У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є,, Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування Дарницької
районної державної адміністрації у м.
Києві, про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 28 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулося до суду з
указаним вище позовом, у якому просило
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_2, площею 100,60 кв.м, що належить
на праві власності ОСОБА_3, шляхом її
продажу на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження для
задоволення вимог публічного
акціонерного товариства «Сведбанк
Інвест», який є правонаступником
закритого акціонерного товариства
«Сведбанк Інвест». За рахунок коштів,
отриманих від реалізації вказаної
квартири, задовольнити вимоги
публічного акціонерного товариства
«Сведбанк Інвест» у сумі 191 646,49 доларів
США та 301 680 грн 27 коп., а також вирішити
питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову зазначало, що 27
лютого 2008 року між ЗАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
на суму 140 тис. доларів США. У
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором між ним
та ОСОБА_3 був укладений договір
іпотеки, відповідно до якого було
передано в іпотеку нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_2. В період з 27
лютого 2008 року по 1 листопада 2008 року
зобов'язання зі своєчасної сплати
процентів за користування кредитними
коштами боржником виконувались
належним чином, проте з грудня
2008 року платежі за кредитним договором
припинилися, у зв'язку з чим виникла
заборгованість. На підставі цього
позивач звернувся до суду.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 28
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 17 червня 2014 року, позов ТОВ
«Кредитні ініціативи» задоволено.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 27 лютого 2008
року, а саме, квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 100,60 кв.м, житловою
площею 57,80 кв.м, що належить на праві
власності ОСОБА_3 Встановлено спосіб
реалізації предмету іпотеки, шляхом
продажу з прилюдних торгів в межах
процедури виконавчого провадження.
Встановлено початкову ціну для
реалізації предмету іпотеки за
договором іпотеки від 27 лютого 2008 року
на рівні ціни, не нижчої за звичайні
ціни на цей вид майна під час
проведення виконавчого провадження. За
рахунок коштів, отриманих від
реалізації вказаного предмету іпотеки,
задоволено вимоги ТОВ «Кредитні
ініціативи» за кредитним договором від
27 лютого 2008 року в сумі заборгованості
ОСОБА_3 - 191 646,49 доларів США та 301 680 грн 27
коп., з яких: заборгованість по кредиту -
135 919 доларів США, заборгованість по
процентам - 55 727,49 доларів США,
заборгованість по комісії - 70 420 грн 83
коп., заборгованість по пені за період з
14 січня 2011 року по 13 січня 2012 року - 222 205
грн 05 коп., заборгованість по пені за
комісію за період з 14 січня 2011 року по 13
січня 2012 року - 9 054 грн 39 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги виходив із того, що відповідач
взяті на себе кредитні зобов'язання
належним чином не виконав, а тому
наявні підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Судами установлено, що 27 лютого 2008 року
між ЗАТ «Сведбанк Інвест»,
правонаступником якого є ЗАТ
«Сведбанк», а в подальшому ПАТ
«Сведбанк Інвест», та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір за умовами
якого відповідач отримав у кредит 140
тис. доларів США зі сплатою 13 % річних
строком користування до 26 лютого 2028
року. З метою забезпечення виконання
кредитних зобов'язань між банком та
ОСОБА_4 укладено іпотечний договір,
предметом якого є трикімнатна квартира
АДРЕСА_2.

Відповідач належним чином взяті на
себе кредитні зобов'язання не виконує.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк»,
який в свою чергу є правонаступником
акціонерного комерційного банку
«ТАС-Комерцбанк», та факторинговою
компанією «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу №15, відповідно до
умов якого банк відступає фактору свої
права вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
боржниками, право на вимогу якої
належить банку згідно документації. У
той же день, 28 листопада 2012 року між ТОВ
«ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні
ініціативи» також укладено договір
факторингу.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» передбачено право
іпотекодержателя задовольнити свої
вимоги за основними зобов'язаннями
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі: рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до п. 3.1.2 договору іпотеки
іпотекодержатель має право в разі
порушення іпотекодавцем зобов'язань
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки відповідач взяті на себе
кредитні зобов'язання належним чином
не виконує, станом на 13 січня 2012 року
кредитна заборгованість становила 191
646,49 доларів США, тому суди дійшли
правильного висновку про наявність
підстав для звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Крім того, посилання ОСОБА_4 на норми
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» є помилковим,
оскільки сам по собі наведений вище
Закон України не може бути підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки на час його
ухвалення місцевий суд і не міг його
застосувати, так як його не існувало, а
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду з огляду
на те законодавство, яке існувало на
час його ухвалення.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для їх скасування
відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 28
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 17 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко