Справа № 750/9431/14 Провадження №
22-ц/795/2462/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Супрун О. П. Доповідач - Хромець Н. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Бечка Є.М., Онищенко О.І. при
секретарі:Мартиновій А.В.за
участю:представника позивача ОСОБА_5,
відповідача ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 07
листопада 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_7, Чернігівської
філії № 1 Малого приватного
підприємства «Експрес», фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось в суду з позовом до ОСОБА_7,
Чернігівської філії №1 Малого
приватного підприємства «Експрес»,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про
стягнення солідарно заборгованості
за кредитним договором в розмірі 150130
грн. 98 коп., посилаючись на невиконання
боржником умов вищевказаного
договору. Позивач також просив
стягнути з відповідачів судові
витрати.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 07 листопада 2014
року позовні вимоги задоволено,
стягнуто солідарно з трьох
відповідачів на користь ПАТ «Дельта
Банк» 150130 грн. 98 коп. заборгованості за
кредитним договором № 0 від 04.04.2008
року і судові витрати з кожного з
відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати через
неправильне застосування норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи і відмовити в задоволенні
позову. Відповідач зазначає, що дійсно
за кредитним договором № 0
існувала заборгованість, яка була
стягнута рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 09.02.2010
року, яке виконане в повному обсязі, що
підтверджується копією постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 02.09.2011 року. Відповідач вказує, що в
матеріалах справи відсутній
розрахунок, а тому неможливо
визначити на яку саме заборгованість
нараховані відсотки та пеня. ОСОБА_6
також вказує на те, що в судовому
рішенні не вказано, за який період
нарахована пеня, і судом не
застосовано ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо
однорічного строку позовної давності,
який застосовується до вимог про
стягнення неустойки, оскільки
представник позивача пояснював, що
дана пеня нарахована за період з 09.02.2010
року по 02.09.2011 року, хоча позов подано в
вересні 2014 року. Також відповідач
стверджує, що при зверненні до ПАТ
«Дельта Банк» в березні та квітні 2013
року про наявність в неї
заборгованості за кредитами, останній
надав інформацію про існування боргу
по інших кредитах, щодо боргу по
кредитному договору №0 не
згадувалось взагалі.

Вислухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню з
ухваленням нового про відмову в позові
через його недоведеність.

Судом встановлено, що 04 квітня 2008
року між АКІБ «Укрсиббанк» та ФОП
ОСОБА_6 було укладено кредитний
договір № 0, згідно якого Банк
надав позичальнику кредит в сумі 500000
грн. на поповнення обігових коштів, зі
сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 16,5% річних, з
остаточним терміном повернення не
пізніше 03 квітня 2019 року. 04 квітня 2008
року в забезпечення виконання
кредитного зобов'язання укладено
договори поруки № 30008Р36 та № 30008Р35 з
Чернігівською філією № 1 Малого
приватного підприємства «Експрес» та
ОСОБА_7

Рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 09.02.2010
року стягнуто солідарно з ОСОБА_7,
Чернігівської філії № 1 Малого
приватного підприємства «Експрес» та
ФОП ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк»
523378 грн. 63 коп. заборгованості за
кредитним договором № 0 від 04.04.2008
року. Дане рішення суду виконано, що
вбачається з постанови старшого
державного виконавця Центрального
відділу ДВС Чернігівського міського
управління юстиції Бабенко В. М. від
02.09.2011 року про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з фактичним
виконанням.

08.12.2011 року між позикодавцем та
ПАТ «Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами. Тобто до ПАТ «Дельта Банк"»
переходить (відступається) право
вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами. Позовні
вимоги ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовував
тим, що в період після ухвалення
рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 09 лютого 2010 року і
до часу його виконання, тобто до 02
вересня 2011 року, відповідач фактично
користувалась кредитними коштами, а
відтак зобов'язана сплатити проценти
за користування та неустойку за
несвоєчасну сплату відсотків. Однак, на
підтвердження обставин, якими позивач
обґрунтовує вимоги, не надано
достовірних доказів. Виписка по
кредитному договору (а.с. 57-63) не містить
чіткої інформації за період з 09 лютого
2010 р. по 02 вересня 2011 р. про те які суми
вносились боржником чи виконавчою
службою на виконання рішення суду і в
погашення яких саме складових боргу
вони зараховувались. З документів, які
надані позивачем неможливо встановити
коли саме погашена заборгованість
власне по кредиту, а коли по відсотках
за користування кредитом та інших
платежах, за який час нараховані
відсотки і прострочені відсотки. Крім
того, з відповіді ПАТ «Дельта Банк» від
14 травня 2013 р. № 05 1263725/1 на звернення
відповідача ОСОБА_6 вбачається, що вона
має заборгованість лише за договорами
кредиту від 20 грудня 2007 р. і від 11 грудня
2007 р., а позов пред'явлено за договором
від 04 квітня 2008 р.

Крім того, судом першої інстанції
допущені порушення процесуального
закону, зокрема ч.2 ст. 30 ЦПК України,
якою встановлено, що позивачем і
відповідачем за цивільним позовом може
бути фізична або юридична особа.
Чернігівська філії № 1 Малого
приватного підприємства «Експрес» не
є юридичною особою і не може бути
відповідачем.

Суд першої інстанції також
допустив порушення норм ст. 553 ЦК
України і не врахував зміст договорів
поруки та стягнув суму коштів, яку
вважав заборгованістю, солідарно з
усіх трьох відповідачів. Відповідно до
умов договорів поруки між ПАТ «Дельта
Банк» і Чернігівською філією № 1
Малого приватного підприємства
«Експрес» та між ПАТ «Дельта Банк» і
ОСОБА_7 кожний із поручителів
відповідає за зобов'язаннями
позичальника окремо, поручителі не є
солідарними боржниками між собою.

За наведених вище обставин рішення
суду першої інстанції не можна визнати
законним та обґрунтованим, а тому воно
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення по відмову у позові за
його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, п. 2 ч. 1 ст. 309,
313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний
суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 07 листопада 2014
року скасувати.

У позові публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» відмовити.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на користь ОСОБА_6 750 (сімсот п'ятдесят)
грн. 65 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: