У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,Писаної Т.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра», ОСОБА_7, приватного
нотаріуса Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, третя
особа - орган опіки та піклування
Комсомольської районної у м. Херсоні
ради про визнання правочинів
недійсними, за касаційною скаргою
Вертліб Оксани Аркадіївни, подану в
інтересах публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 27 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом, в якому, з
урахуванням збільшень до позовних
вимог, просила визнати недійсним
пункти 1.5, 1.6, 2.1 кредитного договору від
04 травня 2007 року №804/6/05/2007/840к/2229,
укладеного між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_7; визнати недійсним договір
іпотеки від 04 травня 2007 року
№804/6/05/2007/840к/2229, укладений між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_7; визнати
недійсним договір поруки від 04 травня
2007 року №804/6/05/2007/840к/2229, укладений між
ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7;
зобов'язати приватного нотаріуса
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 виключити з реєстру
іпотеку та заборону відчуження
нерухомого майна, що було передане за
оспорюваним договором іпотеки.

Вимоги обґрунтовувала тим, що укладені
оспорювані правочини порушують права
та інтереси її неповнолітніх дітей,
оскільки на момент їх вчинення була
відсутня згода органу опіки та
піклування щодо їх укладення.

Порушення позивач вбачає в тому, що
будинок в якому проживають вона та її
неповнолітні діти у випадку виникнення
заборгованості за оспорюваним
кредитним договором може вибути з її
власності, внаслідок чого вони
залишаться без житла. Крім того,
зазначала, що під час вчинення
укладення оспорюваного іпотечного
договору нотаріусом не було дотримано
вимог Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України.

В обґрунтування недійсності
оспорюваного договору поруки позивач
зазначала, що при його укладенні не
було заповнено анкету поручителя, що
свідчить про її непричетність до
вказаного договору.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04
квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 27 серпня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано недійсним договір іпотеки від
04 травня 2007 року №804/6/05/2007/840к/2229,
укладений між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_7 та зобов'язано приватного
нотаріуса Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 виключити
з реєстру іпотеку та заборону
відчуження нерухомого майна, що було
передане за оспорюваним договором
іпотеки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
представник ПАТ КБ «Надра» звернувся
із касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та
частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив з того, що на момент укладення
оспорюваного договору іпотеки в
будинку, що був переданий в іпотеку був
зареєстрований та постійно проживав
малолітній ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, повністю з такими
висновками судів колегія суддів
погодитися не може виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей» держава охороняє
і захищає права інтереси дітей при
вчиненні правочинів щодо нерухомого
майна. Неприпустимо зменшення або
обмеження прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.
Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки і піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Позивач в обґрунтування своїх
позовних вимог зазначав, що у будинку,
що є предметом іпотеки на момент
укладення оспорюваного договору
іпотеки проживав та був зареєстрований
малолітній ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, в той же
час, згода органу опіки та піклування
на укладення договору щодо
розпорядження будинком, в якому
постійно проживала та була
зареєстрована малолітня дитина, надана
не була, а відтак оспорюваний договір
іпотеки слід визнати недійсним.

На підтвердження своїх доводів та
вимог позивач надав до суду копії
будинкової книги (а.с. 24-29, Т.2).

Відповідно ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення. Для
встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

З матеріалів справи вбачається, що
скаржник на підтвердження своїх
заперечень до позову надав копії
будинкової книги, дані якої не
узгоджуються з даними будинкової
книги, копію якої було надано позивачем
(а.с. 105-106, Т.2).

Виявивши вказані суперечності у
наданих сторонами доказах суд мав дати
вказаній обставині належну правову
оцінку та усунути виявлені
суперечності чого зроблено не було.

Оскільки судами не надано належної
правової оцінки обставинам по справі,
що має важливе значення для
правильного вирішення спору по суті, не
усунуто суперечності при дослідженні
наданих сторонами доказів, допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскаржувані
судові рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими, а тому
вони підлягають скасуванню із
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Вертліб Оксани
Аркадіївни, подану в інтересах
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 27 серпня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук Судді:А.О.
Леванчук А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
Т.О. Писана