Справа № 473/1988/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої судді -
Ротар М.М. , при секретарі судового
засідання - Фінько О.П. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вознесенськ
Миколаївської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що він є власником квартири
на підставі договору купівлі-продажу,
який був посвідчений державним
нотаріусом Другої Вознесенської
державної нотаріальної контори
Миколаївської області 26 грудня 1994 року
за р.№ 3019

Проте, обумовлений
правовстановлюючий документ
позивачем втрачено.

Тому, посилаючись на вищевказані
обставини, а також неможливість
повторного отримання
правовстановлюючого документа або
його дубліката в адміністративному
порядку, позивач в силу ст. 392 ЦК
України просив визнати за ним право
власності на квартиру в судовому
порядку.

В судове засідання від позивача
надійшла заява про розгляд справи без
його участі, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися.
Про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином шляхом
надання оголошення у пресі

Дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наданих доказів, дослідивши
матеріали інвентарної справи № 9941,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що 26
грудня 1994 року позивач ОСОБА_1 придбав у
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартиру, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Вказаний договір був посвідчений
державним нотаріусом Другої
Вознесенської державної нотаріальної
контори 26 грудня 1994 року та
зареєстрований в реєстрі за № 3019.
Право власності позивача
зареєстровано у КП "Вознесенське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" , що підтверджується
довідкою № 134 від 28 травня 2014 року.

Вказаний правовстановлюючий
документ позивачем втрачено.

Відповідно до ст. 15 ЦК України
передбачено право кожної особи на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорення.

Кожна особа також має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного судочинства.

Відтак зазначена норма визначає
об'єктом захисту порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес.

Порушене право пов'язано з
позбавленням його володільця
можливості здійснити (реалізувати)
своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні
права виникає невизначеність у праві.

Таким чином, порушення,
невизнання або оспорення суб'єктивного
права є підставою для звернення особи
за захистом свого права із
застосуванням відповідного способу
захисту.

Способи захисту передбачені ст. 16
ЦК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За змістом даної норми права,
потреба в такому способі захисту права
власності виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється. Метою
використання даного позову є усунення
невизначеності відносин власності
щодо індивідуально-визначеного майна,
власником якого є позивач, або
отримання документа, що засвідчує його
право власності та був раніше ним
втрачений. Умовою задоволення такого
позову є наявність у позивача доказів,
що підтверджують його право власності
на майно.

Так, як вбачається з матеріалів
справи, зокрема з листа державного
нотаріуса Державного нотаріального
архіву Миколаївської області № 21/02-05
від 17.01.2014 року (а.с.6) у реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій Другої
вознесенської державної нотаріальної
контори Миколаївської області за 1994
рік том 6 на сторінці 16 є запис від 26.12.1994
року за р.№ 3019 "Посвідчено договір
купівлі-продажу квартири", особою, для
якої вчинялася нотаріальна дія,
зазначений "ОСОБА_1 1951 р.н. Крім того
дослідженою в судовому засіданні
інвентарною справою, в якій міститься
екземпляр договору купівлі-продажу від
26.12.1994 року, також підтверджується
право власності позивача на квартиру
АДРЕСА_1.

Разом з тим, останній позбавлений
можливості повторного отримання
правовстановлюючого документа або
його дубліката в адміністративному
порядку, що знайшло своє підтвердження
в судовому засіданні письмовими
доказами, а саме вказане
підтверджується листом державного
нотаріуса Державного нотаріального
архіву Миколаївської області від 17.01.2014
року № 21/02-05.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1. обґрунтовані,
обраний ним спосіб захисту може бути
застосований судом, а його цивільне
право підлягає захисту шляхом визнання
його власником спірного майна.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218,
223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на нерухоме майно, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на квартиру, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
М.М. Ротар