У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» про визнання
зобов'язання припиненим і зобов'язання
повернути правовстановлюючі
документи, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 30
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулося до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що 13 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_2
укладено кредитний договір на підставі
якого банк надав позичальнику кредитні
ресурси в сумі 55 000 євро в тимчасове
користування на умовах забезпеченості
зворотності, терміновості, платності з
оплатою за процентними ставками,
встановленими договором до 13 грудня 2022
року.

На забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за кредитним договором13 грудня
2007 року між банком та ОСОБА_1 було
укладено договір іпотеки, відповідно
до умов якого, іпотекодавець передав в
іпотеку банку житловий будинок,
побудований з цегли, зазначений в
генплані літерою «А», загальною площею
219,7 кв. м, житловою площею 73,8 кв. м, та
огорожа, зазначена в генплані літерою
«№1-3», що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Банк зобов'язання за кредитним
договором від 13 грудня 2007 року виконав
належним чином, здійснивши видачу
кредиту на визначених кредитним
договором умовах.

Проте, позичальник ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання за договором щодо
своєчасного повернення кредитних
коштів та сплати відсотків за
користування кредитними коштами не
виконав, про що повідомлявся банком.

У зв'язку із неналежним виконанням
своїх обов'язків позичальником сума
заборгованості за кредитним договором,
станом на 10 січня 2014 року становила:
сума строкової заборгованості по
основному боргу кредиту 35 357,20 євро (що в
гривневому еквіваленті складало 384 689,87
грн); сума простроченої заборгованості
по основному боргу кредиту - 17 642,80 євро
(що в гривневому еквіваленті складало
191 955,43 грн); сума строкової
заборгованості по відсотках - 965,78 євро
що в гривневому еквіваленті складало 10
507,78 грн); сума простроченої
заборгованості по відсотках - 23 468,21
євро (що в гривневому еквіваленті
складало 255 336,47 грн); сума пені за
прострочення заборгованості по
кредиту, відсотках - 373 238,14 грн.

З урахуванням наведеного позивач
просив суд в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» за кредитним
договором № 2025руЗ-07 від 13 грудня 2007
року, що станом на 10 січня 2014 року
становить 2 215 727,69 грн, звернути
стягнення на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» на предмет іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів на
нерухоме майно, а саме: житловий
будинок, побудований з цегли,
зазначений в генплані літерою «А»,
загальною площею 219,7 кв. м, житловою
площею 73,8 кв. м, та огорожа, зазначена в
генплані літерою «№1-3», що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, який належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності, за
початковою ціною встановленою на
рівні, не нижчою за звичайні ціни на цей
вид майна на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності на стадії проведення
виконавчих дій.

В зустрічному позові відповідач просив
визнати зобов'язання, що виникло з
договору іпотеки від 13 грудня 2007 року
укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та
кредит»» та ОСОБА_1 в забезпечення
кредитного договору № 2025pv3-07
припиненим, визнати припиненими
правовідносини договору поруки,
зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» повернути ОСОБА_1 усі
правовстановлюючі документи на
належаний йому будинок який був
предметом іпотеки та зняти усі
обмеження на володіння, користування
та розпорядження буд. АДРЕСА_1 які були
накладені у зв'язку із укладенням
договору іпотеки від 13 грудня 2007 року в
забезпечення кредитного договору №
2025pv3-07 від 13 грудня 2007 року, оскільки
вимоги позивача є безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню, а
сам договір іпотеки таким, що припинив
свою дію.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 21 березня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про
визнання зобов'язання припиненим і
зобов'язання повернути
правовстановлюючі документи -
задоволено частково.

Визнано припиненим зобов'язання за
договором іпотеки житлового будинку
АДРЕСА_1 від 13 грудня 2007 року,
укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» і ОСОБА_1 в забезпечення
договору про відкриття
відновлювальної кредитної лінії №
2025pv3-07 від 13 грудня 2007 року, укладеного
між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і
ОСОБА_2

Зобов'язано повернути ОСОБА_1
правовстановлюючі документи на
належний йому житловий будинок АДРЕСА_1
та скасувати заборону на відчуження
даного будинку. В решті зустрічного
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 30
травня 2014 року, рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» про звернення стягнення на
предмет іпотеки задоволено. В рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_2 перед
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за
кредитним договором № 2025pv3-07 від 13
грудня 2007 року, що станом на 10 січня 2014
року становить 2 215 727,69 грн в тому числі:
сума строкової заборгованості по
основному боргу кредиту - 35 357,20 євро, що
в гривневому еквіваленті становить 384
689,97грн; сума простроченої
заборгованості по основному боргу
кредиту - 17 642,80 євро, що в гривневому
еквіваленті становить 191 955,43 грн; сума
строкової заборгованості по відсотках
- 965,78 євро, що в гривневому еквіваленті
становить 10 507,78 грн; сума простроченої
заборгованості по відсотках - 23 468,21
євро, що в гривневому еквіваленті
становить 255 336,47 грн; сума пені за
прострочення заборгованості по
кредиту, відсотках - 1 373 238,14 грн
звернуто стягнення на користь ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» на предмет
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів на нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, побудований з цегли,
зазначений в генплані літерою «А»,
загальною площею 219,7 кв. м, житловою
площею 73,8 кв. м та огорожа, зазначена в
генплані «№1-3», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1
на праві приватної власності, за
початковою ціною встановленою нарівні,
не нижчою за звичайні ціни на цей вид
майна на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності на
стадії проведення виконавчих дій.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
про визнання зобов'язання припиненим і
зобов'язання повернути
правовстановлюючі документи -
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судового
рішення апеляційного суду із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування рішення апеляційного суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову та задовольняючи вимоги
зустрічного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
договір іпотеки відповідно до положень
ч. 1 ст. 575 та ч. 1 ст. 583 ЦК України
одночасно містить елементи правочинів
застави та поруки, а тому з моменту
підписання без згоди іпотекодателя
додаткової угоди до кредитного
договору, виникли обставини, що
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України є
підставою для припинення поруки, а
оскільки порука є необхідною складовою
у договорі майнового поручительства
(іпотеки), то припинення поруки тягне за
собою припинення всього
правовідношення за договором іпотеки,
з огляду на що відсутні підстави для
звернення на предмет іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні зустрічного
позову та задовольняючі первісні
позовні вимоги, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що
правовідносини, що склалися на
підставі договору поруки, укладеного
між кредитором та поручителем боржника
і не стосуються правовідносин, що
виникли між кредитором та
іпотекодавцем, який несе
відповідальність забезпеченням
виконання боржником зобов'язання за
кредитним договором предметом іпотеки.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки апеляційним судом не було
допущено неправильного застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 30
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов Г.І. Мостова