РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2014 року
м.
Зміїв

Зміївський районний
суд Харківської області у складі:

судді - Бібіка О.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Редіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Змієві цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та
піклування Геніївської сільської ради
Зміївського району Харківської
області про визначення місця
проживання неповнолітніх дітей з
батьком,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відповідача ОСОБА_2 з вимогою про
визначення місця проживання
малолітніх дітей сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ним, посилаючись
на те, що з 13.02.2003 року перебуває у шлюбі
з відповідачкою. Від шлюбу мають дітей:
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після фактичного
припинення шлюбних відносин діти
залишилися проживати разом з ним, на
даний час діти знаходяться на його
утриманні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, зазначивши
про те, що він працює, має постійний
дохід, піклується про дітей. Вважає, що
діти повинні проживати разом з ним,
оскільки відповідачка не працює, у
зв'язку з чим не має змоги матеріально
забезпечити дітей, крім того, не має
належних умов для проживання дітей.
Крім того, діти особисто виявлять
бажання проживати разом з ним.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
заперечувала проти позову. Пояснила, що
позивач навмисно налаштовує дітей
проти неї, позбавляє її можливості
спілкуватися з дітьми. Вона не має
заперечень проти спілкування батька з
дітьми, однак вважає, що діти повинні
проживати разом з нею.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Геніївської сільської
ради Зміївського району Харківської
області Педенко Л.М. просила вирішити
спір на розсуд суду, вважає, що діти
повинні спілкуватися з обома батьками.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного.

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 157 Сімейного кодексу
України, питання виховання дитини
вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 141 Сімейного
кодексу України, мати і батько мають
рівні права та обовязки щодо дитини.

Згідно зі статтями 160, 161 Сімейного
кодексу України, місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обовязків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо (у тому числі в одній
квартирі), про те, з ким із них і хто саме
з дітей залишається, суд, виходячи із
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинен
ухвалити рішення, яке відповідало б
інтересам неповнолітніх. При цьому суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, зокрема у принципі 6,
проголошено, що малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір»ю.

Судом встановлено, що батьками
малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, є
ОСОБА_1 - батько та ОСОБА_2 - мати, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого
Геніївською сільською радою
Зміївського району Харківської
області та копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2, виданого
Геніївською сільською радою
Зміївського району Харківської
області (а.с. 3, 4).

З акту обстеження, складеного
депутатом Геніївської сільської ради
Зміївського району Харківської
області Гордієнко Н.М. у присутності
свідків ОСОБА_9 тап ОСОБА_10, вбачється,
що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проживають разом з
батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та бабусею
ОСОБА_11 з листопада 2013 року по
теперішній час по АДРЕСА_1. Мати дітей
проживає по АДРЕСА_2 (а.с. 6)

З виробничої характеристики, виданої
керівником департаменту управління
ПАТ «Світ шахтаря» вбачається, що
ОСОБА_1 працює охоронцем ПАТ «Світ
шахтаря» з березня 2006 року, за час
роботи зарекомендував себе з
позитивної сторони, користується
повагою та авторитетом у колективі (а.с.
7)

З акут обстеження від 20.08.2014 року,
складеного депутатом Геніївської
сільської ради Зміївського району
Харківської області, вбачається, що
ОСОБА_2 проживає за місцем реєстрації
за адресою: АДРЕСА_2, разом з матір»ю та
батьком. Працює у ФОП ОСОБА_12 Зі слів
матері, з листопада 2013 року по червень
2014 року діти почергово проживали з
батьком та матір»ю (а.с. 27)

З довідки № 15-08 від 15.08.2014 року, виданої
ФОП ОСОБА_12, вбачається, що ОСОБА_2
дійсно працює у кафе ФОП ОСОБА_12 з 16.11.2012
року та має посадовий оклад 1700 грн. (а.с.
28)

З довідки № 543, виданої 05.08.2014 року
вбачається, що ОСОБА_2 в психіатричному
і наркологічному кабінетах на обліку
не перебуває (а.с. 29)

З психолого - педагогічної
характеристики ОСОБА_3 вбачається, що
за інформацією його класного
керівника, батько хлопчика регулярно
відвідує батьківські збори та приймає
участь у громадському житті класу.
Регулярно продивляється щоденник учня
та реагує на записи у ньому. В ході
опитування дитини з'ясовано, що ОСОБА_3
після розлучення батьків хоче та має
намір залишитися проживати зі своїм
батьком - ОСОБА_1 (а.с. 30)

З психолого - педагогічної
характеристики ОСОБА_4 вбачається, що
за інформацією класного керівника
батько дівчинки регулярно відвідує
батьківські збори та примає участь у
громадському житті класу, що свідчить
про активну батьківську позицію. В ході
опитування дитини з»ясовано, що ОСОБА_4
після розлучення батьків бажає
залишитися проживати разом зі своїм
батьком - ОСОБА_1 (а.с. 31)

Відповідно до акту обстеження умов
проживання ОСОБА_2, складеного головою
Геніївської сільської ради
Зміївського району Харківської
області, ОСОБА_2 та її батьки ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6,
проживають у приватному житловому
будинку АДРЕСА_2, будинок з трьох
кімнат, газифікований, є
електропостачання. Централізоване
водопостачання відсутнє, водою
забезпечуються з колодязя загального
користування (а.с. 33)

Відповідно до акту обстеження умов
проживання ОСОБА_1, складеного головою
Геніївської сільської ради
Зміївського району Харківської
області, ОСОБА_1 проживає разом з
матір»ю ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1.
Разом з ними без реєстрації проживають
малолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
учень 6 класу Геніївської ЗОШ І-Іі ст..
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, учениця 1 класу
Геніївської ЗОШ І-ІІ ст. Сім»я проживає
у приватному житловому будинку з 4-х
кімнат, будинок газифікований, є
електропостачання, водопостачання,
водовідведення. Для дітей створені
умови для всебічного розвитку,
навчання, відпочинку. У кожного є
окрема кімната (а.с. 34)

Як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 не позбавлені
батьківських прав щодо своїх
малолітніх дітей.

Згідно положень Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити дитині належні
умови проживання.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до «Декларації про загальні
засади державної політики України
стосовно сім'ї та жінок», схваленої
Постановою Верховною Радою України №
475-ХІУ від 05 березня 1999 року, держава
захищає материнство та дитинство і
визнає пріоритетність інтересів
матері та дитини в суспільстві та
забезпечує неухильне додержання
законодавства України та норм
міжнародного права стосовно сім'ї та
жінок.

Враховуючи положення частини 1 статті 3
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також
частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу
України, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
охорону дитинства", кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, духовного та соціального
розвитку. Батьки несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини.

Доводи позивача про ліпші житлові
умови у батька, матеріальне
забезпечення дітей, суд розцінює як
міру повинної поведінки батька, а не як
реальну турботу про дітей.

Окрім того, позивач в судовому
засіданні пояснив, що мати не чинить
перешкод у проживанні дітей разом із
ним.

Відповідачка розуміє, що зміна
життєвого укладу, котрий склався із
народження дітей, спричинить
психологічну травму дітям.

Отже, враховуючи той факт, що діти
проживають із батьком, а відповідачка
не вчиняє жодних дій, направлених на
порушення прав позивача, враховуючи
інтереси дітей та їх прихильність до
обох батьків, суд не вбачає порушення
прав позивача з боку відповідача, та з
цих підстав приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 141, 157, 159, 160, 161 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 169,
212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа орган опіки та піклування
Геніївської сілььскої ради
Зміївського району Харківської
області про визначення місця
проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 із батьком
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В.Бібік