АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/6437/14 Справа №
інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м.
Дніпропетровськ

08 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі
- Мізері А.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
26 травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську
ради, за участю прокурора прокуратури
Індустріального району м.
Дніпропетровська про позбавлення
батьківських прав, стягнення аліментів
на дитину та встановлення опіки,-

ВСТАНОВИЛА:

13 листопада 2013року до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла позовна заява ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та
піклування Індустріальної районної у
місті Дніпропетровську ради, за участю
прокурора прокуратури Індустріального
району м. Дніпропетровська про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів на дитину та
встановлення опіки.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 26 травня
2014 року по справі в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: орган опіки та піклування
Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради, за участю
прокурора прокуратури Індустріального
району м. Дніпропетровська про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів на дитину та
встановлення опіки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
26 травня 2014 року та постановити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів не
знаходить передбачених законом
підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставі своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд обґрунтовано
прийшов до висновку, що позбавлення
батьківських прав є виключною мірою,
яка тягне за собою серйозні правові
наслідки як для батька, так і для
дитини.

З такими висновками суду колегія
погоджується.

Судом першої інстанції встановлено, що
батьком малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим
Індустріальним відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області 11 січня 2006
року.

24 червня 2008 року рішенням
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, зареєстрований 16 квітня 2005
року, актовий запис № 186 - розірвано.

Мати дитини ОСОБА_4, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_7 року, відповідно до
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2,
виданого Індустріальним відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Відповідно до довідки, виданої
Житлово-будівельним кооперативом № 275
від 25.09.2013 року № 26 ОСОБА_4 мешкає разом
з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно зі ст. З Сімейного кодексу
України сім'я є первинним та основним
осередком суспільства, дитина належить
до сім'ї своїх батьків і тоді, коли
спільно з ними не проживає.

Відповідно до ст. 14 СК України
здійснення сімейних прав є такими, що
тісно пов'язані між собою, а тому не
можуть бути передані іншій особі.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток. Ст. 151
СК України передбачено, що батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
охорону дитинства" сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків.

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України
батько може бути позбавлений судом
батьківських прав, якщо він ухиляється
він виконання своїх батьківських
обов'язків.

Позивачем ОСОБА_2 не було надано суду
переконливих доказів того, що
відповідач ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків, і що
вирішення даного спору можливе тільки
у разі позбавлення його батьківських
прав. Суд вважає, що між сторонами
існують складні психологічні
відносини, і як наслідок ряд судових
спорів між ними.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру
досудових розслідувань ОСОБА_3 08
листопада 2013 року звернувся із заявою
до Індустріального РВ ДМУ ГУ МВС
України Дніпропетровській області про
те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не виконує
рішення суду щодо відібрання у неї
дитини та повернення батькові - ОСОБА_3
Згідно з листом, наданим 28 грудня 2013
року на звернення ОСОБА_3 до
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
повідомлено, що у зв'язку з тим, що
станом на 15 листопада 2013 року рішення
суду так і не було виконано, державним
виконавцем 15 листопада 2013 року на
адресу Індустріального РВ ДГУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
було направлено подання про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності за невиконання
рішення суду.

Вищенаведене свідчить про те, що дійсно
існують труднощі у спілкуванні батька
та малолітньою донькою, з бабусею якої
у нього напружені відносини. Однак, це
не може бути підставою для висновку про
відсутність зі сторони відповідача
бажання виховувати дитину та
забезпечувати її матеріально.

Не знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні доводи ОСОБА_2 щодо
особи ОСОБА_3 з приводу зловживання ним
алкогольними напоями, вживанням ним
наркотичних засобів, наявності
судимості, відсутності місця
проживання та інших оводів щодо
неможливості ним виконувати належним
чином свої батьківські обов'язки.

На даний час ОСОБА_3 знаходиться у
шлюбі з громадянкою ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
виданим Індустріальним відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції 28 жовтня 2011 року.

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_3, крім цього у період шлюбу його
дружиною було придбано майно - ? частини

квартири АДРЕСА_1, що відповідно до ст. 60
СК України є спільною сумісною
власністю подружжя.

За місцем роботи ОСОБА_3
характеризується позитивно.

Згідно інформації, наданою 22 січня 2014
року Красногвардійським РВ ДМУ ГУВС
України в Дніпропетровській області
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до кримінальної та
адміністративної відповідальності не
притягувався

Вироком Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 06 березня
2001 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні злочинів, передбачених ч.3
ст.81, ч.1 ст.89 КК України, та із
застосуванням ст. 42, 43 КК України
призначено покарання у вигляді трьох
років та шести місяців позбавлення
волі.

Однак, станом на час розгляду справи
ОСОБА_3 відповідно до ст. 89 КК України є
особою, яка не має судимості. Особа,
судимість якої погашена, в правовому
сенсі вважається такою, яка раніше
злочину не вчиняла, покарання не
відбувала, вона не повинна відчувати
жодних негативних наслідків колишньої
судимості. Врахування погашеної
судимості при характеристики особи,
суперечить самій суті інституту
припинення судимості і є
неприпустимим.

06 лютого 2014 року представниками
управління - служби у справах дітей
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську ради було обстежені
умови оживання ОСОБА_3 та складено
відповідний акт, в якому визначено, що
для дитини виділено окремо кімнату, де
створені умови для проживання, є місце
для відпочинку та шкільних занять.
Стосунки в сім'ї доброзичливі, батько
та його дружина готові виховувати
дитину.

Про піклування ОСОБА_3 про стан
здоров'я його дитини - ОСОБА_4 свідчить
довідка Комунального закладу
«Дніпропетровська міська Клінічна
лікарня № 21 імені Професора Є.Г.
Полкової» Дніпропетровської обласної
ради» від 16 грудня 2013 року № 1568 щодо
надання ОСОБА_3 на його запит
інформації про стан лікування його
дитини, відповідно до якої дитина
ОСОБА_4 у призначений лікарем термін до
стаціонару не госпіталізована.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, а також
інших документів, які псуються справи.

Рішенням Індустріальної районної ради
у місті Дніпропетровську від 23 травня
014 року № 118 затверджено висновок
органу опіки та піклування
Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, по відношенню до дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З висновку органу опіки та піклування
Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради від 23.05.2014 року
вбачається, що він зроблений тільки на
ставі документів, які були надані
позивачем ОСОБА_2, що і було
підтверджено судовому засіданні
представником зазначеного органу, не
здійснено аналізу документів, які є в
матеріалах цивільної справи та
надавались ОСОБА_3 за участю
представника органу опіки та
піклування Індустріальної районної у
місті Дніпропетровську ради в судовому
засіданні, не містить висновок і даних
про врахування думки дитини стосовно
порушеного питання.

До доводів апеляції позивача,що ОСОБА_3
отримує пенсію, призначену дитині
ОСОБА_4 та витрачає виключно на свої
потреби , колегія суддів ставиться
критично,оскільки ці обставини не
знайшли підтвердження в судовому
засіданні.,.

Відповідно до наданої інформації
Управління праці та соціального
захисту населення Красногвардійської
районної у місті Дніпропетровську ради
від 20.01.2014 року ОСОБА_3 дійсно отримував
допомогу з березня 2012 року по травень
2013 року, виплата якої з 01 червня 2013 року
була призупинена до з'ясування
обставин. Однак, факт витрачення ОСОБА_3
зазначених грошових коштів на власні
потреби, позивачем не доведено, на час
отримання виплат тривали судові спори
та рішення Менського районного суду
Чернігівської області від 13 вересня 2012
року не було виконане.

Також суд не може прийняти до уваги
доводи позивача про те, що ОСОБА_3 не
утримує дитину та не виконує рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 24 червня 2008 року,
яким вирішено стягувати аліменти на
утримання дитини на користь матері
дитини ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_7 року
померла. Позивачем не надано доказів
щодо того, що з моменту набрання
рішення суду законної сили до часу
смерті ОСОБА_5 дійсно відповідач не
виконував рішення суду.

Відповідно до висновку без номера та
дати, наданого Дніпропетровським
обласним навчально-методичним центром
практичної психології і соціальної
роботи найбільш важливі особи ОСОБА_4 є
її бабуся ОСОБА_2 та дідусь ОСОБА_9, до
яких дитина емоційно прив'язана, при
цьому батько дитини не представлено в
свідомості останньої. Однак, сам факт
відсутності спілкування відповідача з
дитиною, в конкретній ситуації,
обумовлений стосунками, які склались
між позивачем та відповідачем, і не
може бути розцінений, як факт ухилення
відповідача від виховання дитини.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 26 травня
2014 року - залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти.

Головуючий суддя
О.В.Лаченкова

Судді

О.П.Варенко

В.С.Городнича