04.02.2014 року Пролетарський районний суд
міста Донецька у складі:
головуючого судді
представника позивача
представникі відповідача
розглянувши у відкритому
судовому засіданні матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житлом та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
жилим приміщенням та вселення щодо
ухвалення додаткового рішення, -
Рішенням Пролетарського районного
суду м. Донецька від 15.01.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
житлом було задоволено у повному
обсязі, у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщення та вселення відмовлено.

Зазначене судове рішення було
оскаржене ОСОБА_3 до Апеляційного суду
Донецької області.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 27.01.2014 року зазначену
цивільну справу було повернуто до суду
першої інстанції для вирішення питання
щодо ухвалення додаткового рішення,
оскільки в рішенні Пролетарського
районного суду м. Донецька від 15.01.2014
року не було вирішено питання про
розподіл судових витрат, а також щодо
вимоги позивача про зняття ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Частина 1 ст. 220 ЦПК України передбачає,
що суд, що ухвалив рішення, може за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи ухвалити
додаткове рішення, якщо стосовно
якої-небудь позовної вимоги, з приводу
якої сторони подали докази і давали
пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд
ухвалює додаткове рішення після
розгляду питання в судовому засіданні
з повідомленням сторін. Їх присутність
не є обов'язковою.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснили,
що не заперечують проти винесення
додаткового рішення стосовно судових
витрат. Разом з тим немає підстав для
розгляду вимог про зняття з реєстрації
відповідача ОСОБА_3 Так під час
судового засідання під час розгляду
справи по суті ними було чітко
визначені вимоги та зазначено, що
позовна заява, яка підлягає розгляду
викладена у друкованій формі.
Рукописна заява не є юридично
грамотною, а тому її вимоги стороною не
підтримувались.

Всі позовні вимоги ОСОБА_1 судом
розглянуто, а тому підстав для
винесення додаткового рішення в цій
частині не має.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_4 заперечували проти винесення
додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Так, рішенням суду від 15.01.2014 року не
було вирішено питання щодо стягнення
судових витрат.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Позовну заяву було подано до
Пролетарського районного суду м.
Донецька 30.10.2013 року. Тому, оскільки
позивач є інвалідом першої групи та на
підставі п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»
був звільнений від сплати судового
збору, тому судові витрати у розмірі
встановленому ст. 4 того ж закону в
редакції, яка діяла з 23.10.2013 року до
01.01.2014 року за подання позову
немайнового характеру у сумі 229,40 грн.
підлягають стягненню з відповідача до
доходу держави.

Що стосується розгляду вимоги,
зазначеної судом апеляційної
інстанції в ухвалі від 27.01.2014 р. то суд
виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Позивачем під час судового
розгляду було чітко визначено обсяг
позовних вимог, судом було з'ясовано
питання про суперечність двох позовних
заяв, після чого позивач уточнив, які
саме вимоги ним пред'явлені. Враховуючи
позицію позивача суд вважає, що підстав
для винесення додаткового рішення в
даному випадку не вбачається, оскільки
судом при винесенні рішення від 15.01.2014
р. були вирішені всі позовні вимоги,
заявлені сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ
«Про судовий збір», ст.ст. 11, 88, 220 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Постановити додаткове рішення по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням та вселення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН
НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на
користь держави судові витрати у сумі
229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40
коп.

На додаткове рішення суду може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Донецької області
через Пролетарський районний суд м.
Донецька.

Суддя:
О.М. Мачуський

04.02.2014