АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Мурга М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, про визнання права
власності на частину квартири та
визнання частково недійсними свідоцтв
про право на спадщину за законом,
договору купівлі-продажу квартири,
договору дарування квартири ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 23.12.2013 року накладено арешт
на 5/8 квартири АДРЕСА_1.

В поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування цієї
ухвали. Апелянт посилається на те, що
підстав для задоволення заяви не було.
Вона не має наміру проводити
відчуження цієї квартири, доказів які б
свідчили про таке, позивачем не подано,
необхідність забезпечення позову не
обгрунтована.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

Позивач та представник позивач, ОСОБА_4,
вважали апеляційну скаргу
безпідставною.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
постановленої ухвали в цій частині
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

В провадженні Дніпровського районного
суду м. Києва знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, про визнання права
власності на частину квартири та
визнання частково недійсними свідоцтв
про право на спадщину за законом,
договору купівлі-продажу квартири,
договору дарування квартири.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що він має
право власності на Ѕ частину квартири
за законом, оскільки квартира придбана
ним під час шлюбу з ОСОБА_5, після смерті
якої у порядку спадкування
відповідачі та мати померлої набули
право власності на квартиру в рівних
частках та вчинили правочини щодо
відчуження своїх часток на користь
ОСОБА_1 Зазначав також, що він є ще й
спадкоємцем четвертої черги, оскільки
проживав постійно в цій квартирі разом
із спадкодавцем до її смерті,
здійснював за нею догляд, а в
подальшому й поховав її за власні кошти
.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття таких заходів може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення суду.

Виходячи з характеру заявлених вимог, в
разі задоволення позову право
власності на частину спірної квартири
може бути визнане за ОСОБА_2

За таких обставин в ухвалі зроблено
обгрунтований висновок про
необхідність накладення арешту на 58
частин цієї квартири з метою
забезпечення виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують наведених вище висновків.

Статтею 152 ЦПК України передбачена
можливість забезпечення позову шляхом
накладення арешту на належне
відповідачеві майно.

З врахуванням викладеного вище
підстави для скасування оскаржуваної
ухвали і задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 755/26691/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 3366
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Виниченко Л.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.