АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/397/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Олійник М. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. УХВАЛА
13 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Міщенко С. В. суддів
Сіренко Ю. В. , Трюхан Г. М. при
секретаріЯремич В.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
за довіреністю - Назаренко М.П. на
рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 17 січня 2012
року по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що між ПАТ «Дельта
Банк» та ОСОБА_7 було укладено
кредитний договір № 007-23051-281206 від 28
грудня 2006 року, відповідно до умов
якого відповідач отримала кредит в
сумі 4 789 гривень 00 копійок зі сплатою
відсотків за користування кредитом,
виходячи зі ставки 0,01 відсотків в рік
та за ведення кредитної справи - в
розмірі 1 відсоток в місяць з кінцевим
терміном повернення коштів до 27 жовтня
2007 року. Відповідач допустила
порушення зобов'язань за кредитним
договором, у зв'язку з чим у ОСОБА_7
станом на 16 серпня 2011 року виникла
заборгованість в розмірі 2 498 гривень 28
копійок, яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 2298 грн. 69
коп., заборгованість за відсотками за
користування кредитом - 04 коп.,
заборгованість за комісіями - 199 грн. 55
коп.

Позивач просив стягнути на його
користь з відповідача заборговані
кошти в сумі 2498 гривень 28 копійок та
сплачений судовий збір в сумі 171 гривня
00 копійок (державне мито - 51 грн. 00 коп.
та ІТЗ судового процесу - 120 грн. 00 коп.).

Рішенням Христинівського районного
суду Черкаської області від 17 січня 2012
року у задоволенні позовної заяви ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ПАТ «Дельта Банк» через
представника Назаренко М.П подало
апеляційну скаргу. У якій банк
посилається на те, що суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову ПАТ
«Дельта Банк» не врахував, що ОСОБА_7,
отримавши кредит, повного погашення
боргу не здійснила. З жовтня 2007 року
перестала здійснювати належні платежі
на відповідний розрахунковий рахунок
ПАТ «Дельта Банк». У зв'язку з чим на
день звернення до суду у відповідача
виникла заборгованість в розмірі 2 498
гривень 28 копійок: заборгованість за
кредитом - 2298 грн. 69 коп., заборгованість
за відсотками за користування кредитом
- 04 коп., заборгованість за комісіями - 199
грн. 55 коп. Що не була погашена
відповідачем. А оскільки укладеним між
позивачем та відповідачем Договором
було передбачено строк його дії - до
повного виконання умов даного
кредитного договору, то й строки
позовної давності щодо вимог про
примусове виконання умов договору та
стягнення недоплачених сум тіла
кредиту, процентів і пені - на день
звернення позивача до суду не
закінчився. Тому, апелянт вважає, що
відмова суду в задоволенні позову з
підстав пропуску позивачем строку
позовної давності за таких обставин є
помилковою.

ПАТ «Дельта Банк» просило скасувати
рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 17 січня 2012
року та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши учасників процесу, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність,
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

В п.8 та п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року N 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що ухвалене у
справі рішення має бути гранично
повним, ясним, чітким, викладеним у
послідовності, встановленій статтею 215
ЦПК, і обов'язково містити вступну,
описову, мотивувальну та резолютивну
частини. У мотивувальній частині
рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК). Встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, і даний факт не оспорювався
сторонами, що 28 грудня 2006 року між ними
був укладений кредитний договір №
007-23051-281206 /а.с.7-8/.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно підпунктів 1.1 - 1.7, пункту 1 та
п.п.2.8, п.2 Договору банк надав кредит
ОСОБА_7 у розмірі 4789 грн. 00 коп., зі
сплатою відсотків за користування
кредитом, виходячи зі ставки 0,01% в рік
та за ведення кредитної справи - в
розмірі 1% в місяць, з визначеним
щомісячним погашенням платежів до 28
числа кожного місяця платежами по
527грн., з кінцевим строком зобов'язання
позичальника по поверненню кредитних
коштів, сплати відсотків, комісії до 27
жовтня 2007 року /а.с.7/.

Відповідно до п.п.10.1 Договору строк
його дії був встановлений сторонами з
дня підписання - до повного виконання
Позичальником зобов'язань за цим
Договором.

На виконання даної вимоги кредитного
договору від 28 грудня 2006 року, згідно
наданих стороною відповідача копій
квитанцій від 27.01.2007 р., 22.02.2007 р., 21.03.2007
р., 24.04.2007 р., 23.05.2007 р., 22.06.2007 р., 20.07.2007 р.,
20.08.2007 р., 21.09.2007 р., 25.10.2007 р., про сплату
грошових коштів рівними щомісячними
платежами в розмірі 527 грн. 00 коп. /а.с.
25-28/ та відповідно до розрахунку боргу,
що був наданий позивачем /а.с.17/,- ОСОБА_7
періодично погашала даний борг,
здійснивши останній платіж 25.10.2007 року.
Але, оскільки допустила порушення
графіку, то в неї виникла
заборгованість, яка не була повністю
погашена. Що встановив суд і чого не
оскаржувала відповідач.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Частиною 2 ст.258 ЦК України для вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
визначена спеціальна позовна давність
в один рік.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК
України - є підставою для відмови у
позові.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

За загальним правилом, відповідно до ч.
1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання, перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Розглянувши справу № 6-116 цс 13,
Верховний Суд України з приводу даних
правовідносин у постанові від 6
листопада 2013 року вказав, що
відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України
дана правова позиція є обов'язковою для
всіх судів України.

Таким чином, хоч сторони і встановили
строк дії договору - до моменту
виконання сторонами в повному обсязі
взятих на себе зобов'язань, але
одночасно визначили і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів, останній з яких у
визначеній сумі підлягав виконанню в
строк до 27 жовтня 2007 року, - суд першої
інстанції, встановивши обставини
справи, дійшов до правильного висновку,
що позовна давність за вимогами ПАТ
«Дельта Банк» , про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами та
конкретною датою кінцевого платежу,
повинна обчислюватися з моменту
настання права вимоги.

Відповідно, враховуючи, що ОСОБА_7
виконала останній щомісячний платіж 25
жовтня 2007 року, а банк звернувся 24
жовтня 2011 року, тобто через чотири роки,
враховуючи наявність заяви
відповідача про застосування
наслідків пропуску строків позовної
давності, суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
вимог позивача з підстав пропуску
строків позовної давності.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» за довіреністю -
Назаренко М.П. на рішення
Христинівського районного суду
Черкаської області від 17 січня 2012 року -
відхилити.

Рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 17 січня 2012
року по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :