Справа № 594/1448/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року

Борщівський районний суд
Тернопільської області

у складі: головуючого
Зушман Г. І.

з участю секретаря
Кушнір Т.І.

позивачки
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Борщеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
дитини, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на утримання дитини,
вказуючи, що протягом спільного
проживання відповідач постійно
провокував конфлікти, між ними часто
виникають сварки та суперечки, які
відбуваються в присутності
малолітньої дитини, що негативно
впливає на виховання та розвиток
дитини. Подальше спільне проживання є
неможливим, а тому просить даний шлюб
розірвати. Вказала, що від даного шлюбу
у них є малолітня дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею і
для подальшого утримання якої просить
стягувати з відповідача аліменти в
твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно
з моменту звернення до суду і до
досягнення дитиною повноліття. В
обгрунтування вимог про стягнення
аліментів позивачка зазначила, що
відповідач дитині матеріально не
допомагає, не приймає участі в її
вихованні. Посилаючись на те, що
відповідач не має постійного місця
роботи, позивачка просить стягнути з
відповідача аліменти в твердій
визначеній нею грошовій сумі.

Відповідач ОСОБА_2 подав заперечення на
позов в якому вказав, що не заперечує
щодо вимоги про розірвання шлюбу. З
приводу позовних вимог про стягнення з
нього аліментів позов визнає частково,
вважає, що оскільки він ніде не працює,
немає жодного доходу і враховуючи його
майновий стан має можливість
сплачувати аліменти на утримання
доньки в сумі 250 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала та пояснила, що вона не
бачить можливості для подальшого
збереження шлюбу та наполягає на його
розірванні з підстав. викладених у
позовній заяві. З відповаідачем
припинили подружні відносини,
проживають окремо. З приводу стягнення
з відповідача аліментів на утримання
дочки ОСОБА_3, пояснила, що дитина
проживає разом з нею та потребує
матеріального утримання. Відповідач
дитині матеріально не допомагає, не
приймає участі у її вихованні, а вона
одна не в змозі матеріально
забезпечувати дитину, наявних у неї
коштів не вистачає для належного її
утримання. Відповідач як батько, стан
здоров'я якого дозволяє утримувати
дитину, зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання їх спільної
дитини - дочки ОСОБА_3, інших дітей у
нього немає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнав частково та
вказав, що згідний на розірвання шлюбу
з позивачкою, примирення не бажає. Щодо
позовних вимог про стягнення аліментів
пояснив, що погоджується сплачувати
аліменти на утримання малолітньої
дитини -дочки ОСОБА_3 в розмірі по 250 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, мотивуючи це тим, що він
ніде не працює, ніяких доходів не
отримує.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив такі факти.

Позивачка ОСОБА_1 14 лютого 2011 року
уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який
було зареєстровано Сков'ятинською
сільською радою Борщівського району
Тернопільської області, про що
складено відповідний актовий запис за
№ 01 (свідоцтво про укладення шлюбу
серії НОМЕР_2 ).

Від даного шлюбу сторони мають
малолітню дитину - дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження
дитини серії НОМЕР_3 (а.с.6 ).

В судовому засіданні встановлено, що
сторони не бажають продовжувати
спільне проживання та підтримувати
сімейні відносини, миритись не
бажають, позивачка наполягає на
розірванні шлюбу, відповідач згідний
на розірвання шлюбу.

Враховуючи, що шлюб ґрунтується на
вільній згоді чоловіка та жінки, а
позивачка наполягає на розірванні
шлюбу, суд вважає, що подальше
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивачки, що має істотне значення, а
тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Крім того, як встановлено у
судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2
є батьком малолітньої доньки ОСОБА_3,
яка проживає з позивачкою, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи довідками Сков'ятинської
сільської ради Борщівського району
№403, 404,405 від 13.11.2014 року.

Згідно довідки №1060 від 17.11.2014 року
ОСОБА_1 працює на посаді завідуючої в
Борщівському центрі первинної
медико-санітарної допомоги ФП м.Борщів
і сума її доходу за період з травня по
жовтень 2014 року становить 9221,40 грн., що
підтверджено позивачкою в судовому
засіданні.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Судом також встановлено, що
домовленості щодо участі у витратах на
утримання дитини між сторонами не
досягнуто.

За відсутністю домовленості між
батьками щодо участі в утриманні
дитини той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з позовом про
стягнення аліментів (ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України
якщо платник має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

В ході розгляду справи відповідач,
посилається на те, що він ніде не
працює, не отримує ніяких доходів і
його матеріальний стан дає можливість
сплачувати аліменти на утримання
доньки ОСОБА_3 у розмірі 250 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я і матеріальне
становище дитини, стан здоров'я і
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей чи інших
утриманців, інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції
ООН про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована постановою
Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27
лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з меж заявлених вимог та
враховуючи вищезазначені обставини,
зокрема, матеріальне становище
відповідача, який ніде не працює, а
також, враховуючи матеріальне
становище та потреби дитини,
необхідность забезпечити належний
матеріальний стан та розвиток дитини,
суд вважає, що розмір аліментів у сумі
по 250 грн. щомісяця буде явно
недостатнім. Разом з тим, заявлена
позивачкою вимога про стягнення
аліментів на утримання дитини в
розмірі 500 грн. щомісячно дитину є
необґрунтованою. А тому, суд вважає
необхідним визначити аліменти на
утримання дитини в твердій грошовій
сумі в розмірі 350 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст.ст. 105, 112, 180, 182, 184
Сімейного кодексу України, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Шлюб, зареєстрований Сков'ятинською
сільською радою Борщівського району
Тернопільської області 14 лютого 2011
року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис №01 -
розірвати.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти
на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи
з 27 листопада 2014 року до досягнення
дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243,60
грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 243,60 грн. судового
збору в користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць
підлягає до негайного виконання.

Учасниками судового розгляду може бути
подано апеляційну скаргу на рішення
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Борщівський
районний суд до апеляційного суду
Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду
Г. І. Зушман