Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2481/13-ц
Провадження № 2/553/30/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.02.2014м. ПолтаваЛенінський районний суд
м. Полтави в складі:

головуючого судді Юхно С.П.,

при секретарі
Перепелиці Є.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на те, що він є власником
садиби по АДРЕСА_1, а власником
сусідньої садиби є ОСОБА_3 У зв'язку з
тим, що відповідач переставив паркан та
зірвав утоплення його будинку, просив
суд поділити земельну ділянку площею 590
кв.м. відповідно до ідеальних часток у
праві власності, стягнути з
відповідача матеріальну та моральну
шкоду.

До початку розгляду справи по суті у
липні 2013 року позивач подав суду заяву
про зменшення позовних вимог та просив
поділити земельну ділянку площею 40
кв.м. В іншій частині позовні вимоги
залишив без змін.

Позивач та його адвокат ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали.

Відповідач та його представник за
довіреністю ОСОБА_4 в судовому
засіданні заперечували щодо
задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін та,
дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
справу в межах заявлених позовних
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог та за
наявними у справі доказами, які надані
сторонами.

Судом встановлено, що рішенням
Виконавчого комітету Ленінської
районної ради депутатів трудящих м.
Полтави від 20 грудня 1955 року по АДРЕСА_1
виділено земельну площею 590 кв.м.

Згідно акту від 09 грудня 1999 року за
вказаною адресою проведено в натурі
відвід земельної ділянки площею 550 кв.м.

Позивач був власником 12/25 частин садиби
по АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом, довідкою ПП «Полтавське
бюро технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» від 07 березня 2013 року
№ 4973.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 14 травня 2013
року здійснено поділ в натурі
домоволодіння розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
фактичного користування між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на частину вказаного
домоволодіння, яке складається: у
житловому будинку літ. «А-1»: тамбуру І
площею 2,6 кв.м., передпокою 2-1- площею10,5
кв.м., ванної 2-2 площею 3,5 кв.м., кухні 2-3
площею 6,0 кв.м., кімнати 2-4 площею 3,3 кв.м.,
кімнати 2-5 площею 15,6 кв.м., кімнати 2-6
площею 8,5 кв.м., кухні 2-7 площею 7,5 кв.м.,
кладової 2-8 площею 2,2 кв.м., сараю літ.
«К», гаражу літ. «К1», вбиральні літ. «М»
як на самостійний об'єкт права
власності. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на частину домоволодіння,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Яке
складається: у житловому будинку літ.
«А-1»: сіней 1-1- площею 3,0 кв.м., ванної 1-2
площею 3,2 кв.м., кухні 1-3 площею 6,9 кв.м.,
передпокою 1-4 площею 8,1 кв.м., кімнати 1-5
площею 18,2 кв., кімнати 1-6 площею 8,4 кв.м.,
скараю літ. «Д», сараю літ. «В», погребу
літ. «д», вбиральні літ. «д1», навісу «Е»,
як на самостійний об'єкт права
власності. Огорожу № 1 та трубопровід №
2 залишено у спільній частковій
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Вирішуючи позовні вимоги в частині
встановлення порядку користування
земельною ділянкою площею 40 кв.м. суд
приходить до наступних висновків.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 04 березня 1988 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання порядку
користування земельною ділянкою
ОСОБА_2 виділено в користування
земельну ділянку площею 270 кв.м., яка на
схемі варіанту № 1 висновку технічної
експертизи від 15 грудня 1987 року
зафарбована синім кольором, а ОСОБА_3 у
користування виділено земельну
ділянку площею 280 кв.м., яка на схемі
варіанту № 1 висновку технічної
експертизи від 15 грудня 1987 року
зафарбована зеленим кольором.

Згідно акту судового виконавця
Ленінського районного суду м. Полтави
від 26 жовтня 1990 року земельна ділянка
по АДРЕСА_1 розділена між
співвласниками та виділено в
користування ОСОБА_2 270 кв.м., а ОСОБА_3 -
280 кв.м.

Отже, на час розгляду даної цивільної
справи ОСОБА_2 був власником садиби по
АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 власником садиби по
АДРЕСА_1 та між ними вставлено порядок
користування земельною ділянкою
площею 550 кв.м.

Зважаючи на те, що позивач та його
представник не надали суду варіанти
розподілу земельної ділянки площею 40
кв.м., тому позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача матеріальної шкоди
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
підтвердив, що він зі стіни прибудови,
яка збудована на межі його земельної
ділянку, та власником якої є позивача
ОСОБА_2, зірвав утеплення, а саме
пінопласт, який в послідуючому викинув
на сміття. Він розумів, що власником
даного утеплення є позивач та він
пошкоджує чуже майно.

Дані обставини підтверджуються
переглянутим в судовому засіданні
відеозаписом.

Отже, в судовому засіданні доведено, що
відповідач зірвав утеплення зі стіни
прибудови, власником якої є позивач, та
спричинив йому матеріальну шкоду.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 88
від 02 вересня 2013 року вартість
ремонтно-будівельних робіт в садибі по
АДРЕСА_1 становить 2744 грн.

Враховуючи викладене, в судовому
засіданні доведено, що відповідач
заподіяв позивачу майнову шкоду, та,
зважаючи на те, що позивач просить
стягнути з відповідача 1739 грн., а суд
розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог, тому суд приходить до
висновку, що згідно ст. 1166 ЦК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 1739 грн. в рахунок
відшкодування майнової шкоди.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
моральної шкоди в сумі 5000 грн.
задоволенню не підлягають за
безпідставністю.

Судові витрати, які поніс позивач по
справі, підлягають стягненню з
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.
, ст.ст. 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 10, 59,
60, 208, 209, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, стягнення
матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 1 739 ( одна тисяча сімсот тридцять
дев'ять ) грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 114
( сто чотирнадцять ) грн. 70 коп.
сплаченого при подачі позову судового
збору.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. П. Юхно