АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/1433/13-ц
Головуючий в І інстанції
№ 22-ц/774/19/К/14
Доповідач - Соколан Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Соколан
Н.О.,

суддів: - Бондар Я. М., Зубакової В.
П.

при секретарі: - Кузьміній Н. В.

за участю: представників позивача
ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 24 липня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7,
Охоронної агенції «Безпека-Комплекс»
про усунення перешкод у користуванні
майном,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивач звернулась з
позовною заявою, в якій зазначила, що
вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 з 25
вересня 1999 року, від шлюбу мають
неповнолітню дитину, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 21 липня 2010 року
Долгинцівським районним судом м.
Кривого Рогу шлюб між ними розірвано.
Скориставшись їх відсутністю,
відповідач незаконно позбавив її та
їхнього неповнолітнього сина
можливості користатися житловим
приміщенням, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, власником ? частини якої є
позивач. 09 грудня 2012 року вона
здійснила спробу зайти до
домоволодіння, проте відповідач, який
попередньо дав свою усну згоду на це,
викликав охоронців, які представились
співробітниками охоронної фірми
"Безпека - комплекс". Разом відповідач
та представники вказаної охоронної
фірми не допустили її до належного їй
майна, створюючи їй фізичні перешкоди у
цьому. За таких обставин просила суд:
визнати незаконними дії відповідачів
ОСОБА_7 та Охоронного агентства
«Безпека-Комплекс» по не допущенню її 09
грудня 2012 року до належного їй майна;
стягнути з відповідачів в рівних
частинах на її користь 10 000 гривень в
порядку відшкодування моральної шкоди;
зобов'язати відповідачів усунути
перешкоди у користуванні майном та
допустити її до майна, яке належить їй
на праві власності та зобов'язати
останніх не чинити будь-яких перешкод у
користуванні вказаним майном в
майбутньому; стягнути з відповідачів
понесені судові витрати.

Рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
липня 2013 року позов ОСОБА_8 задоволено
частково. Визнано дії відповідача
ОСОБА_7 по не допущенню її 09 грудня 2012
року до належного їй за рішенням
апеляційного суду майна - 1/2 частини
будматеріалів, обладнання тощо, які
були використані в процесі будівництва
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 - незаконними.
Зобов'язано відповідача ОСОБА_7 усунути
перешкоди у користуванні майном та
допустити її до майна - 1/2 частина
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі будівництва
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, яке належить їй на
праві власності згідно рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27.11.2012 року, та зобов'язати
не чинити будь-яких перешкод у
користуванні вказаним майном в
майбутньому. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_8 витрати по сплаті
судового збору 229, 40 грн.

Інші позовні вимоги залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі відповідачі
ОСОБА_7 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову. Вважає, що суд першої інстанції
не встановив всіх обставин справи та не
з'ясував, що спір між сторонами
фактично відсутній; позивач має право
лише на ? частину матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі будівництва домоволодіння, а
не на будинок та земельну ділянку;
відповідач не чинив перешкод у
вселенні позивача, яка вселилась в
будинок без належних правових підстав.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_8 з 25 вересня 1999 року перебувала у
шлюбі з ОСОБА_7, який був зареєстрований
у Саксаганському районному відділі
РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №650
(а.с.5). Від шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб розірвано рішенням
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 21 липня 2010 року.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
листопада 2012 року визнано за ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 за кожним, права власності по 1/2
частці матеріалів, обладнання тощо, які
були використані в процесі будівництва
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та залишено їх у
спільному користуванні сторін (а.с. 10-12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач на законних підставах набула
право власності на частину
домоволодіння, а відповідач ОСОБА_7
порушує її право на користування цим
майном.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком з наступних підстав.

Як вбачається з тексту рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 листопада 2012 року,
визнаючи за ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по ? частці
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі будівництва
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та залишаючи їх у
спільному користуванні сторін, суд
виходив із того, що згідно ст. 60 ЦК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу) і вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Згідно ж ч. 3 ст. 331
ЦК України до завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна). Таким
чином, право ОСОБА_8 на частку
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі будівництва
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та право користування
цим домоволодінням встановлено
рішенням суду, яке набрало законної
сили, а тому ці обставини, у
відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК,
доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України,
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншої особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчиненню нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Тому доводи апеляційної скарги про те,
що позивач має право лише на ? частину,
обладнання тощо, які були використані в
процесі будівництва домоволодіння, а
не на будинок та земельну ділянку та що
ОСОБА_8 вселилась в будинок без
належних правових підстав є
безпідставними.

Посилання апеляційної карги на
те, що відповідач не чинив перешкод у
вселенні позивача спростовуються
матеріалами справи. Зокрема, висновком
по факту виклику співробітників
міліції від 16.12.2012 року (а.с. 13), у якому
зазначено, що ОСОБА_7 відмовився
допускати ОСОБА_8 до будинку. Факт
порушення права позивача на
користування домоволодінням також
підтверджується актом Квартального
комітету №6 (а.с. 68). Відповідач, в
порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не
надав належних та беззаперечних
доказів, які б спростовували
вищезазначені доводи позивача.

Не вбачає колегія суддів порушень
й у розподілі судових витрат, оскільки,
згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Враховуючи
той факт, що позовні вимоги про
визнання дій відповідача незаконними
та зобов'язання ОСОБА_7 усунути
перешкоди у користуванні майном та
допустити її до майна задоволені, суд у
відповідності до вимог Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011
стягнув з відповідача ОСОБА_7 судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Отже, колегія суддів вважає, що
вирішуючи спір, суд першої інстанції,
відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК
України, в достатньо повному обсязі
встановив права та обов'язки сторін, що
беруть участь у справі, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і ухвалив
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам закону, а тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, ч. 1 ст. 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: