У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:
Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою, за
касаційними скаргами представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з указаним позовом,
просили стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди у
розмірі 212 170 грн 40 коп. та 50 000 грн
моральної шкоди, а на користь ОСОБА_4 -
відшкодування майнової шкоди у розмірі
50 567 грн 51 коп. та 50 000 грн моральної
шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що 9
червня 2012 року приблизно о 16 год. водій
ОСОБА_7, керуючи автопоїздом у складі
сідлового тягача «Renault premium», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
напівпричепа-контейнеровоза «Schmitz SPR
24», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, на дорозі сполученням
Житомир-Ставище не врахував дорожню
обстановку, відволікся від керування
транспортним засобом, виїхав на
зустрічну смугу руху та допустив
зіткнення із автопоїздом у складі
сідлового тягача «Volvo VNL 64T 660»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
із напівпричепом «Pezzaioli SBA 32U»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_4,
яким керував водій ОСОБА_3

Внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП) водій ОСОБА_7 загинув, а обидва
сідлові тягачі та напівпричіп «Pezzaioli SBA
32U», державний реєстраційний номер
НОМЕР_4, зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови слідчого ГУ
МВС України у Київській області від 24
вересня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у
вчиненні ДТП, кримінальну справу
закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України.

ОСОБА_5 є власником сідлового тягача
«Renault premium», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, та
напівпричепа-контейнеровоза «Schmitz SPR
24», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, якими керував ОСОБА_7
Цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_5 було застраховано в
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «АХА Страхування».

ОСОБА_3 здійснював керування сідловим
тягачем «Volvo VNL 64T 660», державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, на
підставі нотаріально посвідченого
доручення від власника ОСОБА_8

Напівпричіп «Pezzaioli SBA 32U», державний
реєстраційний номер НОМЕР_4, належав на
праві приватної власності ОСОБА_4

Згідно із висновками експертних
автотоварознавчих досліджень розмір
матеріального збитку власнику
сідлового тягача «Volvo VNL 64T 660» становить
262 170 грн 40 коп., а власнику напівпричепу
«Pezzaioli SBA 32U» - 99 243 грн 43 коп.

Під час розслідування кримінальної
справи, порушеної за фактом ДТП, було
встановлено, що власник сідлового
тягача «Renault premium», та
напівпричепа-контейнеровоза «Schmitz SPR 24»
- ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем
і передала належні їй транспортні
засоби в оренду ОСОБА_7 за договором
оренди, який не було посвідчено
нотаріально, тому саме вона має
відшкодувати завдану ДТП шкоду, а також
витрати на проведення
автотоварознавчих досліджень.

Заочним рішенням Сквирського
районного суду Київської області від 13
травня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди у
розмірі 212 170 грн 40 коп. та моральну
шкоду - 1000 грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відшкодування
майнової шкоди - 50 567 грн 51 коп.,
моральної шкоди - 3000 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 13 травня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_6 просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
змінити мотивувальну частину рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права.

У запереченнях на касаційну скаргу
ОСОБА_5 представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 просить її відхилити та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

У запереченнях на касаційну скаргу
представника позивачів ОСОБА_5 просить
її відхилити.

Обговоривши доводи касаційних скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційні скарги представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підлягають
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 9 червня 2012 року
приблизно о 16 год. водій ОСОБА_7, керуючи
автопоїздом у складі сідлового тягача
«Renault premium», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, та
напівпричепа-контейнеровоза «Schmitz SPR
24», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, по дорозі сполученням
Житомир-Ставище допустив зіткнення із
автопоїздом у складі сідлового тягача
«Volvo VNL 64T 660», державний реєстраційний
номер НОМЕР_3, із напівпричепом «Pezzaioli SBA
32U», державний реєстраційний номер
НОМЕР_4, яким керував водій ОСОБА_3

Від отриманих внаслідок ДТП травм
водій ОСОБА_7 помер.

Згідно із постановою слідчого ГУ МВС
України в Київській області від 24
вересня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у
вчиненні ДТП, кримінальну справу
закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України.

Відповідно до нотаріально
посвідченого доручення від 17 грудня 2010
року власник сідлового тягача «Volvo VNL 64T
660», державний реєстраційний номер
НОМЕР_3, ОСОБА_8 уповноважила ОСОБА_3,
зокрема, на керування належним їй
транспортним засобом, одержання
грошових сум за угодами про
відшкодування заподіяної шкоди, а
також ведення усіх судових справ, що
будуть стосуватися цього
транспортного засобу.

ОСОБА_4 є власником напівпричепу «Pezzaioli
SBA 32U», державний реєстраційний номер
НОМЕР_4, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
серія НОМЕР_5.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів ОСОБА_5 є
власником сідлового тягача «Renault premium»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
та напівпричепа-контейнеровоза «Schmitz SPR
24», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, якими керував ОСОБА_7
Відповідно до полісу страхування № АА
/4622094, цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_5, як власника
зазначених транспортних засобів,
застраховано акціонерним товариством
«Страхова компанія «АХА Страхування».

5 січня 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 уклала із
ОСОБА_7 договір № 1/1, відповідно до
якого передала останньому в оренду
сідловий тягач «Renault premium», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
напівпричеп-контейнеровоз «Schmitz SPR 24»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження
№ 7974/12-54 від 15 жовтня 2012 року власнику
сідлового тягача «Volvo VNL 64T 660»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
завдано шкоди у розмірі 262 170 грн 40 коп.

Згідно із автотоварознавчим
дослідженням № 7975/12-54 від 15 жовтня 2012
року власнику напівпричепу «Pezzaioli SBA
32U», державний реєстраційний номер
НОМЕР_4, завдано шкоди у розмірі 99 243 грн
43 коп.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 договір
оренди є нікчемним, і як наслідок
сідловий тягач «Renault premium», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
напівпричеп-контейнеровоз «Schmitz SPR 24»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
не вибували з її володіння, що є
підставою відшкодування нею завданої
позивачам майнової та моральної шкоди,
за вирахуванням виплачених сум
страхового відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд виходив із
того, що на час ДТП водій ОСОБА_7 керував
належними ОСОБА_5 транспортними
засобами на законних підставах, тому
саме він повинен відповідати за
завдану його діями шкоду.

Із висновками судів першої та
апеляційної інстанції повністю
погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього
руху України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1306 від 10
жовтня 2001 року (у редакції, чинній на
час вчинення ДТП), власник
транспортного засобу може передавати
такий засіб у користування іншій особі,
що має посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії, передавши їй
реєстраційний документ на цей
транспортний засіб.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення
про відмову в позові, апеляційний суд
виходив із того, що ОСОБА_7 не перебував
з ОСОБА_5 у трудових відносинах; вона не
може відповідати за завдану шкоду;
відповідальність несе особа, яка
володіла транспортним засобом на
підставах, визначених законом; із
постанови про закриття кримінальної
справи не вбачається, що під час ДТП у
ОСОБА_7 були відсутні посвідчення водія
відповідної категорії та реєстраційні
документи на автомобіль.

Проте із такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна,
оскільки вони ґрунтуються на
припущеннях, без урахування розподілу
обов'язку доказування у справах про
відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 304 ЦПК України суд
апеляційної інстанції при розгляді
справи керується правилами розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками й доповненнями,
встановленими главою І «Апеляційне
провадження» розділу V ЦПК України.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення суд апеляційної
інстанції повинен з'ясувати: чи
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти), якими
мотивовано рішення, належними й
допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримано та чи
правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.

У порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України
апеляційний суд належним чином
обставини справи не з'ясував, не
мотивував, на підставі яких доказів
дійшов висновку про те, що водій ОСОБА_7
на відповідній правовій підставі
керував належними ОСОБА_5
транспортними засобами; не встановив,
чи передавала ОСОБА_5 ОСОБА_7
реєстраційні документи на транспортні
засоби разом із письмовим договором
оренди; чи мав ОСОБА_7 посвідчення водія
на право керування транспортними
засобами відповідної категорії та
дійшов передчасного висновку про
відмову в позові.

Не можна погодитись із рішенням суду
першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України
договір найму транспортного засобу за
участю фізичної особи підлягає
нотаріальному посвідченню.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5, яка є фізичною
особою-підприємцем, уклала із ОСОБА_7 у
простій письмовій формі договір
оренди, відповідно до якого передала
останньому в оренду сідловий тягач
«Renault premium», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, та
напівпричеп-контейнеровоз «Schmitz SPR 24»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що зазначений договір
оренди є нікчемним.

Водночас, поза увагою суду першої
інстанції залишилися положення п. 2.2
Правил дорожнього руху України.

У порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд
першої інстанції належним чином
обставини справи не встановив;
встановивши, що договір оренди є
нікчемним, не з'ясував, чи мав ОСОБА_7
посвідчення водія на право керування
транспортними засобами, переданими
йому за договором оренди, та
реєстраційні документи на ці
транспортні засоби; чи передавала такі
документи ОСОБА_7 ОСОБА_5; не з'ясував
особу, яка зобов'язана відшкодувати
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, чи належний відповідач
ОСОБА_5 у зв'язку з цим; чи відповідно до
ст. 33 ЦПК України є підстави для заміни
первісного відповідача належним
відповідачем.

Крім того, суд першої інстанції не
з'ясував, чи були у ОСОБА_3, який на
підставі нотаріально посвідченого
доручення керував сідловим тягачем
«Volvo VNL 64T 660», державний реєстраційний
номер НОМЕР_3, повноваження на
отримання саме ним відшкодування
шкоди, завданої зазначеному
транспортному засобу.

З огляду на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обстави, ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню
із направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції
відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а :

Касаційні скарги представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Заочне рішення Сквирського районного
суду Київської області та рішення
апеляційного суду Київської області
від 13 травня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О. Кузнєцов

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник