АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4281/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/101/14
Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В.
Доповідач Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Полтавської
області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року

в справі за позовною заявою Кредитної
спілки «Аккорд» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічною позовною
заявою ОСОБА_1 до кредитної спілки
«Аккорд» про визнання недійсним
договору,-

В С Т А НО В И Л А :

В червні 2013 року КС «Аккорд»
звернулася до суду з вказаним
позовом, зазначали, що між сторонами
укладений кредитний договір,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у розмірі 5500 грн. У зв'язку з
невиконанням відповідачем взятих
зобов'язань по поверненню кредитних
коштів, утворилась заборгованість у
розмірі 45 816 грн. 19 коп., яку позивач
просив стягнути з відповідача.

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зустрічними позовними вимогами
про визнання недійсним кредитного
договору, посилаючись на те, що спірний
договір не містить всіх істотних умов,
що передбачені законодавством, а саме
строк дії договору, строк повернення
кредиту, не містить розміру річної
відсоткової ставки, а вказана
процентна ставка 0,148 % за кожен день
користування кредитом є неправомірною.
Просив визнати кредитний договір №
П2251 недійсним.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року
позовні вимоги Кредитної спілки
«Аккорд» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної
спілки «Аккорд» заборгованість по
кредитному договору № П2251 від 18 лютого
2006 року у розмірі 45 816 грн. 19 коп., судові
витрати у розмірі 258 грн.16 коп., а всього
46 074 грн.37 коп.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав
рішення суду скасувати, вказуючи на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказував, що
судом безпідставно не було
застосовано правові наслідки
застосування строків позовної
давності, поза увагою місцевого суду
залишились його доводи щодо
недійсності кредитного договору.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про її часткове задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом , між
сторонами 18 лютого 2006 року був
укладений кредитний договір № П2251,
згідно п.п. 1.1 та 1.2 якого КС «Аккорд»
надала ОСОБА_1 кредит у розмірі 5500 грн.
на ремонт квартири. Цим кредитним
договором було визначено порядок та
графік сплати кредиту (а.с. 10).

Згідно додатку №1 «Рекомендований
графік платежів» сторонами Договору
встановлено, що відповідач повинен
здійснити останній платіж по
поверненню кредиту та сплаті процентів
25.02.2007 року.

п.2.7 Договору передбачено, що Спілка
має право достроково розірвати Договір
і повернути наданий кредит та
нараховані проценти (в тому числі
шляхом звернення на майно
Позичальника), звернувшись з позовом до
суду, якщо Позичальник протягом двох
місяців не сплатив взагалі або сплатив
не у повному обсязі платежі, узгоджені
Сторонами у рекомендованому графіку
платежів (додаток № 1).

Відповідачем не було сплачено
жодного платежу за період з 18.02.2006 рік
по 04.04.2012 рік (а. с. 5).

Внаслідок неналежного виконання умов
договору ОСОБА_1 утворилась
заборгованість в розмірі 45 816 грн. 19
коп., яка складається з: залишок кредиту
5500 грн.; залишок процентів 18 154,46 грн;
нараховані штрафні санкції 5500 грн.;
інфляційна складова та 3 % річних 16 661,73
грн.

Встановивши вказані обставини
місцевий суд правильно зробив
висновки про обґрунтованість
позовних вимог КС « Аккорд».

Разом з тим висновки місцевого суду
щодо дотримання КС « Аккорд» строків
позовної давності зроблені в супереч
вимог матеріального та процесуального
права.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Поряд зі встановленням порядку
пролонгації строку дії договору (п. 4.12.
розділ 4 Положення про кредитування
членів КС «Аккорд») сторони встановили
порядок і строки виконання боржником
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору (Додаток № 1 Рекомендований
графік платежів).

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем не було сплачено жодного
платежу по сплаті заборгованості за
кредитом за період з 18.02.2006 року по
04.04.2012 рік.

Розрахунок суми заборгованості, в
якому зазначено, що 26.07.2012 року
відповідачем сплачено 48,00 грн.
процентів, не є належним та допустимим
доказом, який підтверджує здійснення
платежу. Крім того зазначений платіж
здійснений за межами строку позовної
давності, тому не може свідчити про
перерив строків позовної давності.

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 11.06.2013 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст. 259 ЦК України.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

Зазначена правова позиція
сформульована в постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі № 6-116цс13.та № 6-120цс13.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У зв'язку з наведеним, висновок суду
про те, що, враховуючи пролонгацію
строку дії кредитного договору,
позивачем дотримано строк позовної
давності ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
рішення.

Право вимоги у Кредитної спілки
«Аккорд» на пред'явлення позову щодо
примусового стягнення в судовому
порядку заборгованості за кредитним
договором виникало з настанням часу
сплати чергового платежу, тобто
починаючи з наступного дня після
настання строку платежу.

Згідно з графіком платежів строк
позовної давності по першому
платежу розпочався з 25 березня 2006 року
(а.с.5) та існувало в межах загального
строку позовної давності до 25 березня
2009 року , по останньому платежу строк
позовної давності розпочався 26.02.2007
року та закінчився 25.02.2010 року.

До суду позивач звернувся 11.06.2013 року,
тобто за межами встановленого законом
строку позовної давності.

В ході судового розгляду справи
позивачем клопотання про поновлення
строків позовної давності заявлено
не було. Обставини якими позивач
обґрунтовував причини пропуску
звернення до суду , зокрема ту
обставину, що 21.05.2009 року у них були
вилучені оригінали кредитних
договорів та іншу бухгалтерську
документацію, яку їм було повернуто
лише 21.06.2012 року ( а. с. 16) поважними
причинами пропуску строку звернення
до суду колегією суддів не визнається
зв'язку з тим, позивач не був
позбавлений можливості в порядку
визначеному як КПК України, та вимог
ЦПК України звернутися до
правоохоронних органів з клопотанням
про видачу їм належних копій
бухгалтерських документів. Крім того,
бухгалтерські документ були вилучені
у позивача за 8 місяців до
закінчення строку позовної давності
по останньому платежу.

До суду позивачі звернулися після
закінчення річного терміну з моменту
повернення їм бухгалтерських
документів.

За таких обставин колегія суддів не
вбачає підстав для поновлення строку
позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду
першої інстанції з заявою, в якій
просив застосувати строки позовної
давності, доводи якої місцевим судом
належним чином не були перевірені (а. с.
71).

З врахуванням вищевикладеного колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність застосування у справі
строків позовної давності та
відмовити в задоволенні позовних
вимог КС «Аккорд» саме в зв'язку з
спливом строків позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 до КС «Аккорд»
про визнання кредитного договору
недійсним, місцевий суд вірно врахував
положення ст. 10, 60 ЦПК України, 215 ЦК
України та вірно прийшов до висновків,
що позивачем за зустрічним позовом не
надано жодних належних, допустимих та
безспірних доказів, які підтверджували
б, що зміст кредитного договору
суперечить нормам ЦК України, іншим
актам цивільного законодавства та
моральним засадам суспільства,
оскільки позичальник своїм підписом
засвідчив факт та згоду з умовами цього
договору, підтвердив свої права та
обов'язки за цим договором і погодився
з ними, підтвердив свою здатність
виконувати умови цього договору, та що
всі умови даного договору йому цілком
зрозумілі.

Місцевим судом також було встановлено,
що при підписанні кредитного договору
ОСОБА_1 мав повну цивільну
дієздатність, а тому повністю
усвідомлював свої дії, його
волевиявлення як учасника правочину
було вільним, відповідало його
внутрішній волі і було спрямоване на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені кредитним договором,
будь яких заперечень на час укладення
договору від відповідача не надходило.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
суду щодо безпідставності заявлених
зустрічних позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 303, 307, ч.1 п.3 п.4 ст. 309 , 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року в
частині задоволення позовних вимог КС
«Аккорд» - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову Кредитної спілки
«Аккорд» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в зв'язку зі спливом позовної давності.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом
двадцяти діб до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді : (підписи)

Копія згідно: