У х в а л а

іменем україни

23 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Золочівської селищної ради
Харківської області, треті особи:
ОСОБА_2, товариство з обмеженою
відповідальністю «Синтал Агро Трейд»,
про визнання права власності на
нерухоме майно, за касаційною скаргою
ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_1, на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 09 липня 2014 року,

в с т а н о в
и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з указаним позовом. Зазначав, що
1 квітня 2011 року між ним та ліквідатором
ВАТ «Промінь» ОСОБА_2, яка
діяла на підставі ухвали
господарського суду Харківської
області від 21 квітня 2009 року у справі №
Б-48/53-09 про визнання банкрутом, була
досягнута домовленість про
купівлю-продаж силососховища. При
укладенні договору сторонами було
погоджено всі належні умови
купівлі-продажу силососховища, того ж
дня позивачем було сплачено на користь
ВАТ «Промінь» кошти у розмірі 5 000 грн.
Договір було укладено в письмовій
формі, підписано сторонами та покупцем
здійснено оплату, а продавцем передано
силосховище за актом
приймання-передачі, однак його не було
нотаріально посвідчено, а оскільки ВАТ
«Промінь» на даний час ліквідоване, то
можливість нотаріального посвідчення
договору відсутня. Посилаючись на
наведене, з урахуванням уточнень вимог,
просив задовольнити позов.

Рішенням Золочівського районного
суду Харківської області від 19 березня
2014 року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на нерухоме
майно - силосховище розміром 80х17 м, за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу силососховища від 1
квітня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1
та ліквідатором ВАТ «Промінь» ОСОБА_2.,
яка діяла на підставі ухвали
господарського суду Харківської
області від 21 квітня 2009 року у справі
№ Б-48/53-09 про визнання банкрутом.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 09 липня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє
від імені ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду апеляційної інстанції скасувати,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до позовної заяви, з
урахуванням її уточнень,
ОСОБА_1 просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу силососховища,
укладений 1 квітня 2011 року між ним та
ТОВ «Промінь» в особі ліквідатора
останнього ОСОБА_2, і визнати за ним
право власності на це нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 640 ЦК
України, в редакції станом на 1 квітня
2011 року, договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації. Статтею
657 цього Кодексу, в діючій на той час
редакції, було встановлено, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває
в податковій заставі.

З огляду на зазначені вимоги
законодавства, договір, про визнання
якого дійсним був поданий позов, не був
укладеним, тобто не породжував для
сторін будь-яких прав і обов'язків, у
зв'язку з чим суд апеляційної інстанції
правильно відмовив у задоволенні вимог
у цій частині.

Оскільки вимогу про визнання права
власності на силососховище позивач
обґрунтовував набуттям цього майна
відповідно до договору купівлі-продажу
від 1 квітня 2011 року, який не укладений,
то правові підстави для задоволення
позову в цій частині відсутні.

Доводи касаційної інстанції не
спростовують наведеного та зроблених в
оскаржуваному рішенні суду
апеляційної інстанції висновків, у
зв'язку з чим підстави для її
задоволення і скасування
оскаржуваного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від
імені ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 09 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова