АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7987/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шестакова З. С. Доповідач - Романюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Болтунової Л.М., Петренко І.О.

при секретарі
Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 21
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
за заповітом та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з
зазначеним вище позовом 05 квітня 2012
року. В обґрунтування заявлених та
уточнених вимог посилалася на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся
ОСОБА_8, після смерті якої, відкрилася
спадщина на майно, що їй належало.

В установлений законом строк, із заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_8, до нотаріальної контори
звернулися її діти: син ОСОБА_9 і дочка
ОСОБА_3

Дочка ОСОБА_10 17 грудня 2010 року
відмовилась від спадщини за законом
після смерті матері ОСОБА_8 на користь
іншого спадкоємця ОСОБА_9

За життя ОСОБА_8 розпорядилась
спадковим майном, склавши декілька
заповітів, а саме:

- 07 травня 1997 року заповіт,
яким все належне їй майно, де б воно не
було та з чого б воно не складалося і
все те, що буде їй належати, вона
заповідала в рівних долях позивачу
ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_2;

- 29 липня 1997 року заповіт, яким
заповідала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2.;

- 10 жовтня 2006 року заповіт, яким
заповідала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.;

- 10 серпня 2007 року заповіт, яким
заповідала ОСОБА_3 індивідуальний
гараж АДРЕСА_3.; індивідуальний гараж
АДРЕСА_4; індивідуальний гараж
АДРЕСА_5.;

- 03 вересня 2007 року заповіт, яким
заповідала ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 та
індивідуальний гараж АДРЕСА_6.

Посилаючись на те, що позивачу не було
відомо про існування заповіту на її
ім'я, крім того є спадкоємці першої
черги, з 1997 року вона постійно проживає
та з 2010 року працює у Лондоні, позивач
не могла реалізувати своє право на
прийняття спадщини вчасно.

Про наявність даного заповіту позивач
дізналась лише після смерті батька
ОСОБА_9 та відразу ж у січні 2012 року
звернулась із заявою про прийняття
спадщини за заповітом до приватного
нотаріуса ОСОБА_11, за місцем відкриття
спадкової справи після смерті ОСОБА_8
Однак, листом-роз'ясненням від 11 січня
2012 року їй було запропоновано
звернутися до суду для визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини за заповітом.

Посилаючись на те, що вона пропустила
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних причин, просила суд
визначити їй додатковий строк в три
місяці для подання заяви про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
бабусі ОСОБА_8

ОСОБА_2 05 травня 2012 року звернулася до
суду із зустрічним позовом, в
обґрунтування якого посилалася на те,
що про існування заповіту на її ім'я їй
стало відомо лише 12 травня 2011 року під
час візиту разом із батьком ОСОБА_9 до
приватного нотаріусу Нікопольського
районного нотаріального округу ОСОБА_11
В той же день, вона написала заяву про
відмову від спадщини після смерті
ОСОБА_8, однак вважала, що відмовляється
від неї на користь батька ОСОБА_9, який
не встиг отримати свідоцтво про право
на спадщину за законом та заповітом
після смерті матері, оскільки
ІНФОРМАЦІЯ_2 року він помер.

Після смерті батька вона звернулась до
приватного нотаріуса Нікопольського
районного нотаріального округу ОСОБА_11
із заявою про прийняття спадщини за
заповітом після смерті бабусі ОСОБА_8,
однак листом-роз'ясненням від 14 травня
2012 року приватний нотаріус
Нікопольського районного
нотаріального округу ОСОБА_11
роз'яснила їй про неможливість визнати
її спадкоємцем за заповітом після
смерті ОСОБА_8, оскільки вона вчасно не
прийняла спадщину. Тому їй було
запропоновано звернутися до суду для
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
за заповітом.

Посилаючись на те, що вона пропустила
строк для прийняття спадщини за
заповітом після смерті ОСОБА_8 з
поважних причин, оскільки не знала про
наявність заповіту ОСОБА_8 на її ім'я,
крім того, ОСОБА_2 є громадянкою
Російської Федерації, однак працює на
території України в ПАТ
"Новопавлівський гранітний кар'єр" та
умовами договору та характеру роботи
вона змушена тривалий час перебувати
за межами України, що позбавляло її
можливості якомога частіше
зустрічатися з бабусею та раніше
дізнатися про намір ОСОБА_8 залишити
заповіт на ім'я онуків тому просила суд
визнати недійсною її відмову від
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_8 та визначити їй
додатковий строк в три місяці для
подання заяви про прийняття спадщини
за заповітом після смерті бабусі
ОСОБА_8

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 липня 2014 року та
додатковим рішенням від 04 серпня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено,
у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
посилаючись на його незаконність
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
заявлених нею позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
посилаючись на необґрунтованість
рішення суду просить його скасувати та
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню частково, а скарга ОСОБА_3
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач пропустила строк для прийняття
спадщини з поважних причин, оскільки не
знала про існування заповіту, окрім
того вона проживає та працює за межами
України.

З даним висновком погодитися не можна,
оскільки він не ґрунтується на законі.

Як встановлено судом першої інстанції,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла бабуся
позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - ОСОБА_8.
Після її смерті відкрилася спадщина на
майно, що їй належало.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини. Якщо виникнення у
особи права на спадкування залежить
від неприйняття спадщини або відмови
від її прийняття іншими спадкоємцями,
строк для прийняття нею спадщини
встановлюється у три місяці з моменту
неприйняття іншими спадкоємцями
спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

До нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, у встановлений
законом строк, звернулися: 28 жовтня 2010
року ОСОБА_9 (син померлої та батько
відповідачів), 07 грудня 2010 року ОСОБА_3
(дочка померлої), 17 грудня 2010 року з
завою про відмову від спадщини на
користь ОСОБА_9 - ОСОБА_10 Крім того, 12
травня 2011 року позивач ОСОБА_2 подала
нотаріусу заяву про те, що вона до суду
на продовження строку для прийняття
спадщини зверталися не буде, а 14 травня
2012 року ОСОБА_2 подала заяву про
прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_4
звернулася до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини 11 січня 2012 року.

Таким чином позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2
звернулися з заявою про прийняття
спадщини з пропуском встановленого
законом строку.

Згідно з ч.1, 3 ст.1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7
"Про судову практику у справах про
спадкування" вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте обставини, на які послався суд у
рішенні щодо позивача ОСОБА_4, такими не
є. Необізнаність про наявність
заповіту, проживання за межами України
не є об'єктивними, непереборними,
істотними труднощами, які перешкоджали
позивачу у встановлений законом строк
звернутися із заявою про прийняття
спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК
України, оскільки з наведених вище норм
закону випливає, що не можуть бути
визнані поважними такі причини
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини як юридична
необізнаність позивача щодо строку та
порядку прийняття спадщини,
необізнаність особи про наявність
спадкового майна, похилий вік,
непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини (наприклад,
встановлення факту проживання однією
сім'єю), невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Зазначаючи як поважну причину для
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини те що позивач
ОСОБА_4 тривалий час проживає та працює
за межами України, суд першої інстанції
не надав належної оцінки інформації
Державної Прикордонної служби України
з якої вбачається, що ОСОБА_4 після
смерті ОСОБА_8 перебувала на території
України до 10 липня 2010 року і мала
можливість звернутися до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини у
передбачений законом строк. Крім того,
до моменту подання заяви позивач
ОСОБА_4 4 рази перебувала на території
України, але з заявою про прийняття
спадщини звернулася лише через 2 роки
після закінчення строку на подання
заяви.

З урахуванням викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
дійшов помилкового висновку про їх
законність та доведеність, а тому
рішення суду в частині задоволення
вимог ОСОБА_4 підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 щодо визнання недійсною
відмови від прийняття спадщини суд
першої інстанції послався на те, що
законом не передбачено такого способу
захисту цивільних прав та інтересів.

З даним висновком судова колегія не
погоджується виходячи з наступного.

Згідно ч.1, 5 ст.1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини. Відмова від прийняття
спадщини може бути відкликана протягом
строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ст.1274 ЦК України
спадкоємець за заповітом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь іншого спадкоємця за
заповітом. Спадкоємець за законом має
право відмовитися від прийняття
спадщини на користь будь-кого із
спадкоємців за законом незалежно від
черги. Спадкоємець має право
відмовитися від частки у спадщині
спадкоємця, який відмовився від
спадщини на його користь. Якщо
заповідач підпризначив спадкоємця,
особа, на ім'я якої складений заповіт,
може відмовитися від спадщини лише на
користь особи, яка є підпризначеним
спадкоємцем. Відмова від прийняття
спадщини може бути визнана судом
недійсною з підстав, встановлених
статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу.

Таким чином, нормами цивільного
законодавства передбачена можливість
визнання недійсною відмови від
прийняття спадщини.

Однак, з урахуванням того, що ОСОБА_2
подала заяву після закінчення строку
передбаченого законом, крім того вона
не містіть посилання на те, що ОСОБА_2
відмовляється від спадщини, тобто як
такої відмови від спадщини не було, а
ОСОБА_2 вважається такою, що не прийняла
спадщину, оскільки не звернулася в
належний строк з заявою про прийняття
спадщини, у задоволенні вимог щодо
визнання відмови від спадщини
необхідно відмовити саме з цих підстав.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що
вона не звернулася до нотаріуса у
встановлений законом строк з поважних
причин не може бути прийнято до уваги,
оскільки позивачем не надано належних
та допустимих доказів того, що існували
об'єктивні, непереборні, істотні
труднощі, які перешкоджали їх подати
заяву про прийняття спадщини у
визначений законом строк.

В цій частині рішення відповідає
вимогам закону та відсутні підстави
для скасування або зміни рішення.
Доводи апеляційної скарги висновки
суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від
21 липня 2014 року щодо відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання недійсною відмову від
прийняття спадщини змінити в частині
обґрунтування відмови у задоволенні
заявлених вимог.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від
21 липня 2014 року в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 - скасувати за у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
М.М.Романюк

Судді:
І.О.Петренко

Л.М.Болтунова