АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Скрипник О.Г.
№ 22-ц/796/2030/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Кучер Є.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності від
імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 13 травня 2013 року в справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Лізинг інформаційних технологій» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором лізингу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 13 травня 2013 року задоволено
позов Приватного акціонерного
товариства «Лізинг інформаційних
технологій» (далі - ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій») до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором лізингу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ
«Лізинг інформаційних технологій»
суму заборгованості за договором
лізингу у розмірі 139 511 грн. 74 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ
«Лізинг інформаційних технологій»
судовий збір у розмірі 1395 грн. 11 коп.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить скасувати вказане
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
ПрАТ «Лізинг інформаційних
технологій». На думку апелянта, суд
дійшов помилкового висновку про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
договором лізингу № 120383004 від 20 вересня
2011 року в розмірі 139 511 грн. 74 коп.,
оскільки вказаний договір було
розірвано за згодою сторін. У зв'язку з
розірванням договору лізінгу ОСОБА_2
повернула постачальнику предмет
лізингу - ліжко ВА 182 (колір: 952), а
постачальник повернув відповідачці
грошові кошти, що було оформлено
підписанням доповнення від 17 листопада
2011 року до договору № 120383004.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Представник ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій» просить
відхилити подану апеляційну скаргу, а
рішення суду залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20 вересня 2011 року
між ЗАТ «Лізинг інформаційних
технологій», правонаступником якого є
ПрАТ «Лізинг інформаційних
технологій» (оператор), через фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 (постачальник)
та ОСОБА_2 (клієнт) було укладено
договір фінансового лізингу № 120383004.
Відповідно до умов договору клієнт
бере участь в системі LeaseIT (отримує ІТ
обладнання та інші товари від
постачальників - учасників системи
LeaseIT), а також отримує послуги на умовах,
визначених обраним пакетом
фінансування LeaseIT. Оператор LeaseIT
зобов'язується на підставі заяви
клієнта забезпечити передачу клієнту
ІТ обладнання обраним клієнтом
постачальником та надання клієнту
послуг.

Умови отримання обладнання та інших
товарів визначається пакетом LeaseIT та
правилами отримання обладнання, які є
невід'ємною частиною цього договору (а.
с. 6-13).

Правила є єдиними для всіх клієнтів
системи LeaseIT і встановлюють порядок і
умови отримання клієнтом ІТ
обладнання, інших товарів та послуг у
постачальників, встановлення і оплати
платежів, строк розрахунків,
відповідальність сторін, порядок
вирішення спорів, інші умови, щодо яких
сторони мають дійти згоди для
укладення договору відповідно до
законодавства України.

На підставі вказаного договору ЗАТ
«Лізинг інформаційних технологій»
згідно акту приймання-передачі від 21
вересня 2011 року ОСОБА_2 отримала на
умовах фінансового лізингу ліжко ВА 182
(колір 952). Повна вартість переданого
обладнання - 52500,00 грн. За умовами пакету
фінансування LeaseIT Шістка 1 ОСОБА_2
зобов'язалася здійснити платіж при
отриманні обладнання (від вартості
обладнання): 16,67%; а також внести 5
місячних платежів до 20 числа кожного
поточного місяця рівними частинами (а.
с. 14).

Відповідно до п. 14.2. Правил отримання
ІТ-обладнання, інших товарів та послуг
у системі LeaseIT у разі несвоєчасної
оплати клієнтом нарахованого платежу
клієнт сплачує на користь оператора
LeaseIT плату зі прострочення платежу: в
розмірі п'яти відсотків від погашення
суми простроченого платежу, якщо
погашення простроченого платежу
здійснюється у розрахунковому періоді,
на який припадає дата оплати за
договором; в розмірі 10 відсотків від
суми простроченого платежу, якщо
погашення здійснюється після
закінчення розрахункового періоду, на
який припадає дата оплати за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі договору фінансового лізингу
№120383004 ОСОБА_2 було сплачено перший
платіж у розмірі 1/6 частини вартості
обладнання у розмірі 8 750 грн. (а. с. 15).

ПрАТ «Лізинг інформаційних
технологій» порушило перед судом
питання про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за договором лізингу у
розмірі 139 511,74 грн., яка була обрахована
за період з 21 вересня 2011 року по 20
грудня 2012 року, та відповідно до
наданих позивачем розрахунків
складається з: 94 901,41 грн. штрафних
санкцій за несплату рахунків; 43750,00 грн.
компенсації вартості товару (а. с. 16).

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ
«Лізинг інформаційних технологій», суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 не виконує належним чином умови
договору фінансового лізингу № 120383004
щодо внесення щомісячних платежів, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки висновки
суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 806 ЦК
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про фінансовий лізинг»
лізиногоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Сплата лізингових платежів
здійснюється в порядку, встановленому
договором (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
фінансовий лізинг»).

Згідно з п. 8.4 договору фінансового
лізингу № 120383004 порядок і підстави
дострокового припинення і розірвання
договору встановлені цим договором,
правилами отримання ІТ-обладнання,
інших товарів та послуг у системі LeaseIT
та чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Пунктом 16.4. Правил отримання
ІТ-обладнання визначено, що укладений
сторонами договір припиняється у разі:
закінчення строку, на який його було
укладено - з дня закінчення такого
строку та проведення взаємних
розрахунків; в інших випадках,
встановлених цими правилами або
договором; у випадках, встановлених
законодавством України.

Так, відповідно до п. 16.5. Правил
отримання ІТ-обладнання, інших товарів
та послуг у системі LeaseIT укладений
сторонами договір може бути розірваний
за згодою сторін.

Відповідно до п. 16.8. Правил отримання
ІТ-обладнання клієнт має право
достроково припинити договір. Клієнт
письмово повідомляє оператора LeaseIT про
намір достроково розірвати договір, а
таке розірвання може наступити не
раніше, ніж через 30 днів з дня
повідомлення клієнтом оператора LeaseIT. В
зазначений термін сторони повинні
провести усі взаєморозрахунки.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
листопада 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій»
через фізичну особу-підприємця ОСОБА_3
із повідомленням про намір достроково
розірвати договір № 120383004 від 20 вересня
2011 року.

ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій»
у відповідь направило на адресу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 лист,
в якому товариство дозволило йому
самостійно вирішити з клієнтом ОСОБА_2
питання щодо розірвання договору №
120383004 від 20 вересня 2011 року. При цьому, у
листі ЗАТ «Лізинг інформаційних
технологій» було зазначено, що у разі
розірвання договору необхідно вчинити
наступні дії: 1) повернути від ОСОБА_2
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3
отриманого на умовах договору товару з
складанням акту прийому-передачі з
підписами двох сторін; 2) повернути від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
клієнту ОСОБА_2 суми першого внеску в
розмірі 8750,00 грн. зі складанням
видаткового касового ордеру з
підписами двох сторін. 3) повернути від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
користь ЗАТ «Лізинг інформаційних
технологій» суми в розмірі 33250,00 грн.
наданої за договором фінансування (а. с.
85).

Таким чином, ЗАТ «Лізинг інформаційних
технологій» у письмовій формі
підтвердило свою згоду на розірвання
договору № 120383004 від 20 вересня 2011 року,
укладеного з ОСОБА_2, визначивши
порядок проведення розрахунків між
сторонами.

17 листопада 2011 року ОСОБА_2 було
повернуто фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 товар, отриманий на підставі
вказаного договору, а саме, ліжко ВА 182
(колір 952), про що клієнтом та
постачальником було оформлено
доповнення до договору № 120383004 від 20
вересня 2011 року. Відповідно до
вказаного доповнення постачальник та
клієнт не мають один до одного жодних
претензій (а. с. 86).

При цьому, колегія суддів відхиляє
посилання представника ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій» на те, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не
був наділений повноваженнями на
підписання угоди про розірвання
договору, оскільки підписане ним
доповнення до договору по своїй суті не
є угодою про розірвання сторонами
договору та було оформлене на
підтвердження повернення ОСОБА_2
товару. ЗАТ «Лізинг інформаційних
технологій» виклало своє
волевиявлення на розірвання договору в
листі на ім'я фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

Відносини між оператором ЗАТ «Лізинг
інформаційних технологій» та
постачальником фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 були
врегульовані договором № 11081101 від 11
серпня 2011 року про участь
постачальника в системі LeaseIT,
повноваження фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 були визначені
в довіреності № 11081101 від 11 серпня 2011
року, відповідно до якої постачальнику
надано, зокрема і право отримувати
обладнання, інші товари від клієнтів, в
разі повернення їх клієнтами, за умови
прийняття окремого рішення оператора
LeaseIT на таке повернення (а. с. 22).

Відтак, фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 було правомірно отримано від
ОСОБА_2 товар, одержаний нею на підставі
договору № 120383004 від 20 вересня 2011 року.

Крім того, визначені у листі ЗАТ
«Лізинг інформаційних технологій» дії
щодо розірвання договору № 120383004 від 20
вересня 2011 року не можуть вважатися
умовами, за наявності яких договір
вважається розірваним. Вони фактично
визначають порядок розрахунку сторін у
разі розірвання договору, тобто
правовий наслідок розірвання договору.
Визначальним для вирішення питання про
розірвання договору відповідно до ст.
651 ЦК України, п. 16 Правил отримання
ІТ-обладнання, договору фінансового
лізингу № 120383004 є наявність згоди
сторін на його розірвання.

ОСОБА_2 вчинила всі, покладені на неї
відповідно до листа ЗАТ «Лізинг
інформаційних технологій», дії, а саме
- повернула постачальнику отриманий на
підставі договору товар.

Частиною другою статті 653 ЦК
Українипередбачено, що у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Враховуючи викладене, ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій»не має права
вимагати оплати предмету лізингу, а
також права на одержання від ОСОБА_2
санкцій за порушення умов договору
лізингу, оскільки договір № 120383004 від 20
вересня 2011 року було розірвано, а
відповідачка ОСОБА_2 повернула предмет
лізингу уповноваженому представнику
ПрАТ «Лізинг інформаційних
технологій». Тому, у задоволенні позову
ПрАТ «Лізинг інформаційних
технологій» слід відмовити.

Помилкове рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 13 травня 2013
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ПрАТ
«Лізинг інформаційних технологій» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором лізингу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 13 травня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову
Приватного акціонерного товариства
«Лізинг інформаційних технологій» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором лізингу.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді