правовстановлюючого документу не
отримала, що підтверджується даними
відділу Держземагентсва у Жовтневому
районі Миколаївської області від 26.12.2013
року (а.с. 22) .

Такого документу на своє ім'я не
одержувала і продавець вказаного майна
ОСОБА_3, не зважаючи на одержання
висновку на використання земельної
ділянки, що передавалась останній у
власність на підставі свідоцтва про
право на спадщину (а.с. 10).

За вказаного, на сьогоднішній день
єдиним правовстановлюючим документом
щодо цього майна є Державний акт про
право власності на земельну ділянку,
виданий М-Погорілівською сільською
радою Жовтневого району Миколаївської
області 27.09.1996 року на ім'я ОСОБА_4, та
зареєстрований в Книзі записів
державної реєстрації актів на право
приватної власності на землю за № 789
(а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1,
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
міським відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції здійснено
актовий запис про смерть за №2034 від
17.05.2012 року (а.с. 8).

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 13.12.2012 року,
що набрало законної сили, встановлено
родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відповідно як доньки та матері (а.с. 18).

За даними спадкової справи, єдиним
спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2
є її донька - позивачка по справі
ОСОБА_1 (а.с. 31 ).

Підстави, з яких позивачка була змушена
звернутися до суду із цим позовом
підтверджуються постановою нотаріуса
про відмову у вчиненні нотаріальних
дій від 20.08.2013 року, якою ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на вказану земельну
ділянку на підставі п. 4.15 Глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, тобто у зв'язку з
ненаданням правовстановлюючого
документу відносно спадкового майна на
ім'я спадкодавця (а.с. 14).

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ
від 30.05.2008 року № 7, застосуванню
підлягає законодавство, що діяло на час
відкриття спадщини.

За статтею 126 ЗК України, в
редакції, що діяла на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_2, право
власності на земельну ділянку
посвідчувалося державним актом.

Однак, як встановлено в ході
розгляду вказаної справи, ОСОБА_2
набувши права відносно вищевказаної
земельної ділянки відповідно до ст. 30
ЗК України в редакції 1990 року, своє
право власності відносно цього майна
документально не оформила.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України
вказують, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Враховуючи наведене, та встановивши, що
відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1268
Цивільного кодексу України, ОСОБА_6 як
спадкоємець першої черги прийняла
спадщину після смерті матері ОСОБА_2,
однак за вищевказаних підстав
позбавлена можливості нотаріально
оформити свої спадкові права, то суд
вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК
України, її цивільне право підлягає
захисту шляхом визнання за нею права
власності на вищевказане спадкове
майно.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності
на земельну ділянку площею 0,19 га, для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, розташовану в
АДРЕСА_1 (що вказана у Державному акті
на право власності на земельну ділянку,
виданому на ім'я ОСОБА_4 на підставі
рішення виконкому М-Погорілівської
сільської ради народних депутатів від
19.07.1996 року № 59, виданому 27.09.1996 року та
зареєстрованому в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 789).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.М. Семенова