АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1668/14
Головуючий 1 інстанції
Справа№628/3085/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.,

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 13 січня 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
коштів.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3
вказував, що 04 вересня 2012 року ОСОБА_2
отримав у нього в борг грошові кошти в
сумі 83 000 грн., зобов'язувався їх
повернути до 05 травня 2013 року, однак до
теперішнього часу зобов'язання не
виконав. На вимоги повернення боргу
відповідач не реагував.

Тому, ОСОБА_3, з урахуванням збільшених
позовних вимог (а.с.59), просив суд
стягнути з ОСОБА_2 на його користь 83 000
грн., 830 грн. судового збору та 2 000 грн.
витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні відповідач,
ОСОБА_2, заперечував проти задоволення
позову, посилаючись на те, що розписка
про отримання коштів у борг була
написана ним під тиском і за вказівкою
позивача. Він брав у позивача кошти у
борг, але не може вказати точну суму, та
більшу частину боргу він вже повернув
шляхом виконання ремонтних та
будівельних робіт у домоволодінні та у
магазині позивача.

Рішенням Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 13 січня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 83 000 грн. в
погашення боргу по розписці від 04
вересня 2012 року, а також 830 грн. судового
збору та 2000 грн. витрат за надання
правової допомоги, а всього 85 830 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
зобов'язання за договором мають
виконуватися належним чином, тому з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума боргу за
договором позики.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду першої інстанції
колегія суддів не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 04 вересня 2012 року ОСОБА_2 написав
розписку, в якій вказав, що отримав в
борг у ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 83 000
грн., зобов'язувався їх повернути у
повному обсязі до 05 травня 2013 року
(а.с.11).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобовязується повернути позикодавцеві
таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобовязаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи не містять доказів
повернення суми боргу відповідачем.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
відповідача на користь позивача витрат
на правову допомогу, суд зазначив, що ці
витрати пов'язані з оплатою допомоги
фахівця в галузі права і документально
підтверджені.

Проте погодитись з таким висновком
суду першої інстанції колегія суддів
не може.

Так, відповідно до ст. 84 ЦПК України,
витрати пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20 грудня
2011 № 4191-VI, який набрав чинності 01 січня
2012 року, розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах,
в яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Матеріали справи містять угоду про
надання адвокатських послуг у
цивільній справі, яка укладена 10 грудня
2013 року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4,
свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю останнього, а
також квитанція до прибуткового
касового ордера про сплату позивачем 2
000 грн. за надання правової допомоги
(а.с.60-63). Тоді як, в судових засіданнях в
суді першої інстанції і в суді
апеляційної інстанції представник
позивача ОСОБА_4 участі не приймав.

Таким чином, відсутні підстави для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу у
розмірі 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги частково
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія
відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції змінити, зменшити
суму стягнення з 85 830 грн. до 83 830 грн.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.3ч.1ст.307, ст.308,
313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 13 січня 2014
року - змінити.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 суми боргу та судових
витрат з 85 830 грн. до 83 830 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: