Провадження по справі № 6/260/64/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Олещенко Л.Б.

при секретарі: Дєловєнко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
поданням

державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції м. Донецька про тимчасове
обмеження в праві виїзду за кордон
громадянина України ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої
служби Ленінського РУЮ міста Донецька
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянина України
ОСОБА_1 обґрунтування вимоги зазначив
що у них на виконанні знаходиться
виконавчий лист № 2-3391, виданого 28.11.2005
року Ленінським районним судом м.
Доненька про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх
видів доходу, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму, починаючи з
01.11.2005 року до досягнення дітьми
повноліття. 02.12.2005 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
надіслано боржнику для відома і
виконання за місцем мешкання: АДРЕСА_1,
боржником вимоги виконавчого
документу не виконані. Неодноразово
державним виконавцем надіслані
виклики, але борг та поточні аліменти
не сплачуються. Згідно повідомлення
від Державної податкової служби
України на ім'я ОСОБА_1 відсутня
інформація про джерела отримання
доходів, відсутня інформація про
номери рахунків, відкритих у банках та
інших фінансових установах. Згідно
довідки адресного бюро ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але
виходом за цією адресою встановлено, що
боржник за цією адресою не мешкає
приблизно з 2005 року. Станом на 28.01.2014
року боржником не вчинено дій,
спрямованих на виконання виконавчого
документу, що свідчить про умисне
невиконання рішення суду.
Заборгованість по аліментам станом на
28.01.2014 року складає 72809,18 гривень.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну Громадян України», підставою
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання таких зобов'язань. Тому
просили встановити у відношенні ОСОБА_1
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України до виконання рішення
суду.

Представник заявника - ВДВС
Ленінського РУЮ у м. Донецьку до
судового засідання не з'явився, надав
до суду заяву з проханням розглянути
справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заявлені вимоги не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», підставою
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання таких зобов'язань.

Так, судом встановлено, що на виконанні
у ВДВС Ленінського РУЮ у м. Донецьку
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-3391, виданого 28.11.2005 року
Ленінським районним судом м. Доненька
про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу,
але не менш ніж 30% прожиткового
мінімуму, починаючи з 01.11.2005 року до
досягнення дітьми повноліття.

На підтвердження того факту, що ОСОБА_1
ухиляється від виконання судового
рішення заявником наданий акт
державного виконавця від 06.12.2013 року,
згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1 не проживає біля 8
років. При цьому зазначений акт
складений з порушенням вимог ч.2 ст. 15 ЗУ
«Про виконавче провадження», згідно
якої присутність понятих обов'язкова
під час вчинення виконавчих дій,
пов'язаних з примусовим входженням до
нежитлових приміщень і сховищ, де
зберігається майно боржника, на яке
звернено стягнення, або майно
стягувача, яке має бути повернене йому
в натурі; до житлових будинків і
квартир для забезпечення примусового
виселення з них та вселення в них; до
будинків, квартир та інших приміщень, в
яких перебуває дитина, яка має бути
передана іншим особам відповідно до
рішення суду; під час проведення
огляду, арешту, вилучення і передачі
майна.

Враховуючи, що державним виконавцем
зазначений акт було складено у супереч
вимог законодавства, у присутності
лише зацікавленої особи - стягувача
ОСОБА_2, а саме без залучення до участі
понятих, суд не може прийняти до уваги
зазначений акт державного виконавця у
якості доказу на підтвердження
обставини ухилення боржника від
виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до частини 1 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Проте, з документів, що долучені до
подання, не вбачається, що державним
виконавцем проводились необхідні
заходи, передбачені ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
для примусового виконання
вищезазначеного судового рішення, а
саме: не були вжиті заходи щодо
встановлення наявності у боржника на
праві власності рухомого або
нерухомого майна, на яке можливо було б
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості що утворилася
внаслідок несплати аліментів.

Так, до подання державного виконавця не
долучено жодного доказу на
підтвердження факту прийняття таких
заходів, а саме відсутні будь-які
запити у відповідні МРЕВ, Реєстраційні
служби, управління Держкомзему та таке
інше, з метою всебічного з'ясування
обставин матеріального становища
боржника. Так, згідно даних
адресно-довідкового бюро ОСОБА_1 є
особою зареєстрованою у будинку
АДРЕСА_1 але державним виконавцем
навіть не з'ясована приналежність
права власності на вказане
домоволодіння.

Враховуючи, що державним виконавцем
при виконанні судового рішення по
стягненню аліментів з боржника ОСОБА_1
не застосовано коло тих заходів, які
передбачено діючим законодавством, а
ті докази, які долучені до подання є
лише формальними, суд не знаходить
законних підстав для застосування
такого заходу, як встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадянина України - ОСОБА_1 за кордон.

На підставі ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», п. 5 ч. 1 ст. 6, ч. 4
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» та керуючись ст. 377-1 ЦПК
України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити заявнику - відділу державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку у задоволенні подання про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду громадянина України -
ОСОБА_1 за кордон.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції протягом 5-ти днів з
дня її проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні під час проголошення ухвали у
5-ти денний строк з дня отримання її
копії.

Суддя: