АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О. В. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 жовтня 2014 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача,
посилаючись на те, що між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого
є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був
укладений договір № б/н від 19.01.2006 року,
згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 5000,00 грн., у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з «Умовами та правилами надання
банківських послуг», «Правилами
користування платіжною карткою» та
«Тарифами Банку», які викладені на
банківському сайті, складає між ним та
Банком Договір, що підтверджується
підписом у заяві. Відповідач у
порушення умов договору зобов'язання
належним чином не виконував, у зв'язку з
чим за договором виникла
заборгованість станом на 05.05.2014 року у
сумі - 30265,70 грн. Від цієї суми
заборгованості віднімається сума у
розмірі 9245,10 грн., яка була задоволена
судовим наказом Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
16.10.2008 р. з відповідача на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», різниця становить 21020,60
грн., а також штрафи відповідно до умов
договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина), 1051,03 грн. - штраф (процентна
складова), отже заборгованість до
стягнення становить 22571,63 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач
просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 19.01.2006 року
у розмірі 22571,63 грн. та судові витрати по
справі.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 жовтня 2014 року у задоволенні позовних
вимог позивача відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та постановити
нове рішення, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником всіх
прав та обов'язків, якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір № б/н від 19.01.2006 року, згідно
якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі
5000,00 грн., у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Суд встановив, що відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг»,
«Правилами користування платіжною
карткою» та «Тарифами Банку», які
викладені на банківському сайті,
складає між ним та Банком Договір, що
підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил
надання банківських послуг, -
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Згідно п.6.6 Умов та правил надання
банківських послуг, - У разі
невиконання зобов'язань за Договором,
на вимогу Банку виконати зобов'язання з
повернення Кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати
за витратами коштів в межах платіжного
ліміту з метою запобігання виникнення
Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил
надання банківських послуг.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг, - при
порушенні позичальником строків
платежів по якомусь з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Відповідно до п. 5.6 «Правил
користування платіжною карткою».
Боржник доручає списувати з будь якого
рахунку відкритого в Банку в частості з
Картрахунку грошові кошти для
здійснення платежу з ціллю повного або
часткового погашення боргових
зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил
надання банківських послуг» за
незгодою зі зміною Правил та/або
«Тарифів Банку», які викладені на
банківському сайті позичальник
зобов'язується надати Банку письмову
заяву про розірвання цього Договору та
погасити виниклу перед Банком
заборгованість.

На підставі п. 5.3 «Умов та правил
надання банківських послуг». Банк має
право на зміну Тарифів, які викладені
на банківському сайті, а також інших
умов обслуговування рахунків

Згідно п. 4.6 «Умов та правил надання
банківських послуг» Клієнт доручає
Банку здійснювати списання грошових
коштів з рахунків Клієнта, відкритих в
валюті кредитного ліміту, в межах суми,
підлягаючих сплаті Банку за даним
договором, при настанні строків
платежів, а також списання грошових
коштів з картрахунку у разі настання
строків платежів за іншими договорами
Клієнта в межах, встановлених цими
договорами (договірне списання), в
межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 «Правил
користування платіжною карткою», Банк
має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у встановленої Банком долі в
разі невиконання боржником своїх
боргових та інших обов'язків за цим
Договором.

Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання
банківських послуг» У разі порушення
власником або довіреною особою вимог
діючого законодавства України та/або
умов даного Договору та/або у разі
виникнення Овердрафту Банк має право
призупинити здійснення розрахунків по
карті (заблокувати карту) та/або
визнати карту недійсною до моменту
усунення порушень, а також вимагати
дострокового виконання боргових
обов'язків в цілому або у встановленою
Банком часткою у разі невиконання
власником або довіреною особою
власника своїх боргових обов'язків та
інших обов'язків за цим Договором.

Відповідно до п. 5.5.1 «Правил
користування платіжною карткою» За
несвоєчасне виконання боргових
обов'язків (використання простроченого
Кредиту та Овердрафту) Власник карти
сплачує проценти за підвищеною
процентною ставкою або додаткову
комісію, розміри яких встановлюються
Тарифами, які викладені на
банківському сайті.

Відповідач у судовому засіданні
наполягав на тому, що позивач звернувся
до суду із позовом про стягнення
заборгованості лише у 2014 року, тобто із
порушенням трирічного строку позовної
давності.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. 257, ч. 2 ст. 258, 261, 266, 267, 527, 610, 629, ч. 1 ст.
1049, ч. 2 ст. 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову, оскільки відсутні підстави для
поновлення Банку строків звернення з
відповідним позовом до суду, а також
зважаючи на те що, відповідачем у
судовому засіданні заявлено
клопотання про застосування строку
позовної давності, який сплинув.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України -
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
зазначене вище правило застосовується
й до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Апелянт в апеляційній скарзі
посилається на те, що сторони у
письмовій формі домовились про
збільшення строку позовної давності
стосовно виконання умов договору,
встановивши строк дії договору, що
рівний строку дії картрахунку.
Оскільки до Банку відповідач не надав
письмової заяви про закриття
картрахунку, строк дії Карти
відповідача було продовжено на такий
же строк. На підставі продовження
строку дії Карти, строк дії кредитного
договору також було продовжено на
строк дії Карти. Таким чином,
правовідносини боржника з Банком
тривають по сьогоднішній день.

Однак, з матеріалів справи вбачається
строк, на який видана платіжна карта
позичальнику, це 12 місяців (а.с.14), що
передбачено п.9.12 Умов та Правил надання
банківських послуг.

Строк позовної давності сторонами
договору не був обумовлений, як це
зазначено у ст. 259 ЦК України, тому до
спірних правовідносин застосовується
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою 20.05.2014 року, тобто після спливу
строку позовної давності, який
закінчився у січні 2009 року (2006 +3=2009).

Позивач - банк не заявив суду щодо
поновлення строку позовної давності. З
матеріалів справи не вбачається
підстав для визнання пропуску строку
банком з поважних причин.

Позивач - банк продовжував щомісячно
нараховувати проценти та штрафні
санкції за прострочення зобов'язання
по поверненню кредитних коштів після
припинення відповідачем здійснення
операцій по кредитній картці, що
свідчить про обізнаність позивача про
порушення свого права.

Відповідно до вимог статті ч. 1 ст. 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Враховуючи заявлене відповідачем
клопотання про застосування строків
позовної давності, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, що згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України
є підставою для відмови у задоволенні
позову.

Тому, доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для
скасування чи зміни рішення суду. Крім
того, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
В.С. Городнича

Судді:
О.П. Варенко

О.В. Лаченкова