У х в а л а

іменем україни

30 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: центр державного
земельного кадастру при Держкомземі
України Харківського районного
відділу по Харківській області,
приватний нотаріус Харківського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_6 про
визнання недійсними договорів
купівліпродажу, державного акту на
право власності на земельну ділянку,
встановлення факту за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
25 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 13 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 25 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 13 листопада 2013 року, позов
задоволено частково.

Визнано частково недійсним договір
купівлі-продажу садового будинку
АДРЕСА_1, садове товариство
«Осводівець», укладений 17 лютого 2006
року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_6 в частині
відчуження 61/200 частин будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
61/200 частин садового будинку АДРЕСА_1,
садове товариство «Осводівець», з
відповідною частиною надвірних
будівель. 139/200 частин садового будинку
АДРЕСА_1, садове товариство
«Осводівець», з відповідною частиною
надвірних будівель залишено у
власності ОСОБА_5.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені у справі рішення,
посилаючись на їх необґрунтованість та
неправильне застосування норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних
судових рішень не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. 342 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Таким чином, касаційну скаргу на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 25 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 13 листопада 2013
року слід відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 25 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 13 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. ГорелкінаІ.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко