АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27листопада 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Качана В.Я.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
акціонерного товариства «Сбербанк
Росії» про захист прав споживачів,
виконання зобов'язань належним чином
та відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 в інтересах акціонерного
товариства «Сбербанк Росії» на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 7 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_2. звернувся до
суду з позовом до АТ «Сбербанк Росії»
про захист прав споживачів, виконання
зобов'язань належним чином та
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 7 жовтня 2014 року позов
задоволено частково.Визнано заяву на
продаж іноземної валюти від 21 березня
2014 року недійсною, застосовано
наслідки недійсності правочину шляхом
повернення АТ «Сбербанк Росії» ОСОБА_2
коштів у сумі 115тис.доларів США.Визнано
діючим договір банківського вкладу
(депозиту) №3320/047/586782 у строк з 6 березня
2014 року по 6 червня 2014 року та
зобов'язано відповідача донарахувати
відсотки за даним договором у період з
21 березня 2014 року по 6 червня 2014 року
включно. В решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду змінити в частині відшкодування
витрат на правову допомогу та
моральної шкоди шляхом задоволення
вказаних вимог.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, поданій в
інтересах АТ «Сбербанк Росії», просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити повністю. Посилається на ті
обставини, що ухвалене у справі рішення
не відповідає вимогам закону, а його
висновки обставинам справи.

____________________________________________________

№ апеляційного провадження 22-ц/796/13743/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Ул’яновська О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_3 апеляційну
скаргу подану стороною позивача
підтримали та просили її задовольнити,
у задоволенні скарги банку просили
відмовити.

Представники АТ «Сбербанк Росії» -
Давидова О.В. та Ковриженко С.О. у
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2
просили відмовити, апеляційну скаргу
АТ «Сбербанк Росії» просили
задовольнити.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги ОСОБА_2,
поданої ОСОБА_3 та вважає за необхідне
частково задовольнити скаргу ОСОБА_4 в
інтересах АТ «Сбербанк Росії».

При розгляді справи судом встановлено,
що 6 березня 2014 року між ОСОБА_2 та АТ
«Сбербанк Росії» укладено договір
банківського вкладу (депозиту)
№3320/047/586782 з видачею безкупонного
ощадного (депозитного) сертифіката на
пред'явника в рамках договору щодо
банківського обслуговування, сума
вкладу становить 115 тис. доларів США,
строк отримання (розміщення) вкладу
становить три місяці, тобто до 6 червня
2014 року з процентною ставкою 7,2 % річних
(а.с. 8).

Згідно зі ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Відповідно до ст. 1065 ЦК України ощадний
(депозитний) сертифікат підтверджує
суму вкладу, внесеного у банк, і права
вкладника (володільця сертифіката) на
одержання зі спливом встановленого
строку суми вкладу та процентів,
встановлених сертифікатом, у банку,
який його видав. У разі дострокового
пред'явлення ощадного (депозитного)
сертифіката до оплати банком
виплачується сума вкладу та процентів,
які виплачуються за вкладами на вимогу,
якщо умовами сертифіката не
встановлений інший розмір процентів.

Згідно з п. 2.3. договору банківського
вкладу (депозиту) в разі пред'явлення
Сертифікату для дострокового
погашення банку, в строк зазначений в
заяві на дострокове погашення, при
умові, що він (строк) складає не менше
ніж 2 робочі дні від дня подання такої
заяви, перераховує суму номінальної
вартості Сертифіката (з урахуванням
положень п. 3.3. цього договору) та
проценти за ним, які виплачуються в
розмірі базової (мінімальної)
процентної ставки за вкладом
(депозитом) на вимогу для фізичних осіб,
яка діє в банку на день такої сплати, на
поточний рахунок пред'явника
Сертифіката, відкритий в банку, якщо
пред'явником Сертифікату є резидент
України.

13 березня 2014 року позивачем подано
заяву до відповідача про дострокове
погашення безкупонного ощадного
(депозитного) сертифікату (а.с.13).

В подальшому позивачем підписана заява
про продаж іноземної валюти або
банківських металів №1 від 21березня 2014
року, згідно якої сума продажу
іноземної валюти становить 115 тис.
доларів США, що у гривневому
еквіваленті складає 1 184 500,00 грн., тобто
1 доллар США = 10,3 грн. (а.с.14).

24 березня 2014 року ОСОБА_2 на адресу
банку направлений лист із претензією
щодо реалізованої валюти за курсом 9,9
грн. за дол. США (а.с. 16), хоча згідно
відповіді Національного Банку України
від 2 липня 2014 за №19-008/34584 офіційний
курс гривні до іноземних валют на 21
березня 2014 року становив 10,6-10,8 грн. за
дол. США станом на 00 год. 00 хв. (а.с.51, 52).

30 квітня 2014 року від відповідача
позивач отримав відповідь в якій
вказано, що в діях працівників
Київського відділення №7 відсутні
порушення чинного законодавства,
заявка на продаж валюти від клієнтів
обслуговуючому банку не передбачена,
банк продає валюту на власний розсуд і
що заявка позивача на продаж іноземної
валюти від 21березня 2014 року не була
виконана (а.с. 63) але, це спростовується
випискою по особовим рахункам де
валюта була реалізована за курсом 9,9
грн. 00 коп. за долар США (а.с.15) та заявою
про продаж іноземної, валюти або
банківських металів №1 з відміткою
працівника ОСОБА_9 із зазначенням дати
та часу продажу валюти (а.с. 14).

Вказані обставини судом першої
інстанції встановлено вірно, проте
вони не можуть слугувати правовими
підставами для задоволення позову з
огляду на характер заявлених вимог та з
врахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2
просив стягнути з відповідача на його
користь недоотриману суму в розмірі 49
444,15 грн., 3% річних та індекс інфляції.

Разом з тим, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 2 жовтня
2014 року, позивач ставить питання про
визнання заяви на продаж іноземної
валюти недійсною та застосування
наслідків недійсності, визнання діючим
договору банківського вкладу та
зобов'язання відповідача донарахувати
відсотки за договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).
Одностороннім правочином є дія однієї
сторони, яка може бути представлена
однією або кількома особами.
Односторонній правочин може
створювати обов'язки лише для особи,
яка його вчинила. Односторонній
правочин може створювати обов'язки для
інших осіб лише у випадках,
встановлених законом,або за
домовленістю з цими особами. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Спірна заява не відповідає зазначеним
вимогам закону, оскільки зміст
договору становить, зокрема, ціна
договору, строк договору, набрання ним
чинності, момент укладання договору,
підстави для зміни або розірвання
договору, відповідальність сторін за
його невиконання, предмет договору,
тощо.

Зазначена заява не містить
вищезазначених умов, крім того вона
складена на виконання іншого
правочину, який містить всі ці
зазначені елементи (договір про
відкриття та обслуговування рахунку).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержанняв момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Аналізуючи наведені положення закону
та беручи до уваги підстави та юридичні
наслідки подання спірної заяви,
колегія суддів дійшла висновку, що
остання за своєю правовою природою не є
правочином, а тому вимоги про визнання
її недійсною безпідставними.

На зазначене судом першої інстанції
належної уваги не звернуто, у зв'язку із
чим суд дійшов висновку про
недійсність заяви та вдався до
застосування насідків недійсності, не
взявши до уваги передбачену законом
двосторонню реституцію (повернення
сторін до попереднього становища), що
могло би бути предметом доказування у
справі у випадку підтвердження
обставин недійсності саме правочину.

З огляду на встановлені обставини та
висновки, яких дійшла колегія суддів,
безпідставними є посилання та доводи
апеляційної скарги, щодо скасування
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні вимог
про відшкодування витрат на правову
допомогу та моральної шкоди.

За таких обставин рішення суду назвати
повністю законним та обґрунтованим не
можна, а тому воно підлягає скасуванню
в частині з ухваленням нового про
відмову в позові на підставі п.2 ч.1 ст.307
ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
акціонерного товариства «Сбербанк
Росії» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 7 жовтня 2014 року скасувати в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
В.Я. Качан

М.М.Панченко