Справа №588/1776/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Линник О. С.Номер
провадження 22-ц/788/272/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Тростянецького районного
суду Сумської області від 04 грудня 2013
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тростянецького районного
суду Сумської області від 04 грудня 2013
року в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено у зв'язку із
спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
зазначене рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
банку.

При цьому зазначає, що
застосувавши строки позовної давності,
суд порушив норми матеріального права,
оскільки позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до ухвалення
ним рішення.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Гакаля Р.В., який
підтримав доводи апеляційної скарги,
відповідача ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_6, які заперечували проти доводів
скарги, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
19 грудня 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір № SUT0RX07740098, за
умовами якого позичальник отримав
споживчий кредит в сумі 1601,57 грн. під 12,00
% річних на строк до 18 грудня 2007 року
включно, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1,0 % на
місяць на суму залишку заборгованості
по кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 25,63 грн. та єдиноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 145,6 грн. в обмін
на зобов'язання позичальника з
повернення кредиту, сплати відсотків,
винагороди, комісії в зазначені в Заяві
та Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) погашати кредит щомісячно з
20 по 25 число кожного місяця у сумі 168,06
грн., сплачувати відсотки, винагороду,
комісію, а також інші витрати згідно з
Умовами.

Своєю заявою від 19 грудня 2006 року
ОСОБА_3 погодилася, що договір про
надання банківських послуг
складається з заяви позичальника та
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт).

Станом на 20 вересня 2013 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором становила 29025,43
грн., яка складається з заборгованості
за кредитом - 1342,36 грн., заборгованості
по відсотках за користування кредитом -
9792,07 грн., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань - 16032,65 грн.,
штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина),
1358,35 грн. (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про відмову банку в
задоволенні позову, суд першої
інстанції застосував наслідки спливу
позовної давності, оскільки початок
перебігу цього строку почався з 26
грудня 2007 року (в день здійснення
відповідачем останнього платежу),
після чого банк більше не отримував від
неї належних коштів за користування
кредитом, достовірно знаючи при цьому
про порушення свого права та неналежне
виконання боржником умов кредитного
договору.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Згідно з п. 23 ст.1 Закону України
«Про захист прав споживачів» кошти,
які надані кредитодавцем споживачеві
на придбання продукції, є споживчим
кредитом. Таким чином, ОСОБА_3 отримала
споживчий кредит.

За умовами договору споживчого
кредиту ОСОБА_3 зобов'язалася
повернути кредит та проценти за
користування ним щомісячними
платежами згідно з обумовленим в
договорі графіком.

Відповідно до ч.1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено,
що загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася, або
могла довідатися про порушення свого
права, або про особу, яка його порушила.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка)
(Стандарт) передбачено, що терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки-пені, штрафів за даним
договором встановлюються сторонами
тривалістю 5 років (а.с. 14).

У даному випадку початок перебігу
строку позовної давності за договором
почався 26 грудня 2007 року, тобто з дня
здійснення боржником останнього
платежа. З вказаної дати у кредитора
виникло право на позов, але позивач
звернувся до суду з даним позовом лише
04 жовтня 2013 року, тобто майже через 6
років і не просив суд поновити строк
позовної давності.

Та обставина, що останній платіж на
погашення заборгованості за кредитним
договором здійснено відповідачем 26
грудня 2007 року, не суперечить наданому
банком суду розрахунку заборгованості
(а.с. 69).

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що 06
листопада 2013 р. відповідач подала до
суду першої інстанції заяву про
застосування строку позовної давності
(а.с. 82), а тому доводи апеляційної
скарги про те, що місцевий суд
застосував позовну давність без
відповідної заяви відповідача є
помилковими.

Отже місцевий суд правомірно дійшов до
висновку про пропуск позивачем строку
позовної давності.

Колегія суддів вважає за необхідне
також зазначити, що дійсно Умовами
кредитного договору передбачено право
банку здійснювати погашення
заборгованості за кредитом у
передбачені строки за рахунок коштів,
розміщених на рахунку, що відповідає
платіжній картці, емітованої
ПриватБанком, за умови наявності у
позичальника відповідної картки.

Проте, в кредитному договорі від 19
грудня 2006 року не зазначено з якого
саме рахунку, і якій платіжній картці
це відповідає, повинно здійснюватися
погашення заборгованості (а.с. 7).

Оскільки ні в суді першої інстанції, ні
в апеляційному суді банк не
обґрунтував свою позицію щодо
наявності у відповідача емітованої
Приватбанком платіжної картки, з якої
проведено списання саме таких сум
коштів у вересні 2009 року та у березні 2010
року, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
сумнівності списаних коштів з
поточного карткового рахунку ОСОБА_3 в
сумі 6 грн. 92 коп. та 5 копійок (а.с. 69).
Вказаним діям банку місцевим судом
дана належна правова оцінка.

Зважаючи на викладене, оскаржуване
рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Тростянецького районного
суду Сумської області від 04 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набрала
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -