Провадження 6/742/68/14
єдиний унікальний № 742/716/14
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді Циганка М.О.,

при
секретарі - Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Оніщенко Д.О. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України,-

встановив:

Державний виконавець звернувся до суду
з поданням, погодженим в. о. начальника
ВДВС Прилуцького МРУЮ, в якому
зазначає, що на виконанні у відділі
держаної виконавчої служби
знаходиться зведене виконавче
провадження № 41893490, з виконання
виконавчого листа виданого
Чернігівським окружним
адміністративним судом № 825/393713-а
виданого 16.12.2013 року, та вимога про
сплату боргу Управління Пенсійного
фонду України в м. Прилуках та
Прилуцькому районі № Ф 1383/У видана
07.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 в
користь Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області та Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі боргів на
загальну суму 2089 грн.32 коп. З часу
відкриття виконавчих проваджень
боржником жодної суми в рахунок
погашення боргів сплачено не було.
Боржник від виконання своїх
зобов'язань ухиляється, на
неодноразові виклики до держвиконавця
не з'являється, не вживає заходи щодо
погашення заборгованості, тому
держвиконавець і просить суд вирішити
питання про тимчасове обмеження у
праві виїду за межі України до
виконання зобов'язань боржником.

В судовому засіданні державний
виконавець Оніщенко Д.О. подання
підтримала в повному обсязі просить
його задовольнити, зокрема пояснила
суду, жодних відомостей, та відповідних
документів про належне повідомлення та
отримання боржником ОСОБА_2 всіх
постанов про відкриття виконавчого
провадження, зведене виконавче
провадження, та відповідних викликів
до держвиконавця у неї та в матеріалах
виконавчого провадження не має,
оскільки такі відправлення виконавчою
службою здійснюються простими
поштовими відправленнями, а не
рекомендованими, крім того вказала, що
нею застосовувався привід боржника
через органи внутрішніх справ, але
такий працівниками міліції не
виявилося можливим виконати, жодних
пояснень від боржника для з'ясування
причин несплати боргу (хоча маються
відомості про місце проживання
боржника), нею не відбиралося, крім того
вказала, що вона здійснювала
виконавчі дії на виконання рішення
суду визначених Законом України «Про
виконавче провадження», а саме щодо
виявлення майна боржника, нею
надавалися запити до правореєструючих
органів, але на даний час відповідей
від таких вона ще не отримала .

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Суд вислухавши держвиконавця,
дослідивши наявні у справі докази,
приходить до висновку, що подання
державного виконавця не підлягає
задоволенню з наступних підстав :

Судом по справі встановлено, що на
виконанні у відділі держаної
виконавчої служби знаходиться зведене
виконавче провадження № 41893490, з
виконання виконавчого листа виданого
Чернігівським окружним
адміністративним судом № 825/393713-а
виданого 16.12.2013 року, та вимога про
сплату боргу Управління Пенсійного
фонду України в м. Прилуках та
Прилуцькому районі № Ф 1383/У видана
07.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 в
користь Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області та Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі боргів на
загальну суму 2089 грн.32 коп.(Матеріали
виконавчого провадження)

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII
регулює регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Правові позиції Верховного Суду
України щодо судової практики про
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України від 01.02.2013 р. визначають, що
"ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника рішенням" варто
розуміти як будь-які свідомі діяння
(дії або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (тобто боржник свідомо
ухиляється від виконання - має змогу
виконати зобов'язання у повному обсязі
або частково, але не робить цього без
поважних причин) і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини ( відсутність майна, роботи,
незадовільного фінансового стану,
тривалого відрядження, важкої хвороби
тощо), тобто з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, повинні полягати у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні нею зазначених обов'язків .

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Крім зазначеного Правові позиції
Верховного Суду України визначають, що
на момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження, у
зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає,
що матеріали подання та виконавчого
провадження подані державним
виконавцем не містять жодних доказів,
які свідчили б про те, що боржник
свідомо ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
вказаними рішеннями, а його доводи
викладені в поданні про те, що несплата
боргу і є ухиленням від виконання
зобов'язань не ґрунтуються на вимогах
закону, і є лише його припущенням, крім
того як вбачається з матеріалів
подання, та матеріалів зведеного
виконавчого провадження внаслідок
неповноти вчинення виконавчих дій
визначених Законом України «Про
виконавче провадження»,
держвиконавцем остаточно не вирішено
питання щодо виявлення, опису, та
арешту майна боржника, як вказала сама
держвиконавець, вона здійснювала дії
на виконання рішення суду, нею
надавалися запити до правореєструючих
органів щодо виявлення майна боржника,
але на даний час відповідей від таких
вона ще не отримала, крім того в
матеріалах відсутні докази належного
повідомлення, та отримання боржником
відповідних документів про виклики
його до державного виконавця з
зазначенням конкретної дати, для
з'ясування причин несплати боргів (хоча
маються відомості про місце проживання
боржника), боржника належним чином не
ознайомлено як постановою про зведене
виконавче провадження, чи всіма
постановами про відкриття виконавчих
проваджень, не роз'яснено права та
обов'язки визначені Законом України
«Про виконавче провадження»,що
свідчить в сукупності про
передчасність заявленого подання про
встановлення тимчасового обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, а отже у задоволенні такого
слід відмовити .

На підставі ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
ст. ст.208, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції Оніщенко Д.О. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України - відмовити .

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
М.
Циганко