УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державної казначейської служби
України, треті особи: Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області, Ленінського
районного відділу вінницького
міського управління Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області, про
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду, за касаційною
скаргою Державної казначейської
служби України на рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 06 вересня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 18 червня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що постановою слідчого
РВ ВМУ МВС України у Вінницькій області
від 25 лютого 2011 року щодо нього
порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
176 КК України, під час провадження в
якій до нього застосовано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.
Ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 26 грудня 2011 року вказану
постанову скасовано. Ураховуючи
викладене, позивач просив суд стягнути
з відповідача за рахунок коштів
Державного бюджету України шляхом
списання з єдиного казначейського
рахунку на його користь в порядку
відшкодування шкоди, завданої
незаконним діями органів досудового
слідства, заподіяну йому матеріальну
шкоду у розмірі 43 850 грн та моральну
шкоду у розмірі 15 тис. грн, а також
витрати на правову допомогу у розмірі 12
тис. грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 06 вересня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 18 червня 2013 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з
Державної казначейської служби
України за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання з
єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_4 10 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди та 8 тис.
грн на відшкодування витрат, пов'язаних
з наданням правової допомоги. У решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі Державна
казначейська служба України просить
скасувати зазначені судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов ОСОБА_4, з висновками
якого погодився апеляційний суд, на
підставі доказів, наданих сторонами й
належним чином оцінених судом (ст. 212
ЦПК України), дійшов правильного
висновку про наявність підстав для
відшкодування моральної шкоди
позивачу на підставі Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду».

Доводи касаційної скарги про неналежне
повідомлення Державної казначейської
служби України про призначення
судового засідання в апеляційному суді
спростовуються матеріалами справи (а.с.
322).

Інші доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної
казначейської служби України
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 06 вересня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 18 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко