печерський районний суд міста києва
Справа № 757/953/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 лютого 2014 року Печерський районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Остапчук Т.В. ,

при секретарі - Кондратенко
Т. М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк", Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
про визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним кредитного
договору.Свої вимоги обгрунтовує тим,
що 14.12.2007р. уклала договір про надання
споживачого кредиту № 0 з АКІБ
УкрСиббанком , відповідно до якого
отримала грошові кошти в розмірі 23000
дол.США . Вважає договір про надання
споживчого кредиту такими, що не
відповідають чинному законодавству,
оскільки,спірний договір містить
несправедливі умови,з стислим описом
відмінностей між існуючими формами
кредитування , перевагами та
недоліками запропонованих схем
кредитування , перевагами та
недоліками варіантів погашення
кредиту банк не ознайомлював, чим
порушив Постанову Правління НБУ № 168
від 10.05.2007р. Тому просить визнати
договір недійсним.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив
визнати недійсним кредитний договір.

Представники відповідачів в судове
засідання не з»явилися , про день та час
розгляду справи повідомлені , про що є
відповідні розписки.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи, приходить до
наступного .

Встановлено , що 14.12.2007р. позивачка
уклала договір про надання
споживачого кредиту № 0 з АКІБ
УкрСиббанком .

Відповідно до укладеного договору банк
зобов'язувався надати позивачу кредит
в розмірі 23000 доларів США., а позивач
зобов'язувався повернути та сплатити
відсотки за користування кредитом з
остаточним терміном погашення кредиту
до 14.12.2017р.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором виконав, надав
позивачу кредитні кошти в іноземній
валюті. На момент укладення кредитного
договору не існувало заборони , яка б
перешкоджала позивачу отримати
грошові кошти в іноземній валюті.

З умовами договору про надання
споживчого кредиту позивач
ознайомлений, що підтверджується,
підписаним п.9.2 договору. Тому
твердження позивача щодо
невідповідності умов кредитного
договору законодавству України є
цілком безпідставними та такими, що не
відповідають чинному законодавстві
України.

В забезпечення кредитного договору
був укладений договір поруки та
договір іпитеки.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит,
сплатити відсотки та інші платежі
передбачені кредитним договором.

Крім того, відповідно до п14.Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
відносин» При вирішенні спорів про
визнання кредитного договору
недійсним суди мають враховувати
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, зокрема ЦК
(статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Ч. 1 ст.215 ЦК України передбачені
підстави, за наявності яких правочин
може бути визнаний недійсним, а саме:
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною
першою-третьою (зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, п'ятою (правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним)
та шостою ( правочин, що вчиняється
батьками (усиновлювачами), не може
суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей) статті 203 ЦК
України.

Таким чином, при підписанні кредитного
договору, всі передбачені чинним
законодавством вимоги для укладення
договорів були дотримані,а тому не
вбачається підстав стверджувати про
невідповідність їх умов вимогам
законодавства, на що позивач
посилається у своїй позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, відсутні
підстави для визнання кредитного
договору недійсним, оскільки договір
укладений відповідно до норм чинного
законодавства, позивач добровільно
погодився на його укладення,
підписавши кредитний договір, сторони
прийшли згоди стосовно всіх умов та
позивачем виконувалися.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 317, 319, 368, 369,
533,625,1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 203, 208, 209,
212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк",
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" про визнання недійсним
договору відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
Остапчук Т.В.