Ухвала

іменем україни

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Миколаївської міської ради, публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк», публічного
акціонерного товариства «ДельтаБанк»,
треті особи: приватне підприємство
«Дак-патент», виконавчий комітет
Херсонської міської ради, публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України», про визнання
права на спадкове майно, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 27
грудня 2012 року та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 29
квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до
Миколаївської міської ради про
визнання за ними у рівних частках в
порядку спадкування за законом права
на 100% статутного капіталу приватного
підприємства «ДАК-патент» (далі - ПП
«ДАК-патент»).

Позовні вимоги мотивували тим, що за
життя їх мати ОСОБА_3 успадкувала після
смерті свого чоловіка ОСОБА_4 100%
статутного капіталу ПП «ДАК-патент»,
але не встигла у встановленому порядку
оформити право на спадщину, оскільки
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.

Посилаючись на те, що позбавлені
оформити спадщину після смерті матері
через відсутність правовстановлюючих
документів на вказане майно (статутний
капітал), просили позов задовольнити та
визнати за ними право на спадкування
частки матері у статутному капіталі
підприємства.

Під час розгляду справи, позивачі,
уточнивши позов, доповнили його
вимогами до Миколаївської міської
ради, публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк»), публічного акціонерного
товариства «ДельтаБанк» (далі -ПАТ
«ДельтаБанк») про визнання права на
спадкове майно й просили стягнути на їх
користь, як єдиних спадкоємців після
смерті ОСОБА_3 у рівних частках з
ПАТ КБ «Приватбанк» 583 грн. 02
коп., що становлять відсотки за
договором банківського вкладу,
укладеного між банком та їх матір'ю, за
період з дня відкриття спадщини й до
часу отримання грошового вкладу, та за
аналогічної правової підстави
стягнути з ПАТ «ДельтаБанк» - 854 грн. 02
коп. залишку належного матері за життя
банківського вкладу. Також просили
встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і факт
прийняття останньою спадщини у вигляді
грошових заощаджень на депозитних та
компенсаційних рахунках публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» (далі - ПАТ
«Державний ощадний банк України»),
після смерті її батька ОСОБА_5, а також
визнати за ними у рівних частках право
на ці грошові кошти в порядку
спадкування, після смерті ОСОБА_3

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 27 грудня 2012 року,
позов задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право за кожним на Ѕ
частку статутного капіталу ПП
«ДАК-патент»; стягнуто з ПАТ
«ДельтаБанк» на користь позивачів по 427
грн. 01 коп. грошового вкладу з належними
відсотками та нарахованою
компенсацією; у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено; вирішено
питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня
2013 року, зазначене рішення районного
суду в частині вирішення вимог ОСОБА_1
до ПАТ «ДельтаБанк» про стягнення на
його користь Ѕ частини грошового
вкладу скасовано й в цій частині
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні зазначених позовних вимог
й змінено розмір судових витрат. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року за
результатами розгляду касаційної
скарги ОСОБА_2, скасовано рішення судів
першої та апеляційної інстанції в
частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
стягнення недоплачених відсотків за
депозитом в порядку спадкування,
справу в цій частині передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Проте переглядаючи справу в
касаційному порядку судом не було
вирішено усі вимоги касаційної скарги
ОСОБА_2, а саме щодо оскарження судових
рішень в частині вирішення вимог про
визнання права в порядку спадкування
на грошові заощадження на депозитних
та компенсаційних рахунках ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
після смерті ОСОБА_5

Касаційна скарга у вказаній частині
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

За правилами ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини. Спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222,
ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер дід позивачів ОСОБА_5, який за
життя склав заповіт, яким заповідав
належне йому нерухоме майно та
автомобіль онуку - ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_2 фактично
прийняв спадщину, оскільки постійно
проживав зі спадкодавцем на час його
смерті та з 2004 року був опікуном
останнього. Крім того, звернувшись
вчасно до нотаріальної контори із
відповідною заявою, ОСОБА_2 у
встановленому законом порядку отримав
у 2007 році свідоцтво про право на
спадщину за заповітом.

Уточнивши під час розгляду справи
позовні вимоги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
просили встановити факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і факт
прийняття останньою спадщини у вигляді
грошових заощаджень у ПАТ «Державний
ощадний банк України», після смерті її
батька ОСОБА_5, а також визнати за ними у
рівних частках право на ці грошові
кошти в порядку спадкування, після
смерті ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні таких вимог
позивачів суди попередніх інстанцій
виходили з їх безпідставності та
недоведеності, при цьому зазначили про
те, що ОСОБА_2, як спадкоємець ОСОБА_5, не
позбавлений можливості звернутися до
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
у вигляді грошових вкладів, і у разі
відмови у здійсненні таких дій
нотаріусом, звернутися до суду за
захистом свого порушеного права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при встановленні зазначених фактів не
було порушено норм цивільного
процесуального закону, зазначені
висновки судів відповідають
обставинам справи, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судами правильно
застосовані.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, а тому доводи
касаційної скарги в цій частині не
можна визнати підставами для
скасування судових рішень в
касаційному порядку.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів та не
дають підстав для висновку, що судами
про розгляді справи у вищевказаній
частині допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішень.

За таких обставин рішення суду в
частині вирішення вимог про визнання
права в порядку спадкування на грошові
заощадження на депозитних та
компенсаційних рахунках ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
після смерті ОСОБА_5 ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права й підлягають
залишенню без змін з підстав,
передбачених ст. 337 ЦПК України.

Заперечення ОСОБА_2 щодо розподілу
судових витрат, слід врахувати судом
при новому розгляді даної справи в
частині вирішення позовних вимог до
ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення
недоплачених відсотків за депозитом в
порядку спадкування.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в частині
оскарження судових рішень в частині
вирішення вимог про визнання права в
порядку спадкування на грошові
заощадження на депозитних та
компенсаційних рахунках ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
після смерті ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 27 грудня 2012 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2013
року в частині вирішення вимог про
визнання права в порядку спадкування
на грошові заощадження на депозитних
та компенсаційних рахунках ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
після смерті ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Касьян

Судді:
В.І. Амелін

Т.П.
Дербенцева

С.О.
Карпенко

В.О. Савченко