22-ц/775/1613/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Ікорська Є.С.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Баркової Л.Л.,
при секретарі - Одінцові Е.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про припинення
іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
07 жовтня 2014 року,-
11 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» (далі за текстом
АТ «Ощадбанк») та просила припинити
іпотеку нерухомого майна - нежитлової
будівлі літ.А1-1 та належних до неї
відповідних будівель - підвалу літ.А1/п
загальною площею 478,9 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1, приміщення №1, 131, що виникла на
підставі іпотечного договору від 13
червня 2008 року, укладеного між нею та
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
посвідченого нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий №1489, а також просила
вилучити з Державного реєстру іпотек
та Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис про
вказане нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що 13.06.2008 року між нею
та відповідачем було укладено договір
про іпотечний кредит №20080098, за умовами
якого вона отримала кредит у сумі 1 270
000,00 грн. В забезпечення зобов'язання по
вказаному договору між нею та
відповідачем було укладено іпотечний
договір, за умовами якого вона
передала, а відповідач прийняв в
іпотеку вказане нерухоме майно -
приміщення №1,131 по АДРЕСА_1. Рішенням
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 19.10.2009 року з неї на користь ВАТ
«Державний ощадний банк України»
стягнуто заборгованість за договором
іпотечного кредиту у сумі 1 356 910,96 грн.
27.01.2010 року в порядку виконання
вказаного рішення суду відкрито
виконавче провадження. 05.02.2010 року
державним виконавцем описано та
арештовано належне їй майно, що є
предметом іпотеки, про що складений акт
опису і арешту майна. Листом від 16.07.2010
року №В- 2/1001 Жовтневий ВДВС ММУЮ
повідомив її, що прилюдні торги
нежитлового приміщення №1,131 за адресою
АДРЕСА_1 не відбулися двічі у зв'язку з
відсутністю купівельного попиту та
вищевказане майно знято з продажу.
Відповідно до листа ВАТ «Ощадбанк» в
особі керуючого філії Володарського
відділення, яке надійшло до Жовтневого
ВДВС за вх. №3514 від 10.08.2010 року на лист
Державної виконавчої служби щодо
вирішення питання про залишення за
собою майна (нежитлове приміщення №1,131
в будинку АДРЕСА_1) по виконавчому листу
№2-3614 від 19.10.2009р., банк залишити за
собою непродане майно відмовився та
просив звернути стягнення на інше
майно боржника. На час звернення до
суду виконавче провадження триває. З
урахуванням того, що банк відмовився
прийняти нереалізоване іпотечне майно
та умов п.6.5,п.п.4.4б іпотечного договору
вважає, що іпотека припинилася, тому
просила припинити іпотеку нерухомого
майна та вилучити з Державного реєстру
іпотек та Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запис про вказане нерухоме майно.
Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 07
жовтня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до АТ «Державний ощадний
банк України» в особі Володарського
відділення №3133 АТ «Ощадбанк» про
припинення іпотеки відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
позивачка ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити
повністю. При цьому посилається на
неправильне застосування і порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися,
про причини неявки суду не повідомили,
заяву про відкладення розгляду справи
не подали, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином, що підтверджується особистою
розпискою ОСОБА_4 та телефонограмою,
зареєстрованою у встановленому
порядку в журналі телефонограм за №3091,
витяг з якого долучений до матеріалів
справи. Тому, виходячи з положень ст.305
ЦПК України, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення представника відповідача
АТ «Ощадбанк» Чеснюк О.І., прокурора
Кліменкової А.В., діючої в інтересах
відповідача, які просили апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що норма ст.49 Закону України «Про
іпотеку» (в редакції, що діяла на час
проведення торгів та відмови стягувача
від отримання іпотечного майна, станом
до внесення змін ЗУ №3795-IV від 22.09.2011 р.)
розповсюджується на правовідносини,
пов'язані із зверненням стягнення на
предмет іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання і не
розповсюджується на обставини, що
виникли внаслідок проведення
виконавчих дій з реалізації майна
боржника у виконавчому провадженні під
час примусового виконання рішення суду
про стягнення з боржника суми
заборгованості за кредитним договором.
Тому, враховуючи, що рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не приймалося, майно позивачки
реалізовувалось на прилюдних торгах
для забезпечення реального виконання
рішення суду від 19.10.2009 року про
стягнення суми заборгованості, суд
прийшов до висновку, що у даному
випадку відбувалась реалізація майна в
межах виконавчого провадження як
майна, що належить боржнику, а не
іпотечного майна, у зв'язку з чим визнав
позов необґрунтованим та відмовив у
його задоволенні з цих підстав.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотеко держатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст.17 цього Закону (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) іпотека припиняється у
разі: припинення основного
зобов'язання або закінчення строку дії
іпотечного договору; реалізації
предмету іпотеки відповідно до цього
Закону; набуття іпотеко держателем
права власності на предмет іпотеки:
визнання іпотечного договору
недійсним; знищення (втрати) переданої
в іпотеку будівлі (споруди), якщо
іпотекодавець не відновив її; з інших
підстав, передбачених Законом.

Підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки встановлені у ст.ст.12,33
Закону України «Про іпотеку» та ст.589 ЦК
України.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
іпотеку» (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
реалізація предмета іпотеки, на який
звернуто стягнення за рішенням суду
або за виконавчим написом нотаріуса,
проводиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження, з дотриманням вимог цього
Закону. Організація продажу предмета
іпотеки покладається на
спеціалізовані організації, які
залучаються на конкурсній основі
органами державної виконавчої служби.
Право вибору спеціалізованої
організації належить
іпотекодержателю.

Відповідно до положень ст.49 Закону
України «Про іпотеку» (в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) протягом десяти днів з
дня оголошення прилюдних торгів
такими, що не відбулися,
іпотекодержателі та інші кредитори
боржника відповідно до пріоритету їх
зареєстрованих вимог мають право
придбати предмет іпотеки за початковою
ціною шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна. У цьому
випадку придбання предмета іпотеки
іпотекодержателем оформлюється
протоколом і актом про реалізацію
предмета іпотеки у порядку,
встановленому статтею 47 цього Закону.

Якщо іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами перших
прилюдних торгів, призначається
проведення на тих же умовах других
прилюдних торгів, які мають відбутися
протягом одного місяця з дня
проведення перших прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки на других прилюдних торгах
може бути зменшеною не більше ніж на 25
відсотків.

Якщо іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами других
прилюдних торгів, іпотека може бути
припиненою за рішенням суду.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 13.06.2008 року між
ВАТ «Державний ощадний банк України» (у
зв'язку із зміною найменування на
теперішній час АТ «Ощадбанк») та ОСОБА_2
укладено договір про іпотечний кредит
№20080098, відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримала грошові кошти в сумі 1 270 000,00
грн. строком повернення до 12.06.2018 року
(а.с.14-20).

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору іпотеки від
13.06.2008 року в забезпечення виконання
зобов'язань за основним договором
ОСОБА_2 передала ВАТ «Державний ощадний
банк України» в іпотеку нежитлову
будівлю за адресою: АДРЕСА_1, прим. №1,131
(а.с.11-13).

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя №2-3614/2009 від 19.10.2009 року
позовні вимоги Прокурора
Володарського району Донецької
області інтересах держави в особі ВАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором про іпотечний кредит
задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ВАТ «Державний ощадний банк
України» заборгованість по договору
про іпотечний кредит у сумі 1 356 910,96 грн.
(а.с.10).

Постановою державного виконавця
Жовтневого ВДВС м.Маріуполя від 27.01.2010
року було відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-3614 від 19.10.2009 року, виданого
19.01.2010 року Жовтневим районним судом
м.Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ВАТ «Державний ощадний банк
України» заборгованості по договору
про іпотечний кредит в сумі 1 356 910,96 грн.
та накладено арешт на належне боржнику
майно і заборону на його відчуження
(а.с.9,53).

Згідно акту опису й арешту майна від
05.02.2010 року державним виконавцем
накладено арешт на нежитлову будівлю
за адресою - АДРЕСА_1, прим. №1,131 (а.с.7-8).

Листом ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» №17-06/465 від 30.06.2010
року Жовтневому ВДВС повідомлено, що
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна, що є предметом іпотеки та
належить ОСОБА_2, а саме - нежила будівля
за адресою - АДРЕСА_1, прим. №1,131, не
відбулися двічі у зв'язку відсутністю
купівельного попиту (а.с.6).

Згідно листа Володарського відділення
№3133 ВАТ «Ощадбанк» від 10.08.2010 року банк
не виявив бажання залишити за собою
предмет іпотеки (а.с.5).

В березні 2014 року АТ «Ощадбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки (а.с.74-77).

З огляду на наведене, виходячи з того,
що у встановленому законом порядку
рішення суду або виконавчий напис
нотаріуса про звернення стягнення на
предмет іпотеки не виносились, в
позасудовому поряду між сторонами
відповідно до розділу 6 іпотечного
договору звернення стягнення на
предмет іпотеки також не проводилось, а
державним виконавцем нежитлова
будівля була арештована та передана на
реалізацію на виконання рішення суду
про стягнення заборгованості за
кредитним договором в порядку вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», та, враховуючи те, що
рішення суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
не виконане, АТ «Ощадбанк» в березні 2014
року звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, колегія суддів вважає,
що суд правильно дійшов до висновку про
відсутність підстав для визнання
іпотеки припиненою і обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову. Крім
того, зі справи вбачається, що з позовом
до суду ОСОБА_2 звернулась 11.07.2014 року, а
спірні правовідносини між сторонами
виникли в липні 2010 року, тобто за
перебігом встановленого законом
трирічного строку давності для
звернення до суду за захистом права,
представник відповідача просив суд
першої інстанції застосувати строк
позовної давності, позивачка в своїй
заяві про поновлення пропущеного
строку позовної давності будь-яких
непереборних обставин та об'єктивних
обставин, які б свідчили про поважність
причини пропуску цього строку, не
навела та доказів не надала.

В своєму рішенні суд першої інстанції
достатньо повно та мотивовано
обґрунтував свої висновки з посиланням
на норми права, які підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.
Наведені в апеляційній скарзі доводи
правильність цих висновків суду не
спростовують та не дають підстав
вважати, що судом неправильно
застосовані чи порушені норми
матеріального права.

В апеляційній скарзі не наведено
ніяких нових обставин та не надано
апеляційному суду нових доказів, які не
були предметом дослідження в суді
першої інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків суду першої
інстанції та давали б апеляційному
суду підстави провести переоцінку
обставин та доказів, проведеної судом
першої інстанції.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування рішення суду, у справі не
встановлено. Посилання в апеляційній
скарзі на те, що у порушення норм
процесуального права судом до участі у
справі залучено прокурора, є
безпідставними, оскільки, як
вбачається зі справи, прокурор вступив
в процес у відповідності з вимогами
ст.45 ЦПК України в інтересах держави в
особі АТ «Ощадбанк», за його позовом в
інтересах держави 19.10.2009 року судом
виносилось рішення про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення суду та задоволення позову, у
зв'язку з чим рішення суду підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга позивачки підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
07 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.