Справа № 362/6804/13-ц
Провадження № 2/362/427/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2014 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області, про визначення порядку спілкування з дитиною,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити йому години спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожен понеділок та четвер з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та щорічно в день народження дитини за місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, а також, з метою оздоровлення дитини, в літній та зимовий період на термін не менше 10 днів, посилаючись на те, що відповідачка, як той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди йому як батьку, який проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема ухиляється від виконання рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 33 від 15 лютого 2013 року, як органу опіки та піклування.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити, при цьому не заперечував того, що після розірвання шлюбу із відповідачкою до сина не навідувався, мотивуючи це неможливістю спілкування із дитиною в присутності його колишніх дружини, тестя та тещі, з якими син наразі проживає.

Відповідач під час розгляду справи, не заперечуючи проти відвідування позивачем їх спільної малолітньої дитини, але на її території та в її присутності, позов не визнала, зазначаючи, що позивач, з моменту їх розлучення, до дитини приходив лише один раз в 2013 році, при цьому з порушенням часів відвідування, здоров'ям та розвитком сина не цікавиться, а тому не може самостійно належно доглядати його за місцем свого проживання.

Представник третьої особи служба у справах дітей Васильківської міської ради направив заяву про можливість слухання справи без його участі та прийняти рішення в інтересах дитини.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, за якою обставини встановленні судовим рішенням, що набрало законної сили, доказуванню не підлягають.

Інтереси дітей захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р.(ратифікована Україною 27.02.91 р., дата набуття чинності для України 27.09.91 р.), з якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 СК України, за якою регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України є частиною національного законодавства, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, крім якщо таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають окремо і необхідне прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Положенням ст.141 СК України, передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, за якими мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Нормами ст.ст. 150, 180 СК України, закріплено обов'язки батьків щодо виховання, розвитку та утримання дитини, за якими батьки в тому числі зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За вимогами ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтями 158, 159 СК України визначено, що рішенням про участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею за заявою матері, батька дитини постановляє орган опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення та визначає способи виховання та спілкування того з батьків, хто проживає окремо від неї. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно вимог ст. ст. 6, 8, 11, 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною за критеріями Всесвітньої організації охорони здоров'я. Держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області № 1008/6768/12(провадження № 2/1008/2555/12) від 14 грудня 2012 року, шлюб між сторонами, які з вересня місяця 2012 року разом не проживають та спільного господарства не ведуть, розірваний.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області № 1008/6769/12(провадження № 2/1008/2556/12) від 21 листопада 2012 року із ОСОБА_1, позивача у даній справі, який інших утриманців не має та є працездатним, на утримання малолітнього сина сторін від спільного шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом із ОСОБА_2, відповідачкою у справі, в буд. № 55 по вул. Кармелюка, м. Василькова Київської області, починаючи з 30 жовтня 2012 року, стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

За рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 33 від 15 лютого 2013 року, позивачу ОСОБА_1 визначено години спілкування із сином ОСОБА_3 кожен понеділок та четвер місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00хв. за місцем проживання батька дитини.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області № 362/1727/13-ц (провадження № 2/362/1203/13) від 26 листопада 2013 року та ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області № 362/1727/13-ц(провадження № 22-ц/780/803/14) від 22 січня 2014 року, рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 33 від 15 лютого 2013 року залишено без змін.

З огляду долучених до матеріалів справи документів, в тому числі характеристики з місця роботи позивача та з місця його проживання, ОСОБА_1 з 1 липня 2013 року працює на посаді водія в ТОВ «Універсальна логістична компанія», проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 в будинку, житлові умови якого відповідають санітарно-гігієнічним вимогам, та, як за місцем роботи так і за місцем проживання, характеризується позитивно (а.с. 6, 23, 24). При цьому, посилання на тривалість робочого часу та тижня, можливість поділу основної відпустки на частини та розмір отримуваної позивачем заробітної платні, у характеристиці, виданій 14 серпня 2013 року директором універсальної логістичної компанії, що розташована в м. Львові по вул. Героїв УПА, відсутні, як і печатка компанії та інші її реквізити, що ставить під сумнів реальність її існування взагалі.

Разом з тим, з висновку по матеріалам перевірки, затвердженого 8 липня 2013 року начальником Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУ МВС України в Київській області, за вчинення 01 липня 2013 року о 17 год. 00 хв. сварки із ОСОБА_2 за її місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_5, позивачу ОСОБА_1 винесено офіційне застереження та проведено з ним профілактичну бесіду.

За пропозицією-попередженням від 11.09.2013 року в/2, винесеною головним державним виконавцем Ляш Ю.П., та довідкою розрахунком № 329/2 від 2.09.2013 року, складеною головним державним виконавцем Ляш Ю.П., Погребиський О.С. зобовязання зі сплати аліментів виконує частково, оплату здійснює не систематично (за період з листопада 2012 року до серпня 2013 року оплачено у лютому місяці 2012 року 1140 грн. та у серпня 2013 року 1658,51 грн.), а тому заборгованість зі сплати аліментів станом на 1 вересня 2013 року складає 2893,00 грн., що, на думку суду, свідчить про те, що платник аліментів має нерегулярний та мінливий дохід, тобто неналежно виконує батьківський обовязок щодо утримання дитини.

Відповідно до довідки № 198 від 8 квітня 2014 року КЗ Васильківської районної ради «Васильківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, дійсно знаходиться на диспансерному обліку у дільничного лікаря-педіатра Васильківської амбулаторії ЗПСМ № 2 з діагнозом рецидивуючий бронхіт.

Оскільки, позивачем під час розгляду справи не доведено, що тривалість його робочого часу та робочого тижня, а також час надання йому щорічної основної відпустки, забезпечать виконання рішення про участь батька у вихованні дитини в повному обсязі, а саме нададуть йому можливість забирати сина до місця свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 в кожен понеділок та четвер з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та щорічно в день його народження, а також, з метою оздоровлення дитини, брати в літній та зимовий період на термін не менше 10 днів, що потребує значних матеріальних коштів, наявність яких у ОСОБА_1 спростовується довідкою розрахунком № 329/2 від 2.09.2013 року, складеною головним державним виконавцем Ляш Ю.П., та не підтверджено належними доказами, то суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог.

Приймаючи таке рішення, суд в першу чергу враховує інтереси дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який, через вік (повних два роки) та стан здоров'я, потребує спеціального режиму дня, а також присутності особи, яка має постійний звязок із дитиною, що викликано саме інтересами малолітнього, батьки якого зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Таким чином, вирішуючи спір щодо участі позивача, як одного з батьків у вихованні дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, приймаючи до уваги ставлення обох батьків до виконання своїх обов'язків, в тому числі, передбачених ч. 2 ст. 150 та ч. 1 ст. 180 СК України, виконання яких позивачем є не належним, вік дитини, який не досяг трьох років, стан її здоров'я, що є незадовільним, суд не вбачає підстав для зміни способу участі позивача у вихованні сина, місце та час їхнього спілкування, що визначенні рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 33 від 15 лютого 2013 року, оскільки відсутність вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні спростовує його посилання на вчинення відповідачкою перешкод у виконанні рішення органу опіки і піклування, та свідчить про небажання самого позивача виконувати батьківський обовязок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 208, 209, 212, 214, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.