РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року
Харцизький міський суд Донецької
області у складі:

судді Носовської Л.О.

при секретарі Тарасової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Харцизьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім» , третя
особа ОСОБА_2, про стягнення
страхового відшкодування ,-

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2013 року
позивач звернувся до відповідача з
позовом, в якому просив суд
стягнути на його користь в рахунок
відшкодування шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою,
страхове відшкодування в сумі 8 869
грн.57 грн. та повернення
судового збору в розмірі 229,40 грн.

В судовому засіданні позивач
неодноразово уточнював свої позовні
вимоги, та просить суд визнати
незаконним та скасувати рішення ПАТ
«Український Страховий Дім» про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (страховий акт №
АВ/3468068/1 від 30 вересня 2013 року ),
стягнути з відповідача на його користь
суму страхового відшкодування у
розмірі 8 869,57 грн., пеню за
прострочення виплати страхового
відшкодування у розмірі 503,49 грн., суму
штрафних санкцій за прострочення
виплати страхового відшкодування у
розмірі 114,45 грн., та повернення
судового збору у розмірі 458,82 грн.

Позов обґрунтовує тим, що йому
на праві власності належить
автомобіль KIA CLARUS , номерний знак
НОМЕР_1. , та його цивільно-правова
відповідальність застрахована в
ПрАТ СК «Провідна» . 17 лютого 2013 року в
місті Харцизьку по вулиці Щорса
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю транспортного засобу ГАЗ
ПБ-3302 ГАРЗ ЗНГ, реєстраційний номер
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля позивача при наступних
обставинах: 17 лютого 2013 року,
приблизно о 17 годині 15 хвилин він на
своєму автомобілі приїхав до знайомого
ОСОБА_3, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, та зупинив автомобіль на
лівому боці вулиці, за межами проїзної
частини, де вони з ОСОБА_3 стали
розмовляти. Вулиця Щорса є
тупіковою, незаасфальтованою, не має
дорожньої розмітки. Приблизно о 17
годині 20 хвилин він побачив, що на
належний йому автомобіль рухається
автомобіль ГАЗ, водій якого,
направлявся по вулиці Серафимовича у
напрямку Ростовської траси, та через
ожеледь, не впорався з керуванням,
машину занесло, та вона зіткнувся з
автомобілем позивача, в результаті
чого транспортний засіб позивача
отримав механічні пошкодження. ОСОБА_2
визнав себе винуватцем даної
пригоди, та оскільки його
цивільно-правова відповідальність
була застрахована в ПАТ «Український
страховий дім», вони відповідно до
вимог п.33.2 ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) спільно склали
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду за участю свідків, працівники
ДАІ не викликались.

19 лютого 2013 року позивач разом з
ОСОБА_2 повідомили відповідача про
страховий випадок, та надали усі
необхідні документи, які були прийняті
представником ПАТ «Український
страховий дім», та яким була замовлена
оцінка матеріального збитку,
завданого позивачеві внаслідок ДТП,
яка виконана оцінювачем Стрілець А.В. 15
березня 2013 року, та визначено, що
розмір страхового відшкодування
становить 8 869, 57 грн. з урахуванням
ПДВ, яке відповідач відмовляється
сплатити в добровільному порядку,
незважаючи на неодноразові звернення
позивача.

Лише після звернення до суду
позивач дізнався про наявність
рішення відповідача про відмову у
здійсненні йому страхового
відшкодування, а саме, страхового акту
№ АВ/3468068/1 від 30 вересня 2013року, в
якому підставою для відмови у
здійсненні страхового відшкодування
зазначено невиконання потерпілим або
іншою особою, яка має право на
отримання відшкодування, своїх
обов'язків, визначених Законом , якщо це
призвело до неможливості страховика
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір шкоди.

Позивач вважає даний страховий
акт незаконним і таким, що підлягає
скасуванню. Зазначає, що у вказаному
акті в якості підстав для відмови у
виплаті йому страхового відшкодування
відповідач посилається на вимоги ст..
37 Закону, а саме, зазначає , що
відповідно до п.37.1. 3 Закону даною
підставою є невиконання потерпілим
або іншою особою, яка має право на
отримання відшкодування своїх
обов'язків, визначених Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
(МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди. Проте, позивач
вважає, що даний висновок не містить
конкретних даних, тобто, які саме
обов'язки, що призвели до неможливості
відповідачем встановити факт ДТП,
причини та обставини її настання , або
розмір заподіяної шкоди, ним не
виконані.

Крім того, позивач зазначає, що
вказаний акт містить інформацію щодо
підстав для визначення розміру збитку
- звіт вих..№ 4551/0813 від 24 вересня 2013 року
ТОВ «Експертум-АВЕ». Вважає, що
вказаний лист (а не звіт, як навмисно
помилково вказано у страховому акті)
не може бути використаний, оскільки
його виконано 24 вересня 2013 року, тобто
після спливу строків для визначення
причин настання страхового випадку.
Вважає, що аварійний комісар провів
дослідження поверхово, не скористався
наданим йому правом витребувати
додаткові документи, пояснення, та з
проведення або організації
експертизи, чим не дотримався порядку
з'ясування обставин і причин настання
страхового випадку, й склав не
передбачений законодавством документ
- лист, а не аварійний сертифікат , як
зазначено у Постанові КМУ від 05 січня
1998 року № 8 «Про затвердження Типового
положення про організацію діяльності
аварійних комісарів», та до якого
повинні бути додані зібрані ним
матеріали (довідки, акти експертиз,
малюнки, схеми, тощо).

Позивач вважає, що складений
аварійним комісаром лист № 4551/0813 від 24
вересня 2013 року не є аварійним
сертифікатом, тобто не являється
документом, на підставі якого йому
може бути відмовлено у виплаті
страхового відшкодування.

Окрім того, даний лист містить
неправдиві відомості , а саме,
помилково записано, що повідомлення
про ДТП складено ОСОБА_5, тоді як його
було складено ОСОБА_2, а також
помилково зазначено дату ДТП та дату
складання повідомлення про ДТП - 17
березня 2013 року, при тому, що ДТП та
складання повідомлення відбулось 17
лютого 2013 року. Також, в листі вказано,
що в повідомленні про ДТП не заповнено
відомості щодо дорожньої розмітки,
стрілками напрямок руху транспортних
засобів А та В, їхнє розташування на
момент настання ДТП, дорожні знаки,
назва вулиць або доріг. Однак, на місці
настання ДТП не має дорожньої розмітки
та дорожніх знаків, а на схемі
заповнено стрілками напрямок руху
транспортних засобів, їхнє
розташування на момент ДТП, та
зазначені назви вулиць. Тобто, позивач
знаходить, що зроблені аварійним
комісаром висновки не відповідають
фактичним обставинам та вимогам
законодавства.

При цьому, позивач вказує, що
згідно до вимог п. 3 Додатку до
Інструкції щодо заповнення
Повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду, за наявності значних
суперечностей, що не дозволяють
однозначно віднести ДТП до одного із
зазначених типів, страховик чи МТСБУ
мають зробити висновок про
неможливість застосування Типових
схем та провести додаткове
розслідування, що в даному випадку
зроблено страховиком не було,
незважаючи на те, що повідомлення про
ДТП містить інформацію щодо свідків
ДТП.

Крім того, позивач зазначає на те,
що відповідно до п. 10 зазначеного
додатку до інструкції відсутність
позначок у підпунктах пункту 12
Повідомлення, а також неповна
відповідність схеми ДТП , зазначеної у
п.13 Повідомлення прикладу схеми із цих
Типових схем, не може бути безумовною
причиною неможливості застосування
відповідної Типової схеми ДТП. При
цьому, висновок містить посилання про
те, що позивачем та винуватцем ДТП
некоректно заповнені усі пункти
Повідомлення , при тому, не наводиться
жодний конкретний пункт, заповнення
якого не відповідає вимогам
законодавства.

Таким чином, позивач вважає, що
висновок аварійного комісара не
відповідає дійсності, оскільки ані ним
, ані відповідачем, при прийнятті
рішення про відмову у виплаті
страхового відшкодування, не було
здійснено необхідних дії,
спрямованих на встановлення дійсних
обставин і причин страхового випадку.

Також, позивач зазначив, що
відповідно до п. 1 Типових схем
дорожньо-транспортних пригод (додаток 1
до Інструкції ) ДТП, яке сталося за
участю його автомобіля являється ДТП ,
що скоєне під час наїзду на нерухомий
транспортний засіб, й до вказаного
виду ДТП відноситься схема № 5.2 ,
відповідно до якої розподіл
відповідальності не залежить від місця
зупинки автомобіля «А».
Відповідальність у цьому випадку у
будь-якому разі покладається на
автомобіль «В», який скоїв наїзд на
нерухомий автомобіль «А».

Максимальний строк виплати
позивачу страхового відшкодування - не
пізніше 12 липня 2013 року, проте акт про
відмову у виплаті складено та
затверджено 30 вересня 2013 року, майже
через 7 місяців після настання ДТП.
При цьому, в даному акті зазначено
реєстраційний номер пошкодженого
транспортного засобу «НОМЕР_1», проте
номер його автомобіля «НОМЕР_1», та
акт не скріплено печаткою відповідача.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідача - ПАТ
«Український Страховий Дім» позов не
визнав. Пояснив, що 17 лютого 2013
року приблизно о 17 год. 20 хв. по вулиці
Щорса міста Харцизька сталася
дорожньо - транспортна пригода за
участю автомобіля марки «KIA CLARUS»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_1 та автомобіля марки
«ГАЗ ПБ-3302 ГАРЗ ЗНГ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_2 , цивільно - правова
відповідальність якого була
застрахована в ПрАТ «Український
Страховий Дім» / далі страховик / за
полісом (договором) обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/3468068. В
результаті ДТП автомобіль позивача
отримав пошкодження. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнали, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2
Згідно пункту 33.2 ст.33 Закону у разі
настання ДТП за участю лише
забезпечених транспортних засобів,
за умови відсутності травмованих
(загиблих) людей, а також за згоди
водіїв цих транспортних засобів щодо
обставин її скоєння, за відсутності у
них ознак алкогольного, наркотичного
чи іншого сп'яніння або перебування
під впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції,
ці водії мають право спільно скласти
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду. У такому разі водії
транспортних засобів після складення
зазначеного в цьому пункті
повідомлення мають право залишити
місце дорожньо-транспортної пригоди
та звільняються від обов'язку
інформувати відповідні підрозділи МВС
України про її настання.

19 лютого 2013 року учасниками вказаної
ДТП було надано Страховику спільно
складене повідомлення про ДТП.
Відповідно до статті 25 Закону України
«Про страхування» у разі необхідності
страховик може робити запити про
відомості, пов'язані із страховим
випадком, до правоохоронних органів,
банків, медичних закладів та інших
підприємств, установ і організацій, що
володіють інформацією про обставини
страхового випадку, а також може
самостійно з'ясовувати причини та
обставини страхового випадку. З метою
прийняття обгрунтованого рішення
Страховиком були вжиті заходи щодо
з,ясування причин,обставин заявленої
події, у зв'язку із чим у ТОВ «Expertum-AVE»
(сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності № 10076/10 від 29.10.2010 року,
виданий Фондом державного майна
України) було замовлено консультацію
щодо даної ДТП (№ 4551/0813 від 24.09.13).

Згідно висновку спеціаліста
виявилося, що некоректне заповнення
усіх пунктів Повідомлення про ДТП
(Європротоколу)- є грубим порушенням
чинного законодавства ( п.4 Інструкції
щодо заповнення Повідомлення про ДТП)
та визначити повну картину ДТП, а
головне - з якої причини сталося ДТП(
чиєї вини) є неможливим згідно Схеми
ДТП, яку також неможливо віднести до
жодної з типових схем.

Відповідно до пункту 37.1.3 ст .37
Закону підставою для відмови у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати) є: невиконання
потерпілим або іншою особою, яка має
право на отримання відшкодування,
своїх обов'язків, визначених цим
Законом, якщо це призвело до
неможливості страховика (МТСБУ)
встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди,
причини та обставини її настання або
розмір заподіяної шкоди.

З урахуванням зазначеного,
Страховиком було прийнято рішення про
відмову позивачеві у виплаті
страхового відшкодування за даною ДТП,
про що був складений страховий акт №
АВ/3468068/1 від 30.09.13р. та відправлено
повідомлення на адресу позивача (вих№
269/07/20 від 30.09.13).

Зазначає, що відповідно до Звіту №
2606 про вартість матеріального збитку,
завданого транспортному засобу
позивача, проведеного ТОВ «Expertum-AVE»,
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням зносу складає 8869,57 грн. , у
тому числі й ПДВ. Вважає, що відповідно
до вимог ст..7 Закону України «Про
податок на додану вартість» податкові
зобов'язання у особи, яка надає
послуги, виникають з дати вчинення
замовником та виконавцем послуги
певних дій, направлених на отримання
послуги. У зв'язку із чим
автотоварознавче дослідження не є
підставою для виникнення податкових
зобов'язань з наданням послуг щодо
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу,
тобто зазначені зобов'язання можуть
виникнути внаслідок фактичного
надання послуги з проведення ремонту
за умови, що виконавець цієї послуги є
платником ПДВ. До витрат може бути
включено ПДВ лише за умови
документального підтвердження ремонту
транспортного засобу платником ПДВ,
проте позивачем не надано
доказів, що підтверджують фактичне
здійснення ремонту його автомобіля
на станції, яка є платником ПДВ. У
зв'язку із чим розмір страхового
відшкодування повинен бути зменшений
на 20% ПДВ, тобто на суму 1773,91 грн.

Також, вважає, що страхове
відшкодування повинно бути зменшено
на суму франшизи, яка згідно Полісу
страхування встановлена у розмірі 510
грн.

Позовні вимоги про стягнення пені
та 3% річних не визнає, оскільки
з метою встановлення причин, обставин
події вживали заходів для
самостійного встановлення причин та
обставин події, отримання необхідних
документів, які мають значення до даної
ДТП, про що повідомили позивача листом
від 14 серпня 2013 року.

Просить в задоволенні позову
відмовити.

Третя особа - ОСОБА_2 проти
задоволення позову не заперечує.
Пояснив , що не впорався з керуванням
транспортним засобом , та скоїв наїзд
на транспортний засіб позивача -
автомобіль KIA CLARUS , який стояв на
обочині вулиці Щорса міста Харцизька ,
де відсутні будь-які знаки та дорожня
розмітка. Автомобіль позивач та авто ,
яким керував ОСОБА_2, отримали
механічні ушкодження . Вони з ОСОБА_1
склали європротокол , який підписали
два свідка, а на наступний робочий день
поїхали з ним до страхової компанії , де
перевірили їхні документи, повідомили ,
що вони вірно складені,та
фотографували пошкоджені автомобілі.

Суд знаходить позов частково
обґрунтованим та підлягаючим
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу
на праві власності належить
транспортний засіб KIA CLARUS, номерний
знак НОМЕР_1 , та його
цивільно-правова відповідальність
була застрахована в ПрАТ СК «Провідна»
.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтвердили
пояснення позивача та третьої особи
щодо обставин ДТП.

Так, свідок ОСОБА_3 пояснив, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1. Дана
вулиця є тупіковою, не містить
дорожньої розмітки. 17 лютого 2013 року,
приблизно о 17 годині 15 хвилин до нього
на своєму автомобілі приїхав ОСОБА_1,
який зупинив автомобіль на лівому
боці вулиці,за проїзною частиною , де
вони стали розмовляти. Приблизно о 17
годині 20 хвилин він побачив, що на них
рухається автомобіль ГАЗ, водій якого,
направлявся по вулиці Серафимовича у
напрямку Ростовської траси, та через
ожеледь, не впорався з керуванням, його
авто занесло та він зіткнувся з
автомобілем ОСОБА_1 При ньому, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 дійшли згоди, що винуватцем
ДТП є ОСОБА_2, та склали повідомлення
про ДТП.

З показань свідка ОСОБА_6 вбачається,
що ввечері 17 лютого 2013 року, йшов по
вулиці Щорса міста Харцизька, та
побачив два автомобіля - легковий та
Газель, та зрозумів, що відбулось ДТП.
За обстановкою та розташуванням
автомобілів, він зрозумів, що ДТП
сталось з вини водія машини ГАЗ, яку
занесло, та яка вдарила легковий
автомобіль позивача в правий бік.
Водій ГАЗ визнав, що він є винуватцем
ДТП, та учасниками ДТП було спільно
складено повідомлення про ДТП.

Таким чином, суд вважає встановленим,
що 17 лютого 2013 року приблизно о 17
годині 20 хвилин по вулиці Щорса в місті
Харцизьку ОСОБА_2 керуючи
транспортним засобом ГАЗ ПБ-3302 ГАРЗ
ЗНГ , номерний знак НОМЕР_3, не
впорався з керуванням, внаслідок
чого відбулось зіткнення з

автомобілем KIA CLARUS, номерний знак
НОМЕР_1, який стояв на лівому боці
даної вулиці, за межами проїзної
частини , та автомобіль позивача
отримав механічні пошкодження.
Учасники ДТП прийшли до згоди, що
винним у ДТП є ОСОБА_2

17 лютого 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
складено повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, яка
відбулась 17 лютого 2013 року о 17 год. 20
хвилин. на вулиці Щорса міста
Харцизька за участю транспортних
засобів KIA CLARUS, номерний знак НОМЕР_1
та ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_3.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля ГАЗ ПБ-3302 ГАРЗ
ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, яким
керував ОСОБА_2 була застрахована
ПрАТ «Український страховий дім» ,
згідно полісу № АВ/3468068 від 09 липня 2012
року . Вказаним полісом встановлено
страхову суму (ліміт відповідальності)
за шкоду, заподіяну заподіяну майну
у розмірі 50 000 грн. та визначено
розмір франшизи - 510 грн. / а.с.16/.

Згідно статті 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

П.3 ч.1 статті 980 ЦК України визначено, що
предметом договору страхування
можуть бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з:
відшкодуванням шкоди, завданої
страхувальником (страхування
відповідальності).

Згідно п.2, та 3 частини 1 статті 988 ЦК
України страховик зобов'язаний:
протягом двох робочих днів, як тільки
стане відомо про настання страхового
випадку, вжити заходів щодо оформлення
всіх необхідних документів для
своєчасного здійснення страхової
виплати страхувальникові; у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату у строк,
встановлений договором.

Відповідно до частини 3 даної статті
страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків. Інші
збитки вважаються застрахованими, якщо
це встановлено договором.

Статтею 3 Закону України « Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»/ далі Закон / обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не
суперечать законодавству України,
пов'язані з відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Статтею 6 вищевказаного Закону
передбачено, що страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Таким чином, судом встановлено,
що дорожньо-транспортна пригода,
яка відбулась 17 лютого 2013 року
сталась за участю забезпечених
транспортних засобів, та ліміт
відповідальності відповідача
зазначено в Полісі № АВ/3468068 від 09
липня 2012 року.

Згідно статті 9
Закону розмір страхової
суми за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 50 тисяч
гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст.. 28 Закону шкода,
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана,
зокрема з пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу.

Згідно ст..29 Закону узв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з
метою порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.. 33 Закону у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати),
водій транспортного засобу, причетний
до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема,
дотримуватися передбачених правилами
дорожнього руху обов'язків водія,
причетного до дорожньо-транспортної
пригоди (п.33.1.1.)

П.33.1.4 ст.33 Закону також передбачено,
що у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.

Згідно п. 33.2. даної статті у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди за участю лише забезпечених
транспортних засобів, за умови
відсутності травмованих (загиблих)
людей, а також за згоди водіїв цих
транспортних засобів щодо обставин її
скоєння, за відсутності у них ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, ці водії
мають право спільно скласти
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду. У такому разі водії
транспортних засобів після складення
зазначеного в цьому пункті
повідомлення мають право залишити
місце дорожньо-транспортної пригоди
та звільняються від обов'язку
інформувати відповідні підрозділи МВС
України про її настання. У разі
оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
відповідних підрозділів МВС України
розмір страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, не може
перевищувати максимальних розмірів,
затверджених Уповноваженим органом за
поданням МТСБУ, що діяли на день
настання страхового випадку.

Відповідно п. 33.3. зазначеної статті
водії та власники транспортних
засобів, причетних до
дорожньо-транспортної пригоди,
власники пошкодженого майна
зобов'язані зберігати пошкоджене
майно (транспортні засоби) у такому
стані, в якому воно знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, до тих
пір, поки його не огляне призначений
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
представник (працівник, аварійний
комісар або експерт), а також
забезпечити йому можливість провести
огляд пошкодженого майна
(транспортних засобів). Особи,
зазначені в цьому пункті,
звільняються від обов'язку збереження
пошкодженого майна (транспортних
засобів) у такому стані, в якому воно
знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, у разі
якщо не з їхньої вини протягом десяти
робочих днів після одержання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду його
уповноважений представник не
прибув до місцезнаходження такого
пошкодженого майна.

Статтею 35 Закону , зокрема ,
передбачено, що для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

В судовому засіданні встановлено, що
після ДТП робітники ДАІ не
викликались, учасники ДТП прийшло до
згоди, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2, у
зв'язку із чим позивачем та ОСОБА_2 17
лютого 2013 року було спільно складено
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду.

Судом також встановлено, що позивач
у передбачений вимогами п.33.1.4 ст.33
Закону строк, а саме, 19 лютого 2013 року
звернувся до відповідача з
повідомленням про настання події зі
страхування, яка сталась 17 лютого 2013
року, й надав відповідні документи,
які були прийняті відповідачем.

Згідно ст..34 Закону страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів з дня отримання повідомлення про
настання події, що містить ознаки
страхового випадку, розпочати її
розслідування, у тому числі здійснити
запити щодо отримання відомостей,
необхідних для своєчасного здійснення
страхового відшкодування. (34.1.)

Протягом 10 робочих днів з дня
отримання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або
до місцезнаходження пошкодженого
майна для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
(34.2.)

Для визначення причин настання
страхового випадку та розміру
збитків страховиком та МТСБУ
залучаються їх працівники.
Страховиком, МТСБУ та потерпілими
також можуть залучатися аварійні
комісари, експерти або юридичні
особи, у штаті яких є аварійні комісари
чи експерти. (34.4.)

Звітом № 2606 про вартість
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу KIA CLARUS
, номерний знак НОМЕР_1 , яка
проведена 1 квітня 2013 року (вих. № 2606/0313
від 15 березня 2013 року) , складеного
оцінювачем А.В. Стрілець за
замовленням ЗАТ «Український
страховий дім» ( заявка на проведення
оцінки № 13-2384 від 26 лютого 2013 року)
встановлено, що матеріальний збиток,
завданий власнику даного
транспортного засобу внаслідок його
пошкодження складає 8 869,57 грн. з
урахуванням ПДВ ( ПДВ на вартість
необхідних для ремонту матеріалів та
складових) . (а.с.17-25 ).

Статтею 35 Закону передбачено, що для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має
право на отримання відшкодування,
протягом 30 днів з дня подання
повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

12 квітня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про виплату йому
страхового відшкодування.

Відповідно до ст..36 Закону страховик
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ), керуючись
нормами цього Закону, приймає
вмотивоване рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).
Рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
приймається у зв'язку з визнанням
майнових вимог заявника або на
підставі рішення суду, у разі якщо
спір про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
розглядався в судовому порядку. Якщо
розмір заподіяної шкоди перевищує
страхову суму, розмір страхової
виплати (регламентної виплати) за
таку шкоду обмежується зазначеною
страховою сумою.

У разі оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
відповідних підрозділів МВС України
розмір страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, не може
перевищувати максимальних розмірів,
затверджених Уповноваженим органом за
поданням МТСБУ.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з
дня узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має
право на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду, але
не пізніш як через 90 днів з дня
отримання заяви про страхове
відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його. Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи (її представника), сума, що
відповідає розміру оціненої шкоди,
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку
на додану вартість. При цьому
доплата в розмірі, що не перевищує
суми податку, здійснюється за умови

отримання страховиком (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону,
- МТСБУ) документального підтвердження
факту оплати проведеного ремонту. Якщо
у зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди,
оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик
має право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода
розглядається в цивільній,
господарській або кримінальній
справі, перебіг цього строку
припиняється до дати, коли страховику
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ) стало відомо
про набрання рішенням у такій справі
законної сили.

У разі якщо заява про здійснення
страхового відшкодування чи інші
документи, необхідні для прийняття
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної

виплати), подані з порушенням строку,
встановленого цим Законом, строк
прийняття рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та його
виплату збільшується на кількість
днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня
прийняття відповідного рішення
страховик (МТСБУ) зобов'язаний
направити заявнику письмове
повідомлення про прийняте рішення.

Якщо водії транспортних засобів
скористалися правом, передбаченим
пунктом 33.2 статті 33 цього Закону,
страховик відшкодовує виключно шкоду,
визначену статтями 29 та 30 цього
Закону.

Виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили
страхове відшкодування за
договором майнового страхування
(крім регламентної виплати,
передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1
статті 41 цього Закону), лікування
потерпілих та інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
шляхом безготівкового розрахунку.

За кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування (регла
ментної виплати) з вини страховика
(МТСБУ) особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи,
якщо вона була передбачена договором
страхування.

Рішення страховика (МТСБУ) про
здійснення або відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) може бути
оскаржено страхувальником чи особою,
яка має право на відшкодування, у
судовому порядку.

У зв'язку із тим, що відповідачем
відповідна виплата проведена не була,
позивач на адресу відповідача
направив заяву від 29 липня 2013 року з
вимогою провести виплату страхового
відшкодування або направити письмова
повідомлення про відмову у виплаті
страхового відшкодування. (а.с. 26-27, 28).

ПАТ «Український Страховий Дім» своїм
листом від 14 серпня 2013 року,
підтвердження про отримання якого
відсутнє, повідомило ОСОБА_1 , що
рішення про виплату або відмову у
виплаті йому страхового відшкодування
буде прийнято після завершення
самостійного встановлення причин,
обставин події, що має ознаки
страхового випадку, отримання всіх
документів, які містять відомості про
причини, обставини настання заявленої
події та необхідні для прийняття
обґрунтованого рішення.

Листом від 30 вересня 2013 року,
підтвердження про отримання якого
відсутнє, ПАТ «Український Страховий
Дім» повідомило позивача про те, що з
метою прийняття обґрунтованого
рішення Страховиком були вжиті заходи
щодо самостійного з'ясування причин та
обставин заявленої події. Так, з метою
отримання консультації аварійного
комісара відбулось звернення до ТОВ
«Експертум-АВЕ», згідно із висновком
№ 4551/0813 від 24 вересня 2013 року якого у
зв'язку із некоректним заповненням
повідомлення про ДТП неможливо
однозначно віднести ДТП до однієї із
типових схем, визначити повну картину
ДТП, встановити , з якої причини (з чиєї
вини) сталась ДТП, на підставі чого у
зв'язку із неналежним виконанням
визначених чинним законодавством
обов'язків щодо складання
повідомлення про ДТП, Страховиком
було прийнято рішення про відмову у
виплаті ОСОБА_1 страхового
відшкодування.

Статтею 37 Закону передбачені підстави
для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) , зокрема , п.
37.1.3. невиконання потерпілим або іншою
особою, яка має право на отримання
відшкодування, своїх обов'язків,
визначених цим Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
(МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди,
причини та обставини її настання або
розмір заподіяної шкоди. Рішення
страховика про відмову у здійсненні
страхової виплати повідомляється
страхувальнику у письмовій формі з
обґрунтуванням причин відмови.

Згідно частини 1 та 2 статті 990 ЦК
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).
Страховий акт (аварійний
сертифікат) складається страховиком
або уповноваженою ним особою у
формі, що встановлюється страховиком.

Статтею 991 ЦК України передбачено
підстави , коли страховик має право
відмовитися від здійснення страхової
виплати , та зазначено , що договором
страхування можуть бути передбачені
також інші підстави для відмови
здійснити страхову виплату, якщо це
не суперечить закону. Рішення
страховика про відмову здійснити
страхову виплату повідомляється
страхувальникові у письмовій формі з
обґрунтуванням причин відмови.

Комісією ПрАТ «Український
Страховий Дім» 30 вересня 2013 року
складено Страховий акт № АВ /3468068/1,
згідно висновку якого комісія дійшла
до висновків, що згідно ст..37 Закону
підставою для відмови ОСОБА_1 у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати) відповідно до
п.37.1.3 є невиконання потерпілим або
іншою особою , яка має право на
отримання відшкодування, своїх
обов'язків, визначених цим Законом,
якщо це призвело до неможливості
страховика (МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди», у зв'язку із чим
ПрАТ «Український Страховий Дім» не
має правових підстав для здійснення
виплати страхового відшкодування .
Підставою для визначення розміру
збитку зазначено зазначено на Звіт за
вих.. № 4551/0813 від 24 вересня 2013 року ТОВ
«Експертум-АВЕ».

Тобто, в судовому засіданні
встановлено, що рішення про відмову у
виплаті ОСОБА_1 страхового
відшкодування прийнято з порушенням
строків, передбачених ст..36 Закону.

При цьому, в даному страховому
акті зазначено про інший пошкоджений
транспортний засіб - CEED, номерний знак
НОМЕР_1, при тому, що номерний знак
транспортного засобу, який належить
позивачеві є НОМЕР_1.

З повідомлення за вих.. № 4551/0813 від 24
вересня 2013 року, складеного
спеціалістом ТОВ «Експертум-АВЕ»
Стрілець В.Г. , та на яке у якості
підстави для відмови у виплаті ОСОБА_1
страхового відшкодування, посилається
комісія ПрАТ «Український Страховий
Дім» в Страховому акті № АВ /3468068/1 від
30 вересня 2013 року , зазначаючи його як
Звіт, вбачається , що спеціаліст
Стрілець В.Г., розглянувши повідомлення
про ДТП (Європротокол), надіслане для
проведення консультації аварійного
комісара по ДТП від 17 березня 2013 року ,
прийшов до висновку, що на
Європротоколі від 17 березня 2013 року,
коректно не заповнено п.13 - «Схема
пригоди, коли сталося зіткнення» - не
заповнено п.1-5. Також показано лише два
об,єкта без первинного контакту цих
об,єктів, тобто відсутні
характеристики Схеми пригоди, описані
у п.7.11 Інструкції щодо заповнення
Повідомлення про ДТП (Європротокол) .
Відповідно до додатку до Інструкції -
«Типові схеми дорожньо-транспортних
пригод», згідно п.3 наявні значні
суперечності, що не дозволяють
однозначно віднести ДТП до одного зі
зазначених типів та визначити
обставини при яких воно склалось.
Таким чином, повідомлено, що
некоректне заповнення усіх пунктів
Повідомлення про ДТП (Європротокол) - є
грубим порушенням чинного
законодавства (п.4 Інструкції щодо
заповнення Повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду») а
визначити повну картину ДТП, а головне
з якої причини сталося ДТП (чиєї вини) є
неможливим згідно Схеми пригоди, яку
також неможливо віднести до жодної з
типових схем.

При цьому суд зазначає ,що в даному
повідомленні вказано дату іншого ДТП -
17 березня 2013 року, проте ДТП за участю
заінтересованих осіб, відбулося 17
лютого 2013 року.

Частиною 1 статті 25 Закону України
«Про страхування» визначено, що
здійснення страхових виплат і
виплата страхового відшкодування
проводиться страховиком згідно з
договором страхування на підставі
заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі,
що визначається страховиком.

Згідно частини 2 даної статті
аварійні комісари - особи, які
займаються визначенням причин
настання страхового випадку та
розміру збитків, кваліфікаційні
вимоги до яких встановлюються
актами чинного законодавства України.

Відповідно до частини 3 даної статті
страховик та страхувальник мають
право залучити за свій рахунок
аварійного комісара до розслідування
обставин страхового випадку.
Страховик не може відмовити
страхувальнику в проведенні
розслідування і повинен ознайомити
аварійного комісара з усіма
обставинами страхового випадку,
надати всі необхідні матеріальні
докази та документи.

Частиною 4 даної статті визначено,
що у разі необхідності страховик або
Моторне (транспортне) страхове бюро
можуть робити запити про відомості,
пов'язані із страховим випадком, до
правоохоронних органів, банків,
медичних закладів та інших
підприємств, установ і організацій, що
володіють інформацією про обставини
страхового випадку, а також можуть
самостійно з'ясовувати причини та
обставини страхового випадку.

Частиною 5 даної статті передбачено,
що підприємства, установи та
організації зобов'язані надсилати
відповіді страховикам та Моторному
(транспортному) страховому бюро на
запити про відомості, пов'язані із
страховим випадком, у тому числі й
дані, що є комерційною таємницею. При
цьому страховик та Моторне
(транспортне) страхове бюро несуть
відповідальність за їх розголошення в
будь-якій формі, за винятком випадків,
передбачених законодавством України.

05 січня 1998 року постановою Кабінету
Міністрів України від 5 січня 1998 р. N 8
затверджено Типове положення про
організацію діяльності аварійних
комісарів , яке встановлює загальні
умови та порядок провадження
діяльності аварійних комісарів, які
з'ясовують причини настання
страхового випадку та визначають
розмір збитків відповідно до Закону
України "Про страхування" .

Відповідно до п. 12 Типового
положення з'ясування обставин і причин
настання страхового випадку
провадиться на підставі заяви
страховика (страхувальника), наданих
ним матеріалів, а також матеріалів і
документів, які аварійний комісар має
право вимагати.

Пунктом 14 Типового положення
визначено у разі потреби аварійний
комісар може робити запити про
відомості, пов'язані із страховим
випадком, до правоохоронних органів,
банків, медичних закладів та інших
підприємств, установ, організацій, що
володіють інформацією про обставини
страхового випадку, та отримувати
пояснення у письмовій формі про
причини і розмір заподіяної шкоди
від фізичних осіб, причетних до даного
страхового випадку.

Згідно пункту 15 зазначеного вище
Типового положення в окремих випадках
для з'ясування обставин і причин
настання страхового випадку та
визначення розміру заподіяної шкоди
аварійний комісар проводить або
організовує проведення необхідної
експертизи.

Згідно п. 16 на підставі проведеного
дослідження і зібраних документів
аварійний комісар складає аварійний
сертифікат.

Аварійний сертифікат - це документ,
в якому зазначаються обставини і
причини настання страхового випадку
та розмір заподіяної шкоди.

Згідно до п. 17-21 даного Типового
положення в аварійному сертифікаті
зазначаються достовірні дані, які
підтверджують об'єктивну інформацію
про обставини і причини настання
страхового випадку та розмір
заподіяної шкоди. Аварійний комісар,
який складає аварійний сертифікат,
несе персональну відповідальність за
достовірність відомостей, зазначених
у ньому. Аварійний сертифікат
підписується аварійним комісаром, що
з'ясував обставини і причини
настання страхового випадку, і
завіряється штампом. Аварійний
сертифікат складається у двох
примірниках, один з яких видається
страховику (страхувальнику), а
другий зберігається в аварійного
комісара. Зібрані матеріали (довідки,
акти експертиз, малюнки, схеми тощо)
видаються як додаток до аварійного
сертифіката. У разі потреби аварійний
комісар складає рапорт, в якому
докладно описує обставини та причини
настання страхового випадку.

Судом встановлено, що у порушення
вищевказаних вимог аварійним
комісаром 24 вересня 2013 року складено
повідомлення за вих.. № 4551/0813, а не, як
передбачено Типовим положенням,
аварійний сертифікат, та дане
повідомлення не містить додатку.

Пунктом 2 Додатку до Інструкції
щодо заповнення повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоди «Типові
схеми дорожньо-транспортної пригоди»,
який визначає порядок застосування
типових схем ДТП та розподілу
відповідальності учасників ДТП за
заподіяну ними шкоду під час розгляду
документів про ДТП, оформлені без
участі уповноважених на те працівників
міліції, визначено, що у випадку
виявлення суперечностей в обставинах,
зазначених у п. 12 Повідомлення і в
схемі ДТП, наведеної у п.13 Повідомлення,
рішення приймається Страховиком чи
МТСБУ в сукупності інформації,
зазначеної у п.12,13 Повідомлення.

Пунктом 3 Додатку передбачено, що за
наявності значних суперечностей, що
не дозволяють однозначно віднести ДТП
до одного із зазначених типів,
Страховик чи МТСБУ мають зробити
висновок про неможливість
застосування Типових схем та провести
додаткове розслідування.

Судом встановлено, що страховиком
додаткове розслідування по даному
факту не провадилось,що суперечить
вимогам законодавства.

З урахуванням наведеного, суд
вважає, що рішення про відмову ОСОБА_1
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати) прийнято
відповідачем на підставі документу ,
який не відповідає вимогам
вищезазначеного Типового положення,
без проведення додаткового
розслідування , у зв,язку із чим
вважає необхідним визнати
незаконними дії ПАТ «Український
Страховий Дім» по винесенню рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування ОСОБА_1 ( страховий акт №
АВ/3468068/1 від 30 вересня 2013 р.), та
скасувати даний страховий акт.

Суд вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача
страхове відшкодування , розмір якого
визначено Звітом № 2606 про вартість
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу KIA CLARUS
, номерний знак НОМЕР_1 , складеного
оцінювачем А.В. Стрілець за
замовленням ЗАТ «Український
страховий дім», зменшивши його на суму
франшизи - 510 грн., яка визначена в
Полісі страхування, а саме, в розмірі
8359,57 грн. (8 869,57 грн - 510 грн. (сума
франшизи) = 8359,57 грн.) , оскільки згідно
п.п.12.1 ст. 12. Закону розмір франшизи
при відшкодуванні шкоди, заподіяної
майну потерпілих, встановлюється
при укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Посилання відповідача на те, що
до витрат, у зв'язку із відновлювальним
ремонтом не повинно бути включений 20%
ПДВ, тобто 1773,91 грн. з зазначенням на
вимоги ст..7 Закону України «Про
податок на додану вартість» , суд не
приймає до уваги, оскільки Закон
України «Про податок на додану
вартість» втратив чинність на
підставі Податкового кодексу України
N 2755-VI ( 2755-17 ) від 02.12.2010, ВВР, 2011, N 13-14, N
15-16, N 17, ст.112

Крім того, з висновку експерта
вбачається, що при визначенні
вартості ремонту пошкодженого
автомобіля до її складу включено ПДВ
лише на матеріали та складові, а
відповідачем не надано доказів на
підтвердження того, що позивач має
можливість придбати їх для ремонту
автомобіля за вартістю, яка не є базою
оподаткування ПДВ. Окрім цього,
зменшення суми страхової виплати на
суму ПДВ не передбачено
законодавством, оскільки ПДВ
включається до ціни товарі та послуг, і
, хоча сплачується платником податку,
але за рахунок коштів покупця.

Суд вважає необхідним
задовольнити вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача пені за
кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування
(регламентної виплати) за період з 13
липня по 16 грудня 2013 року .

Згідно статті 992 ЦК України у разі
несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати страховик
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом.

Згідно частини 1 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї
події.

Частиною 1 статті 549 ЦК України
визначено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Згідно частини 3 зазначеної статті
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини1 статті 550 ЦК
України право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

З урахуванням викладеного суд
вважає встановленим, що прострочення
ОСОБА_1 виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати),
сталося з вини страховика, у зв'язку
із чим суд у відповідності до вимог
ст..36 Закону знаходить необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача пеню за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати),
з розрахунку подвійної облікової
ставки Національного банку України,
яка діє протягом періоду, за який
нараховується пеня, а саме, за період з
13 липня по 16 грудня 2013 року у розмірі
474,55 грн., виходячи з наступного
розрахунку:

за період з 13 липня по 12 серпня 2013 року
у розмірі 99,40 грн. :

8359,57 грн. (розмір невиплаченого
страхового відшкодування за
вирахуванням суми франшизи) х 0,038356
/розмір подвійної облікової ставки у
день (14% подвійна облікова ставка НБУ
за даний період , згідно постанови НБУ
від 06.06.2013 р. № 209 розмір облікової
ставки на даний період -7%) : 365
(кількість днів року)/ х 31 (кількість
днів прострочки) :100%

за період з 13 серпня по 16 грудня 2013
року у розмірі 375,15 грн. :

8359,57 грн. (розмір невиплаченого
страхового відшкодування за
вирахуванням суми франшизи) х 0,035616
/розмір подвійної облікової ставки у
день (13% подвійна облікова ставка НБУ
за даний період , згідно постанови НБУ
від 06.06.2013 р. № 209 розмір облікової
ставки на даний період -6,5%): 365
(кількість днів року)/ х 126 (кількість
днів прострочки) :100% = 375,15 грн.

Суд вважає необхідним
задовольнити вимоги позивача та
стягнути на його користь з відповідача
три проценти річних від простроченої
суми.

Так, статтею 625 ЦК України , зокрема,
передбачено, що боржник , який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Таким чином, розмір 3 % річних , які
підлягають стягненню на користь
позивача становить

107,87 грн., виходячи з наступного
розрахунку:

8359,57 грн. (розмір заборгованості ) х3%
х 157 (кількість днів прострочки за
період з 13 липня по 16 грудня 2013 року) :
365 :100 %

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати
присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

З урахуванням вищезазначених вимог,
суд вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача
повернення судових витрат
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог , а саме, 445,04 грн. з
наступного розрахунку:

Позивач, звертаючись з позовом про
стягнення з відповідача матеріальної
шкоди у розмірі 9487,51 грн. (8869,57 +503,49+114,45)
, сплатив судовий збір за подання до
суду позовної заяви майнового
характеру у розмірі 229,40 грн. Судом в
цієї частині позов задоволено
частково, та стягнуто з відповідача на
користь позивача у відшкодування
матеріальної шкоди 8941,99 грн. ( 8359,57
грн.+ 474,55 грн, + 107,87 грн.), що становить
0 ,94 частини позову (8941,99 грн. : 9487,51 грн.).
Таким чином, з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути у
повернення судового збору за подання
позову майнового характеру - 215,64 грн.
(229,40х.0,94 ), та повернення судового збору
у розмірі 229,40 грн., сплаченого
позивачем за подання до суду позову
немайнового характеру, а загалом - 445,04
грн.

Керуючись ст.ст.
509,526,530,549,550,625,979,980,988,990-992 ЦК України,
ст.. 3,5,6,9,12,28,29,33-37 Закону України «
Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст..25 Закону України «Про
страхування», ст. 10,60,88,213-215
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Приватного акціонерного
товариства «Український страховий
дім» (страховий акт № АВ/3468068/1 від
30 вересня 2013 року ) про відмову у
здійсненні ОСОБА_1 страхового
відшкодування визнати незаконним та
скасувати.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Український страховий
дім» (р/рах 80 ПАТ
«Укрбізнесбанк м.Донецьк МФО 334969
) на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж.
м.Харцизька, ІПН НОМЕР_5, страхове
відшкодування у розмірі 8359,57 грн., пеню
за прострочення виплати страхового
відшкодування у розмірі 474,55 грн, 3 %
річних від простроченої суми 107,87 грн.,
загалом - 8941,99 грн.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» (р/рах 80 ПАТ
«Укрбізнесбанк м.Донецьк МФО 334969
) на користь
ОСОБА_1 повернення судового збору -
у розмірі 445,04 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 4
лютого 2014 року.

Суддя: