УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Макарчука М.А.,
Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Новокатеринівська
сільська рада, Старобешівська державна
нотаріальна контора, про визнання
недійсним заповіту та поновлення
строку для прийняття спадщини,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Старобешівського районного
суду Донецької області від 08 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 23 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_5, в якому
просила визнати недійсним заповіт від
17 жовтня 2010 року, вчинений та
посвідчений секретарем виконкому
Новокатеринівської сільської ради від
імені ОСОБА_6 і зареєстрований у
реєстрі за №379, а також поновити строк
для прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
посилалась на те, що форма заповіту не
відповідає закону, волевиявлення
заповідача не було посвідчено належним
чином, а також порушено таємницю
заповіту, у зв'язку з чим просила
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Старобешівського районного
суду Донецької області від 08 серпня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 23 вересня 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено,
рішення Старобешівського районного
суду Донецької області від 08 серпня 2013
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи
свої доводи неправильним
застосуванням судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, правильно
встановили характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішивши спір з урахуванням
конкретних обставин справи, дійшли
обґрунтованого висновку, що заповіт
відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України,
вчинений та підписаний у відповідності
до вимог ч. 4 ст. 207 та ст. ст. 1248, 1253 ЦК
України.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами попередніх
інстанцій були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Старобешівського районного
суду Донецької області від 08 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 23 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур М.А. Макарчук А.В. Маляренко