Єдиний унікальний номер 448/259/14-ц
Провадження № 6/448/2/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13.02.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Стецика Я.Є.

з участю секретаря -
Тхір О.Т.

та представника ВДВС Мостиського РУЮ -
Кірша В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Мостиська
подання головного державного
виконавця відділу ДВС Мостиського
районного управління юстиції Кірша
В.М., погоджене з в.о. начальника
відділу ДВС Мостиського районного
управління юстиції, про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

12.02.2014р. головний державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Кірш В.М. звернувся до суду із
вказаним поданням, покликаючись на те,
що на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції
перебуває виконавчий лист №2-169/2001 від
03.01.2007р., виданий Мостиським районним
судом, про стягнення з боржника ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1., в користь ОСОБА_3
аліментів на утримання дітей: дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини із
всіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 24.01.2001р. і до досягнення
ними повноліття.

Зазначає, що станом на 04.02.2014р.
заборгованість боржника ОСОБА_2 по
сплаті аліментів становить 3936,82грн. та
у нього відсутнє майно, на яке можливо
звернути стягнення.

Вважає, що наявність в боржника ОСОБА_2
невиконаних зобов'язань є підставою
для обмеження його у праві виїзду за
межі України.

З огляду на наведене, просить тимчасово
обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, поклавши контроль та
виконання обмеження на Державну
прикордонну службу України.

Державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Кірш В.М. в судовому засіданні
подання підтримав. Просить суд
тимчасово обмежити вищевказаного
боржника у праві виїзду за межі
України. При цьому пояснив, що боржник
з'являється на виклики у відділ ДВС та в
міру можливостей погашає свою
заборгованість по сплаті аліментів.
Так, протягом 2013 року боржник ОСОБА_2 на
виконання свого зобов'язання перед
стягувачем ОСОБА_3 сплатив в її користь
грошові кошти на загальну суму 3 950 грн.

Сторони виконавчого провадження у
відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК
України в судове засідання не
викликались.

Заслухавши пояснення державного
виконавця та проаналізувавши
матеріали подання, суд вважає, що таке
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що постановою Мостиського
районного суду Львівської області від
02.02.2001р. ухвалено стягувати з ОСОБА_2,
1963р.н., уродженця та жителя АДРЕСА_1, в
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3
частини із всіх видів заробітку, але не
менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму
на кожну дитину, щомісячно, починаючи з
24.01.2001р. і до досягнення ними
повноліття.

На підставі вказаного судового рішення
видано виконавчий лист №2-169/2001 від
02.02.2001р., на підставі якого 07.06.2001р.
державним виконавцем відкрито
виконавче провадження для примусового
виконання згаданого рішення суду. На
даний час у зв'язку з досягненням
дітьми повноліття з боржника припинено
стягнення аліментів, однак станом на
04.02.2014р. такий має заборгованість по
сплаті таких в розмірі 3936,82грн.
Боржнику надіслано ряд повідомлень про
добровільне погашення заборгованості
та проведено ряд заходів по розшуку
майна боржника, які бажаного
результату не дали.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
для виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань. Відповідно до
ч.2 ст.6 вищевказаного закону
громадянинові, який має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон з цих же підстав.

Слід також зазначити, що у
відповідності до вимог п.18 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження боржника
у праві виїзду за кордон виникає лише у
разі ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань. Таким чином, наявність
лише самого зобов'язання не наділяє
ВДВС правом звернення до суду з таким
поданням. Дійсний факт ухилення має
підтверджуватися сукупністю доказів.

Тим не менше, державним виконавцем не
надано достатньо доказів, з яких суд
міг би вбачати необхідність обмеження
боржника ОСОБА_2 в праві виїзду за межі
України. Як вбачається з матеріалів
подання, заборгованість боржника
становить 3936,82грн., а тому суд вважає, що
вимога про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за кордон не є
співмірною із сумою заборгованості.

Також в матеріалах подання відсутні
факти та покликання на докази того, що
боржником було вчинено дії щодо
ухилення від виконання рішення суду. В
поданні відсутні докази, які б
свідчили про реальне існування загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду. Навпаки, встановлено, що
боржник частково погашає
заборгованість по сплаті аліментів,
сплативши за період 2013р. на користь
стягувача 3950грн., що і підтвердив в
судовому засіданні державний
виконавець.

Також відсутні будь-які дані щодо місця
праці чи тимчасових робіт боржника,
характеру цих робіт та інше, а тому суд
позбавлений можливості з'ясувати ті
обставини, чи не призведе заборона у
виїзді за кордон до позбавлення
боржника єдиних засобів для існування,
тощо.

Крім того, зазначені вище норми закону
чітко пов'язані з наявністю
закордонного паспорта, а державним
виконавцем не надано доказів, які б
підтверджували наявність у боржника
ОСОБА_2 закордонного паспорта або
звернення останнього до відповідних
органів із заявою про видачу
закордонного паспорта, що об'єктивно б
свідчило про намір боржника залишити
межі України.

Подання державного виконавця не
містить і достатньої мотивації, так як
у ньому не зазначено причин та
доцільності відповідного обмеження, а
також обставин, які обумовлюють
прийняття такого рішення.

Отже, державним виконавцем не
підтверджено доказами та не
обґрунтовано необхідності
застосування до боржника ОСОБА_2 такого
заходу як тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України.

З огляду на наведені обставини, як
вважає суд, подання не підлягає
задоволенню.

При цьому суд враховує, що заявник не
позбавлений можливості в подальшому
заявити аналогічні вимоги із
наведенням обґрунтувань необхідності
вжиття такого заходу та поданням в
підтвердження цього відповідних
доказів.

На підставі викладеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
ст.377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу ДВС
Мостиського районного управління
юстиції Кірша В.М., погодженого з в.о.
начальника відділу ДВС Мостиського
районного управління юстиції, про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд протягом 5
(п'яти) днів з дня її проголошення та
іншими заінтересованими особами
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЯ.Є.Стецик

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Ухвала набрала законної сили:

«___» ______________ 20___ р.

Суддя Я.Є. Стецик