У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М. Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення помилково
перерахованих грошових коштів за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 4 грудня 2013 року,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
помилково перерахованих грошових
коштів.

Позов мотивовано тим, що 28 серпня 2012
року позивачем помилково перераховано
на рахунок, який належить відповідачу,
грошові кошти в сумі 57 000 грн.

Посилаючись на те, що не мав наміру
перераховувати грошові кошти ОСОБА_5
позивач просив стягнути зазначені
грошові кошти, як безпідставно набуті.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 4 грудня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
відсутності підстав вважати
безпідставно набутими грошові кошти,
перераховані позивачем на рахунок
відповідача.

Так, відповідно до квитанції від 28
серпня 2012 року на рахунок ОСОБА_5
перераховано кошти у сумі 57 000 грн (а.с.6).

З електронної переписки наданої до
суду вбачається, що між сторонами
існують комерційні відносини щодо
виконання певних видів робіт,
внаслідок чого і була перерахована
спірна сума.

Висновок суду підтверджено доказами,
поданими сторонами (ст. 212 ЦПК
України), а наведені в касаційній
скарзі доводи висновок суду не
спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 4 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова