АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1749/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кучер Є.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача
КонстантіновоїО.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 1 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до
Комунального підприємства з питань
будівництва житлових будинків
«Житлоінвестбуд - УКБ» про стягнення
пені та моральної шкоди за договором та
за зустрічним позовом Комунального
підприємства з питань будівництва
житлових будинків «Житлоінвестбуд -
УКБ» до ОСОБА_4 про визнання недійсним
пункту договору,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року Лисюк М.В. звернувся до
суду з позовом до КП
«Житлоінвестбуд-УКБ» про стягнення
пені за договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
15.03.2011 між ОСОБА_4 та КП
«Житлоінвестбуд-УКБ» було укладено
договір купівлі-продажу № 205 майнових
прав на квартиру, згідно якого
відповідач зобов'язався вчинити дії на
спорудження об'єкта капітального
будівництва до ІІ кварталу 2012 (кінцева
дата 30.06.2012). Акт введення в
експлуатацію житлового будинку
підписано 20.09.2012, у зв'язку з чим,
відповідач порушив строк введення в
експлуатацію об'єкта капітального
будівництва на 82 дні. При цьому позивач
як покупець 16.03.2011 одним платежем,
належним чином виконав сплату повної
вартості квартири, відповідно до умов
договору, у сумі 382 320 грн., що
підтверджується квитанцією та
довідкою про внесення коштів в повному
обсязі. Відповідно до п.4.2.1. договору у
випадку порушення строків введення в
експлуатацію об'єкта капітального
будівництва відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу пеню у розмірі 0,05%
від суми фактично перерахованих за
квартиру коштів за кожен день
прострочки. Враховуючи вищевикладене
та той факт, що відповідач своїми діями
щодо невчасного введення об'єкту
капітального будівництва в
експлуатацію завдав позивачу
моральних страждань, позивач просив
стягнути з відповідача пеню у розмірі 15
675,12 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди, а
всього 25 675,12 грн.

24.10.2013 до суду надійшла зустрічна
позовна заява КП «Житлоінвестбуд-УКБ»
до ОСОБА_4 про визнання недійсним
пункту договору.

В зустрічній позовній заяві позивач за
зустрічним позовом просив визнати
п.4.2.1. договору купівлі-продажу
майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від
15.03.2011 недійсним на підставі того, що
зазначений пункт договору суперечить
ч. 3 ст. 549 ЦК України та ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про запобігання впливу
світової фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва», що є недопустимим.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 01.11.2013 відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_4 до КП
«Житлоінвестбуд -УКБ» про стягнення
пені за договором. Також відмовлено у
задоволенні зустрічного позову КП
«Житлоінвестбуд -УКБ» до ОСОБА_4 про
визнання недійсним пункту договору.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати в частині
відмови в задоволенні первісного
позову та постановити рішення по суті
позовних вимог. Вважає, що рішення суду
ухвалено з неправильним застосуванням
норм матеріального права. Вказує, що
судом застосовано закон, що не
поширюється на правовідносини які
склались. Також суд не звернув уваги на
те, що сторони на власний розсуд
домовились про застосування штрафних
санкцій.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
з викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував за її безпідставністю і
необґрунтованістю та просив ухвалу
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено ОСОБА_4 лише в
частині відмови в задоволенні
первісного позову. В частині відмови в
задоволенні зустрічного позову
рішення суду сторонами не оскаржено, а
відтак в цій частині не підлягає
апеляційному розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 15.03.2011 між КП
«Житлоінвестбуд-УБК» та ОСОБА_4 було
укладено договір купівлі-продажу, який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстровано в
реєстрі за № 205.

Відповідно до п.1.1. договору продавець
передає у власність, а покупець приймає
у власність майнові права на квартиру
АДРЕСА_1 у житловому будинку будівельна
адреса: житловий будинок АДРЕСА_1 на
умовах та у порядку, що визначені цим
договором.

Квартира, визначена у п.1.1., майнові
права на яку придбає покупець має
наступні характеристики: № квартири -
АДРЕСА_1, поверх -9, площа - 42,48 кв.м.;
житлова площа - 18,35 кв.м.. кількість
кімнат - 1 (одна), план квартир - згідно
проектної документації (п.1.3. договору).

Згідно п. 1.4. Продавець зобов'язаний
передати покупцеві майнові права на
квартиру у повному обсязі після повної
сплати їх вартості, а покупець
зобов'язаний прийняти їх. Передача та
приймання майнових прав здійснюється
сторонами за актом приймання-передачі
майнових прав. Покупець набуває права
власності на майнові права після
оформлення акту приймання-передачі
майнових прав.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що
покупець здійснює оплату вартості
майнових прав у перерахунку на 1 кв.м. за
поточною ціною вартості квартири,
майнові права на яку відчужуються - 7
500,00 грн., крім того ПДВ - 1 500,00 грн., разом
9 000,00 грн. у термін до 18 березня 2011 року у
загальній сумі 382 320,00 грн. за 42,48 кв.м.

Відповідно до п.4.2.1. договору у випадку
порушення строків введення в
експлуатацію об'єкта капітального
будівництва, визначеного п.6.1.,
Продавець зобов'язаний сплатити
Покупцю пеню у розмірі 0,05% від суми
фактично перерахованих за квартиру
коштів за кожен день прострочки.
Пунктом 6.1. встановлено, що
запланованим терміном введення в
експлуатацію будинку є II квартал 2012
року.

Довідкою КП «Житлоінвестбуд-УБК»
підтверджується факт оплати ОСОБА_4
повної вартості майнових прав квартири
АДРЕСА_1 у сумі - 315 750,00 грн., крім того
ПДВ - 63 150,00 грн., разом 378 900,0 грн. за
загальну площу 42,10 кв.м.

03.07.2012 ОСОБА_4 направив КП
«Житлоінвестбуд-УБК» лист № 01- 07/12 від
03.07.2012 в якому просив вплинути на
прискорення робіт по завершенню
будівництва. Листом-відповіддю №
114/8-535/2 від 02.08.2012 відповідач повідомив
ОСОБА_4, що питання нарахування пені
підприємство зможе розглянути після
введення будинку в експлуатацію та
отримання сертифікату відповідності
закінченого будівництвом об'єкта.
ОСОБА_4 неодноразово звертався до КП
«Житлоінвестбуд-УБК» з претензією та
заявою про сплату пені за 82 дні
прострочки введення об'єкту
капітального будівництва в
експлуатацію, що підтверджується
копією претензії № 02-10/12 від 16.10.2012 та
заявою № 14-03/13 від 14.03.2013 «Про сплату
пені за порушення строків введення в
експлуатацію об'єкта капітального
будівництва». У відповідях на
зазначені звернення позивача
відповідач зазначив, що відповідно до
ч. 4 ст. 3 Закону України «Про
запобігання впливу світової
фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва» вимоги позивача про
виплату пені є такими, що суперечать
нормам чинного законодавства України
та не підлягають задоволенню.

Актом № 1571 прийому-передачі майнових
прав на квартиру від 04.12.2012 встановлено,
що відповідач передав майнові права на
квартиру, а позивач у повному обсязі
здійснив оплату та прийняв майнові
права на квартиру АДРЕСА_1 загальною
площею 42,10 кв.м. та вартістю 378 900,00 грн. в
тому числі ПДВ 63 150,00 грн. у житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 846 ЦК України встановлено, що
строки виконання роботи або її окремих
етапів встановлюються у договорі
підряду.

Згідно ст. 620 ЦК України у разі
невиконання боржником обов'язку
кредиторові у власність або у
користування річ, визначену
індивідуальними ознаками, кредитор має
право витребувати цю річ у боржника та
вимагати її передання відповідно до
умов зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки;

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 4 ст. 3 Закону України «Про
запобігання впливу світової
фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва», визначено, що установити,
що до 01 січня 2013 р.: забороняється
розірвання фізичними та юридичними
особами будь-яких договорів,
результатом яких є передача
забудовниками завершеного об'єкта
(частини об'єкта) житлового будівництва
за умови, що за такими договорами
здійснено оплату 100 відсотків вартості
об'єкта (частини об'єкта) житлового
будівництва, крім випадків, якщо таке
розірвання здійснюється за згодою
сторін. Повернення коштів, внесених
фізичними та юридичними особами на
користь забудовників за розірваними
договорами, за якими здійснено
часткову оплату вартості об'єкта
(частини об'єкта) житлового
будівництва, здійснюється після
наступної реалізації такого об'єкта
(частини об'єкта) житлового
будівництва. Нарахування та виплата
забудовником штрафних санкцій,
передбачених договорами, та стягнення
коштів, передбачених статтею 625
Цивільного кодексу України, на строк
дії цієї статті не здійснюється.

Проте, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 3
вищевказаного закону заборона про яку
йдеться у абз. 1 ч. 4 ст. 3 не
застосовується, якщо визначений термін
прийняття в експлуатацію об'єкта
будівництва переноситься більше ніж на
18 місяців.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи, які не заперечуються
сторонами, проаналізувавши означені
норми права, які регулюють виниклі
спірні правовідносини сторін, оцінивши
наявні у справі докази в їх сукупності,
суд першої інстанції дійшов цілком
законного та обґрунтованого висновку
про відсутність належних правових
підстав для задоволення вимоги
позивача про стягнення пені у зв'язку з
дією, на час правовідносин,
законодавчої заборони такого
стягнення.

При цьому, слід зазначити, що доводи
апеляційної скарги про застосування
судом закону, який не поширюється на
правовідносини сторін, є
безпідставними, оскільки суд вірно
визначивши природу виниклих
правовідносин, правомірно застосував
належні норми права, чинні на час
існування правовідносин між сторонами.

Також колегія суддів, з огляду на
фактичні обставини справи та вимоги ст.
1167 ЦК України, а також враховуючи
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», приходить до
висновку про законність рішення суду й
в частині відмови в задоволенні
моральної шкоди, оскільки наявність
такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювана, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні, не встановлені судом
під час розгляду справи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно розглянув
справу, надав всім доводам сторін та
наявним в матеріалах справи доказам, в
їх сукупності, належну правову оцінку,
а тому цілком правомірно ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову Лисюка М.В. до КП
«Житлоінвестбуд - УКБ» про стягнення
пені та моральної шкоди.

Отже, оскільки при апеляційному
розгляді справи порушень норм
матеріального і процесуального права,
які є підставою для скасування
судового рішення, в справі не виявлено,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 1 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді