Справа № 434/1042/13-ц,2/434/1519/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 р. Артемівський
районний суд міста Луганська в складі:
головуючого судді
Головіної Т.М., при
секретарях: Шклярук О.С., Височиній А.С.,
за участю прокурорів Артемівського
району м. Луганська - Ясир Є.М., Чекер
Я.В., позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, представників
відповідачів - Рухадзе І.В., Єпіфанової
В.О. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ювілейної селищної ради м. Луганська,
Комунального підприємства «Ювілейне» ,
УДМСУ в Луганській області про
встановлення факту мешкання однією
родиною, визнання права на житлову
площу, зобов'язання вчинити певні дії
та за позовом Комунального
підприємства «Ювілейне» до ОСОБА_1 ,
третя особа - Ювілейна селищна рада м.
Луганська про зобов'язання звільнити
житлове приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд встановити
факт його мешкання однією родиною з
батьком ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
за адресою: АДРЕСА_1; з підстав
встановлених ст. 64 ЖК України визнати
за ним право на житлову площу в
квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати КП
«Ювілейне» укласти з ним договір найму
спірної квартири; зобов'язати УДМСУ в
Луганській області зареєструвати його
за вказаною адресою. Свої вимоги
мотивував тим, що його батькові при
житті, на підставі Службового ордеру
від 21.07.1989р.була виділена службова
квартира за вказаною адресою на сім»ю з
трьох осіб - сина (позивача) та дружину.
У даній квартирі позивач мешкав з 1989
року до 2000 року, коли після розлучення
батьків, переїхавши разом із матір'ю на
інше місце мешкання, вони були зняті з
реєстрації. У вересні 2009 року у зв'язку
з погіршенням стану здоров'я батька та
за його проханням позивач вселився до
спірної квартири і з вказаного часу
проживає в ній без реєстрації, як член
сім»ї наймача, він утримував батька,
вів з ним спільне господарство,
проводив ремонт у квартирі, доглядав
його до самої смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_1,
сплачував комунальні послуги за
квартиру, однак не зареєструвався на
спірній жилплощі через те, що був
зареєстрований за іншою адресою і
вважав, що для цього немає потреби,
оскільки батько був повністю від нього
матеріально залежним, мав намір
приватизувати квартиру. На даний час
він не може зареєструватися у спірній
квартирі через те, що її наймач помер.

Відповідачем КП
«Ювілейне» заявлений позов, в якому
представник підприємства просить
зобов'язати ОСОБА_1 звільнити незаконно
займану ним спірну квартиру; свої
вимоги мотивував тим, що зазначена
квартира є комунальною власністю та
знаходиться на балансі КП «Ювілейне» в
статусі службового житла, її наймач
ОСОБА_3 при житті не скористався правом
на приватизацію, а після смерті був
знятий з реєстрації; ОСОБА_1 вселився
до квартири після смерті наймача і в
нього відсутні законні підстави для
проживання у квартирі.

Позивач ОСОБА_1, якого
підтримав представник, в судовому
засіданні на позові наполягав, надав
пояснення аналогічні, викладеним у
позові. Позов КП «Ювілейне» не визнав,
вважає, що він (позивач) всилився в
квартиру зі згоди наймача, як його член
сім»ї.

Представник відповідача
Ювілейної селищної ради м. Луганська
позов ОСОБА_1 не визнав з тих же підстав,
що і представник КП «Ювілейне», крім
того, суду пояснив, що при житті на
ОСОБА_3 неодноразово скаржились сусіди
, у зв'язку з чим у 2010 році вона
(представник) разом із заступником
голови Ювілейної селищної ради м.
Луганська ОСОБА_5 виїжджали до спірної
квартири, в ній було дуже брудно, ОСОБА_3
був п'яний, сказав, що в нього немає
родини, він мешкає один; підтримала
заявлений КП «Ювілейне» до ОСОБА_1
позов.

Представник УДМСУ в
Луганській області до суду не з'явився,
надав заяву про розгляд справи за його
відсутністю, просив справу вирішити на
розсуд суду.

Прокурор Артемівського району
м. Луганська позов КП «Ювілейне»
підтримав та просив відмовити за
необґрунтованістю у позові ОСОБА_1

Допитані у судовому засіданні
свідки суду показали:

ОСОБА_4 - мешканець сусідньої
квартири; що позивач через хворобу
батька - ОСОБА_3 Вселився до спірної
квартири в 2009 році, він доглядав його ,
приносив продукти харчування, вона
бачила на балконі вивішені після
прання речі ОСОБА_3 , вони вели сумісне
господарство.

ОСОБА_5 - заступник голови
Ювілейної селищної ради м. Луганська з
господарських питань, що У 2008 році на
ОСОБА_3 скаржилися сусіди на те, що він
їх заливає; він (свідок) заходив до
спірної квартири , в ній було дуже
брудно; в 2010 році він разом з
юрисконсультом Ради Єпіфановою В.О.
виїхав до квартири по скарзі сусідів
також, у квартирі були розморожені
радіатори, ОСОБА_3 був п'яний , брудний,
сказав, що мешкає сам , родини в нього
немає .

З пояснень сторін, показань
свідків, наданих доказів встановлено
наступне:

ОСОБА_3, як працівнику (слюсарю)
КП «Ювілейне, на підставі Службового
ордеру № 004584 від 21.07.1989р., виданого на
підставі рішення виконкому
Артемівської районної Ради депутатів
трудящих м. Ворошиловграда від 18.07.1989р.
для постійного проживання отримав
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім»ю
з трьох осіб ( ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_1
(син) - позивач . На даний час квартира
не приватизована, перебуває у
комунальній власності територіальної
громади с. Ювілейне в особі Ювілейної
селищної ради м. Луганська, знаходиться
на балансі та обслуговуванні КП
«Ювілейне» та є службовим житлом , що
підтверджено рішенням Луганської
міської ради шостого скликання від
30.11.2010 року № 2/15 «Про надання згоди на
передачу об'єктів житлово-комунального
господарства; рішенням виконкому
Ворошиловградської міської ради
депутатів « Про закріплення квартир, як
службових» від 31.03.1989р. № 83/2, рішенням
Ювілейної селищної ради шостого
скликання «Про надання згоди на
прийняття у комунальну власність
територіальної громади смт. Ювілейного
в особі Ювілейної селищної ради
м.Луганська Луганської області
об'єктів житлово-комунального
господарства, розташованих на
території смт. Ювілейного» від 06.12.2010р.
№ 2/23, актом приймання-передачі
житлового фонду в комунальну власність
, рішенням Ювілейної селищної ради «Про
створення комісії з питань передачі
об'єктів житлово-комунального
господарства» № 215 від 14.12.2010р.,
рішенням Ювілейної селищної ради «Про
затвердження актів приймання-передачі
житлового фонду в комунальну
власність» № 220 від 24.12.2010р.

26.07.1989 р. ОСОБА_3 разом із родиною
зареєструвався на спірній жилплощі.
Після розірвання шлюбу між подружжям
ОСОБА_1, дружина разом з сином (позивач
ОСОБА_1 та його мати) переїхали на інше
постійне місце мешкання та 19.12.2000р. були
зняті з реєстрації у даній квартирі.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3 , який після смерті був
знятий з реєстрації за даною адресою і
в даний час в квартирі зареєстрованих
осіб не має.

Нині померлий ОСОБА_3 01.10.1998р.
звільнений з КП «Ювілейне» на підставі
п. 5 ст. 36 КЗпП України (за переводом до
МСП «Павовіт»), що підтверджено копією
трудової книжки ОСОБА_3, однак
продовжував мешкати у спірній квартирі
впритул до своєї смерті.

Позивачем в якості доказів
проживання у спірній квартирі з 2009 року
представлені суду : акт про проживання
від 18.10.2012 року , підписаний мешканцями
сусідніх квартир, квитанції від 11.10.2012
року про здійснення ним комунальних
платежів за адресою: АДРЕСА_1 у період
часу з 01.01.2012р. по 30.09.2012 року .

Згідно довідки УДМСУ в
Луганській області від 16.03.2013 року
позивач ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2. На даний час ОСОБА_1
мешкає у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 58,122 Житлового
кодексу України, на підставі рішення
про надання службового жилого
приміщення виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів видає
громадянинові спеціальний ордер, який
є єдиною підставою для вселення у
надане службове жиле приміщення.

Згідно ст. 123 Житлового кодексу
України, до користування службовими
жилими приміщеннями застосовуються
правила про договір найму жилого
приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК ,
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму житлового
приміщення, який укладається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем і
наймачем, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 64, 65 Житлового
кодексу України, наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням. Члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
найму житлового приміщення. До членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки.

Як роз'яснив Верховний суд України
в Постанові Пленуму «Про деякі питання
, що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» № 2
від 12.04.1985р., вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, чи дотриманий
встановлений порядок при їх вселенні,
зокрема: чи була письмова згода на це
всіх членів сім'ї наймача, чи приписані
вони в даному жилому приміщенні, чи
було це приміщення постійним місцем
їх проживання, чи вели вони з
наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що
проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.109,124 ЖК України,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Робітники і
службовці, що припинили трудові
відносини з підприємством, установою,
організацією підлягають виселенню з
службового жилого приміщення з усіма
особами, які з ними проживають, без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 3 ст.116 ЖК України, осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого лримішення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами
докази та даючи правову оцінку діям
сторін, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 , виходячи з наступного:

предметом доказування у даній
справі є факт мешкання позивача ОСОБА_1
однією родиною з батьком ОСОБА_3 з 2009
року, а також право позивача на спірну
житлову площу , яке пов'язується з
існуванням даного факту.

Позивачем на підтвердження даного
факту надані наступні докази:

акт сусідів про проживання від
18.10.2012 року , квитанції від 11.10.2012 року
про здійснення ним комунальних
платежів за адресою: АДРЕСА_1 у період
часу з 01.01.2012р. по 30.09.2012 року , показання
свідка ОСОБА_4

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не
представлено доказів, які б
безсумнівно і достатньо доказували
факт його постійного проживання з
померлим ОСОБА_3 з 2009 року та ведення з
ним спільного господарства.

Як було встановлено у судовому
засіданні , з 2000 року позивач ОСОБА_1
разом із матір'ю переїхав на інше
постійне місце мешкання - АДРЕСА_2, де і
зареєструвався. Підстав вважати, що
до смерті батька ОСОБА_1 залишив дане
помешкання , переїхавши до батька - у
суду не має. Жодного доказу зміни свого
постійного місця мешкання позивачем не
представлено, а відповідачі даний факт
категорично заперечують .

При цьому, суд не бере до уваги надані
позивачем на підтвердження даних
фактів наступні докази:

акт сусідів про проживання від 18.10.2012
року, оскільки він не може вважатися
допустимим доказом по справі, оскільки
дані свідки, окрім свідка ОСОБА_4,
обставини, з приводу яких складено акт,
у суді не підтвердили, тому обставини,
викладені в акті, суд розглядає лише,
як припущення .

показання свідка ОСОБА_4, оскільки
фактичні обставини, на які посилається
свідок, не доводять факту мешкання
позивача з батьком однією родиною з 2009
року, а надання допомоги батькові є
родинним обов'язком позивача і
відповідає моральним засадам
суспільства. Такі показання свідка
ОСОБА_4 лише підтверджують характер
стосунків (доброзичливих) між батьком
та сином , враховуючи також, що її
показання в цій частині є поверхневими
, останній не відомо деталі та
конкретні обставини, за яких можна
зробити висновок про ведення позивачем
та його батьком спільного
господарства, а пряму вказівку свідка
на такі факти, суд розглядає лише, як
припущення, зроблене свідком, на думку
суду, через помилкове уявлення
дійсного стану речей, внаслідок того,
що відвідування позивачем батька та
надання йому допомоги було сприйнято
даним свідком, як проживання даних
осіб однією родиною та ведення ними
спільного господарства. Крім того, дані
показання свідка ОСОБА_4 суперечать
показанням свідка ОСОБА_5, який у 2010р.
безпосередньо відвідував спірну
квартиру та розмовляв зі ОСОБА_3

Суд приймає до уваги показання свідка
ОСОБА_5, які вважає за необхідне
покласти у підставу свого рішення,
оскільки пояснення цього свідка не
суперечать встановленим в суді
фактичним обставинам по справі.

Суд вважає, що надані позивачем
дві квитанції від 11.10.2012 року про
здійснення ним одноразового платежу
по комунальним послугам у спірній
квартирі за період часу з 01.01.2012р. по
30.09.2012 року не доводять його мешкання у
спірній квартирі разом з ОСОБА_3 з 2009
року та факти ведення спільного
господарства. Даний платіж був
одноразовим і зроблений після смерті
ОСОБА_3, а факт мешкання позивача ОСОБА_1
у спірній квартирі на даний час суд не
спростовує.

Таким чином, суд вважає , що факт
мешкання позивача ОСОБА_1 однією
родиною з батьком ОСОБА_3 з 2009 року у
суді позивачем не доведено.

Крім того, суд також бере до уваги ,
що ОСОБА_3 01.10.1998р. припинив трудові
відносини з КП «Ювілейне».

Оскільки судом не встановлено
факту мешкання позивача ОСОБА_1 однією
родиною з батьком ОСОБА_3 та існування у
останнього права на дану житлову площу,
підстав для задоволення похідних вимог
позивача ОСОБА_1 про визнання за ним
права на спірну квартиру , зобов'язання
КП «Ювілейне» укласти з ним договір
найму житлового приміщення та
зобов'язання УДМСУ в Луганській
області зареєструвати його за вказаною
адресою не має.

Розглядаючи позовні вимоги КП
«Ювілейне» про зобов'язання ОСОБА_1
звільнити незаконно займану ним спірну
квартиру суд робить такі висновки:

судом встановлено, що ОСОБА_1 не
зареєстрований у спірній квартирі, має
іншу прописку, тобто зберігає за собою
право користування житловою площею за
місцем реєстрації, спірна квартира не є
його постійним місцем проживання, в
дану квартиру він вселився самоправно,
без дотримання встановленого законом
порядку і без законних підстав , тому
підлягає виселенню з даної житлової
площі без надання іншого жилого
приміщення.

Позов КП «Ювілейне» щодо
зобов'язання ОСОБА_1 звільнити спірну
квартиру обґрунтований, підлягає
задоволенню, шляхом виселення
останнього з вказаного житлового
приміщення без надання іншого
житлового приміщення.

На підставі викладеного, ст. 58,
61, 64,65,109, 116, 122,123,124 Житлового кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Ювілейної селищної
ради м. Луганська, Комунального
підприємства «Ювілейне» , УДМСУ в
Луганській області про встановлення
факту мешкання однією родиною,
визнання права на житлову площу,
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити за необґрунтованістю.

Позов Комунального
підприємства «Ювілейне» до ОСОБА_1 про
виселення з житлового приміщення
задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Повний текст рішення суду
виготовлено 14 лютого 2014 року.

Суддя:
Т.М. Головіна