Єдиний унікальний номер № 237/4781/13-ц
Провадження № 2/237/140/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2013 року
м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді:
Клікунової А. С.,

при секретарі:
Харьковій Л. М.,

за участю сторін:

представника позивача:
ОСОБА_1,

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду Мар'їнського
району Донецької області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
Головне управління Державної
міграційної служби України в Донецькій
області про зняття з реєстраційного
обліку з правом проживання у квартирі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Мар'їнського
районного суду Донецької області з
вказаним позовом, в якому, з
урахуванням поданої в порядку ст. 31 ЦПК
заяви, просить: - визнати ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1 в зв'язку з переїздом до іншого
місця мешкання; - зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку з правом
проживання в квартирі.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступним. ОСОБА_3 є власником квартири
АДРЕСА_1. На реєстраційному обліку за
вказаною адресою перебуває ОСОБА_2,
однак з 2008 року житловим приміщенням не
користується, оплату за комунальні
послуги не проводить. ОСОБА_3
неодноразово висував вимоги ОСОБА_2
здійснити зняття з реєстрації спірного
житлового приміщення. Сторони до
мирного врегулювання спірних
взаємовідносин не прийшли, тому ОСОБА_3,
в порядку ст. 107 ЖК України, звернувся за
судовим захистом.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 (діюча на
підставі довіреності від 22 листопада
2012 року) у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги свого
довірителя з підстав зазначених в
позові, інших пояснень, не надала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
з пред'явленими позовними вимогами
ОСОБА_3 не погодилась, надала наступні
пояснення. Перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3
відповідач була прописана в спірній
квартирі АДРЕСА_1, а за припиненням
шлюбних відносин позивач створив
перешкоди для її мешкання разом з їх
неповнолітньою донькою в спірному
житловому приміщення шляхом заміни
замків на вхідній двері. ОСОБА_2 вказує,
що восени 2012 року самостійно не
ставлячи до відома ОСОБА_3, який виїхав
на заробітки до Португалії, вселилась в
квартиру разом з донькою та наразі
користується спірним житлом.

Представник третьої особи ГУ ДМС
України в Донецькій області Тищенко
В.В. (діюча на підставі довіреності від
26 вересня 2012 року) надіслала заяву про
розгляд справи в її відсутність з
ухваленням рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
належно з'ясувавши дійсні обставини
справи, права та обов'язки сторін,
оцінки їх доводів і наданих ними
доказів, приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлені
наступні факти та відповідні
правовідносини.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, на
підставі договору дарування від 11
березня 2003 року. На реєстраційному
обліку вказаного житлового приміщення
перебувають - ОСОБА_3, відповідач
ОСОБА_2, неповнолітня ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до 12
травня 2009 року перебували в
зареєстрованому шлюбу, мешкали в
спірній квартирі. Відповідно до Актів
депутату Курахівської міської ради
Мар'їнського району Донецької області
від 20 січня 2011 року, 22 грудня 2011 року, 4
вересня 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2008 року не
проживає. Згідно Актів депутату
Курахівської міської ради від 29
вересня 2012 року, 13 жовтня 2012 року ОСОБА_2
без письмового дозволу власника
квартири ОСОБА_3, в момент його
знаходження на заробітках в
Португалії, змінила замок в житловому
приміщенні та вселилась 20 вересня 2012
року спільно з донькою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Залишаючи без задоволення позовні
вимоги ОСОБА_3 в частині визнання
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1 суд зазначає
наступне.

Питання визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
приміщення, врегульовано ст.ст. 71, 72, 107
ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ст. 72 ЖК України може бути
визнано такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням
наймача або членів його сім'ї у разі їх
відсутності понад встановлені ч. 1 та
пунктами 1-7 ч. 3 ст. 71 ЖК України строки.
За ст. 107 ЖК України наймача або члена
його сім'ї може бути визнано таким, що
втратив право на користування жилим
приміщенням у разі вибуття на постійне
проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Як
вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3
просить визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням з підстав, передбачених ст.
107 ЖК України. Суд зазначає, що вказана
стаття викладена в главі 2 ЖК України
"Користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
фонду" та не регулює виниклі спірні
відносини сторін, виникли щодо
користування житловим приміщенням
приватного житлового фонду, а саме
квартири АДРЕСА_1, які регулюються
главою 6 ЖК України. В матеріалах справи
відсутні будь-які докази на
підтвердження того, що між сторонами
укладений договір піднайму квартири.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вселилася
в спірну квартиру як член сім'ї
власника житла ОСОБА_3 (перебуваючи на
той час в статусі дружини), тому набула
права користування ним. Припинення
сімейних відносин з власником
житлового приміщення, в розумінні ч. 4
ст. 156 ЖК України, в не позбавляє
колишніх членів його сім'ї права
користування займаним приміщенням.
Особа, яка вселилася в житло як член
сім'ї власника цього приміщення, не
може бути позбавлена права
користування цим житлом після
припинення сімейних відносин з
власником на підставі правових норм,
якими регулюється право власності. Суд
зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК
України з урахуванням положень ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житлового
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири). За ч. 2 ст. 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі його відсутності без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом.
ОСОБА_3 не заявлено вимог застосування
до спірних правовідносин вказаних норм
цивільного та житлового законодавства,
доказів на підтвердження обставин,
передбачених зазначеними нормами
матеріального права також не надано
(підтвердження мешкання відповідача
ОСОБА_2 за іншою адресою протягом
одного року), тобто позивачем помилково
оцінено обраний спосіб захисту своїх
прав. За змістом ст. 4 ЦПК України суд не
має права обирати спосіб захисту на
власний розсуд, оскільки це є виключним
правом позивача. Таким чином законних
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 на підставі статі 107 ЖК України
судом не встановлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо зняття
ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1 суд залишає без
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Виходячи з
вищевикладеного та діючого
законодавства, питання щодо реєстрації
місця проживання або зняття з
реєстрації не входять до компетенції
суду. Підставою для здійснення таких
дій реєстраційним органом є рішення
суду про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою. Доказів порушення прав
позивача з боку органу, що здійснює
реєстрацію і знаття з реєстрації за
місцем мешкання суду не надано. За
таких обставин суд не має законних
підстав для задоволення вимог і в цій
частині позову.

На підставі ст. 107 Житлового Кодексу
України, керуючись ст. ст. 10, 60, 209 ч. 2,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зняття з
реєстраційного обліку з правом
проживання у квартирі відмовити
повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в судову палату по
цивільним справам Апеляційного суду
Донецької області через Мар'їнський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя (підпис)
А. С. Клікунова

Копія вірна:

Суддя
А. С. Клікунова

Дата документу 21.01.2014