АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 22 листопада
2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/8031/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/795/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Яровенко
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. Позивач
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач мотивував
тим, що між ним та відповідачем був
зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони
мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не
склалось. Сторони не підтримують
подружні стосунки, спільного
господарства не ведуть.

Тому позивач просив суд шлюб з
відповідачем розірвати та після
розірвання шлюбу присвоїти прізвище
відповідачу «Рудяніна».

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2013 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 22 серпня
2003 року відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції м. Києва
(актовий запис № 1181) - розірвати.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну
скаргу в якій вона просить рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 22 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зокрема посилається на те, що судом
першої інстанції постановлено рішення
з порушенням норм матеріального права,
при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, а також
невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
ухвалення незаконного та
необґрунтованого рішення суду.

Зазначає, що суд першої інстанції при
ухваленні даного рішення суду не
встановив факт наявності у сторін
малолітньої дитини та не вирішив
питання щодо проживання спільної
дитини з одним із батьків після
розірвання шлюбу, а також не дослідив
питання майнових відносин подружжя.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3, проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на законність
та обґрунтованість рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, про день та час
розгляду справи повідомлялася
належним чином (а.с.69), а т ому колегія
суддів вважає можливим розглянути
справу за її відсутності у
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. З ст. 105 СК
України, шлюб припиняється внаслідок
його розірвання, у тому числі за
позовом одного з подружжя на підставі
рішення суду, відповідно до ст. 110 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.110, ст. 112 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя. Суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 22
серпня 2003 року сторони зареєстрували
шлюб (а.с.3).

Від шлюбу у сторін народився син -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Задовольняючи позовні вимог позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
шлюб між сторонами по справі існує
формально, позивач чотири роки не
проживає разом з відповідачем та не
веде з нею спільного господарства має
іншу сім'ю та в нього є інші діти,
протягом наданого строку для
примирення, примирення між сторонами
не відбулося.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин, застосовані
правильно.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: