АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 193/826/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2171/К/14
суддя Шумська О.В.
Категорія - 47 ( І )
Суддя-доповідач - Михайлів
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Степове",
третя особа - відділ Держземагенства у
Софіївському районі Дніпропетровської
області, про розірвання договору
оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Степове"
(надалі - ТОВ «Степове»), третя особа -
відділ Держземагенства у Софіївському
районі Дніпропетровської області, про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, стягнення заборгованості по
орендній платі.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що він є власником земельної
ділянки площею 2,760 га, розташованої на
території Першотравенської сільської
ради Софіївського району
Дніпропетровської області у
відповідності до Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 474315 від 27.11.2008 року.

27 листопада 2008 року між позивачем з
одного боку та ТОВ «Степове» був
укладений договір оренди земельної
ділянки строком на 7 років, договором
про внесення змін до договору оренди №
410 від 27.11.2008 року строк дії договору
подовжено до 31 грудня 2017 року, тобто
загальний строк оренди земельної
ділянки склав 9 років, однак відповідач
порушив свої зобов'язання щодо
своєчасності розрахунку за
користування земельною ділянкою у 2013
році та відповідно нехтує терміном
зазначеним в п.9,п.11 Договору. Так, за 2013
рік відповідачем позивачу не було
сплачено орендну плату взагалі, в
результаті чого утворилась
заборгованість.

Після уточненні позовних вимог у
серпні 2014 року просив суд розірвати
договір оренди земельної ділянки
укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Степове»
від 27.11.2008 року, зареєстрований у
Софіївському відділі
Дніпропетровської регіональної філії
ДП ДЗК при Держкомземі України під №
00316 від 29.06.2011 року, стягнути на
його користь заборгованість по
орендній платі за 2013 р. у розмірі 2297,916
грн. та судові витрати в розмірі 609,00
грн.

27 серпня 2014 року представник позивача
ОСОБА_2. - ОСОБА_3 подала до суду заяву
про зменшення позовних вимог, у зв'язку
з виплатою позивачу орендної плати та
просила суд розірвати договір оренди
земельної ділянки від 27.11.2008 року і
стягнути з відповідача судові витрати
в розмірі 362,40 грн.

Рішенням Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області від 08 вересня 2014року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка
діє в інтересах ОСОБА_2 ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, судом не було
досліджено чи була системність у
виплаті орендної плати із затримкою чи
не була, оскільки сам відповідач не
заперечує затримку у виплаті орендної
плати на 8 місяців., що в свою чергу є
порушенням істотної умови договору
оренди земельної ділянки, а отже є
підставою для розірвання договору
оренди.

В порушення норм чинного законодавства
суд не належним чином та невірно виклав
обставини справи зазначивши в
оскаржуваному рішення те що ТОВ
«Степове» своєчасно виконало свої
договірні зобов'язання перед позивачем
за 2012 рік, 2011 рік, фактично не
перевіривши цього.

Крім того, суд безпідставно та не
законно відхилив клопотання позивача,
відносно вимоги зобов'язання
відповідача ТОВ «Степове» надати свої
статутні документи, з метою з'ясування
чи мало ТОВ «Степове» повноваження на
укладання договору оренди земельної
ділянки взагалі.

Порушення норм процесуального права з
боку суду першої інстанції полягало, ще
в тому, що позивача по справі та його
представника було позбавлено
можливості ознайомитись з журналами
судового засідання від 04.09.2014 року та
від 08.09.2014 року так як на момент
ознайомлення з матеріалами справи
12.09.2014 року вони були відсутні у
матеріалах справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції
виходив з безпідставності заявленого
позову та відсутності правових підстав
для розірвання договору оренди,
оскільки невиплата орендної плати
відповідачем за 2013 рік була затримана
лише на незначний період та носила
нерегулярний характер, а доказів щодо
систематичного порушення виплати
орендної плати позивачем суду не
надано.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції відповідають
фактичним обставинам справи та
узгоджуються з нормами матеріального і
процесуального права, які судом першої
інстанції застосовані правильно.

Судом встановлено, ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка загальною площею 2,760 га,
розташована на території
Першотравенської сільської ради
Софіївського району Дніпропетровської
області, що підтверджується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 474315 від 27.11.2008 року.

27 листопада 2008 року між ТОВ «Степове»
та ОСОБА_2 укладено договір оренди
вищевказаної земельної ділянки, який
зареєстровано у Софіївському відділі
Дніпропетровської регіональної філії
ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України"
під № 00316 від 29.06.2011 року, терміном
на 7 років.

27 листопада 2008 року між ТОВ «Степове»
та ОСОБА_2 укладено договір про
внесення змін до договору оренди,
згідно цих змін було визначено що даний
договір укладено до 31 грудня 2017 року
встановлений розмір орендної плати -
п'яти відсотків від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки з
урахуванням індексу інфляції.

Зазначені обставини
підтверджуються умовами договору
оренди, а саме п.2 додатку до договору
оренди № 410 Договору, а саме: орендна
плата сплачується орендарем у грошовій
або натуральній формі
сільськогосподарської продукції;
орендна плата складає у грошовому
виразі : 5 % від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки станом на 01
січня кожного року, за який
нараховується орендна плата, що
відповідає 2703,00 грн., до розміру
орендної плати включена сума яка
дорівнює розміру податку на доходи
орендодавця, який він повинен сплатити
до бюджету згідно чинного
законодавства; обчислення орендної
плати здійснюється з урахуванням
індексу інфляції; строки внесення
орендної плати до 31 грудня кожного
року дії договору, у разі не внесення
орендної плати в зазначені у Договорі
строки, стягується пеня у розмірі 0,02%
від несплаченої суми за кожен день
прострочення.

Пунктом п.36 Договору передбачено,
що зміна умов нього здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору спір розв'язується
у судовому порядку.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
ОСОБА_2 ставить питання про розірвання
договору оренди земельної ділянки, з
підстав систематичної несплати
орендної плати ТОВ «Степове»
орендодавцю, відповідно до умов
договору, за 2013 рік.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду
землі", оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Згідно ч.1, ч.8 ст. 93 Земельного кодексу
України, право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Згідно ч.1 ст. 626, ст. 629, 651, 654 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Як убачається з тексту договору оренди
від 27 листопада 2008 року, укладеного між
ТОВ «Степове» та ОСОБА_4 його умовами
визначено всі істотні умови,
передбачені ч.1 ст. 15 Закону України "Про
оренду землі". ОСОБА_2 у порядку,
встановленому законом передала об'єкт
оренди орендарю у строки та на умовах,
що визначені у договорі оренди землі, а
ТОВ «Степове» приступило до
використання земельної ділянки.

З моменту укладення договору а саме з
27.11.2008 року жодних претензій до ТОВ
"Степове" щодо порушення умов договору
в частині неповноти чи несвоєчасності
виплати орендної плати за цим
договором не заявляв.

Не може погодитись колегія суддів з
доводами апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не було
досліджено систематичність порушення
ТОВ «Степове» строків виплати орендної
плати за земельну ділянку за 2013 року з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 договору орендна
плата за користування землею повинна
вноситись орендарем в строк до 31 грудня
кожного року.

Проте всупереч умовам договору орендну
плату за 2013 рік відповідач в обумовлені
сторонами строки не сплатив, а сплатив
її лише під час розгляду справи судом
14.08.2014 року.

Так, орендна плата нарахована згідно
умов договору від 27.11.2008 року у сумі 2703,40
грн., із яких утримано 405,51 грн.
прибуткового податку у відповідності
до положень Розділу ІV Податкового
кодексу України та видано - 2297,89 грн., що
підтверджується довідкою ТОВ
«Степове» та відомостями виплати паїв
і саме це послугувало підставою для
подання заяви від представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 від 27 серпня 2014
року про зменшення позовних вимог, в
якій було зазначено також і те, що
станом на день подання заяви, а саме на
27.08.2014 р., заборгованість з орендної
плати за 2013 рік є погашеною. (а.с. 72)

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволені
позову про розірвання договору оренди
земельної ділянки, колегія суддів при
цьому враховує висновки Верховного
Суду України викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України - неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах від
01.03.2013 року в яких зазначено, що згідно
зі ст. 13 Закону України "Про оренду
землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" розмір та умови орендної
плати, що зазначені в договорі оренди,
не можуть суперечити чинному на час
укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
"Про оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

За змістом зазначених норм договір
оренди землі можливо розірвати лише в
разі систематичної несплати орендної
плати, разове порушення умов договору у
цій частині не є підставою для його
розірвання (постанова Верховного Суду
України від 12 грудня 2012 р. у справі №
6-146цс12).

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
приводу того, що часткова несвоєчасна
сплата відповідачем позивачу орендної
плати за 2013 рік, не може бути визнано
підставою, для розірвання договору
оренди земельної ділянки від 27.11.2008
року.

В порушення ч.1 ст.60 ЦПК України, ні в
суді першої інстанції, ні в засіданні
судової колегії позивачем не надано
доказів систематичної несплати
(недоплати, порушення термінів виплати
орендної плати тощо) орендарем
орендної плати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
з приводу невірного трактування судом
першої інстанції такого поняття як
систематична несплата, не може бути
підставою для правильного по суті
рішення та ґрунтуються на власному
тлумаченні норм законодавства.

Крім того зміст самої уточненої
позовної заяви містить вимогу лише
щодо несвоєчасної виплати орендної
плати за 2013 рік.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що суд безпідставно та не законно
відхилив клопотання позивача, відносно
вимоги зобов'язання відповідача ТОВ
«Степове» надати свої статутні
документи, з метою з'ясування чи мало
ТОВ «Степове» повноваження на
укладання договору оренди земельної
ділянки взагалі, колегія суддів
відхиляє з огляду на наступне.

Так, позивач звертаючись до суду з
позовом про розірвання договору оренди
землі, стягнення заборгованості по
орендній платі вказала в якості
відповідача по справі - ТОВ «Степове».

При поданні уточнень до заявленого
позову та при розгляді справи у суді
першої інстанції, жодних підстав
вважати ТОВ «Степове» неналежним
відповідачем у справі наведено не було.

В суді апеляційної інстанції ні
позивач ні її представник з приводу
неналежності відповідача клопотань не
заявляли. Згідно із витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ТОВ
«Степове» є юридичною особою.

Крім того, колегія суддів не бере до
уваги зазначений довід апеляційної
скарги, ще із тих підстав, що з'ясування
повноважень ТОВ «Степове» на укладання
договору оренди земельної ділянки від
27.11.2008 року не було предметом спору та
розгляду у суді першої інстанції, з цих
підстав позов не заявлявся.

Посилання апеляційної скарги на той
факт, що засновниками ТОВ «Степове» є
представники Партії Регіонів, колегія
суддів відхиляє як безпідставні
оскільки сам по собі наведений факт
немає жодного відношення до предмету
спору.

Доводи апеляційної скарги з приводу
порушення судом норм процесуального
права в яке полягало у тому що позивача
та його представника було позбавлено
можливості ознайомитись з журналами
судового засідання від 04.09.2014 року та
від 08.09.2014 року так як на момент
ознайомлення з матеріалами справи
12.09.2014 року вони були відсутні у
матеріалах справи, колегія суддів
відхиляє оскільки такі порушення не є
підставою для скасування рішення у
справі, відповідно до вимог ч.3ст.309 ЦПК
України.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, а саме з заяви представника
позивача ОСОБА_2.- ОСОБА_3 про
ознайомлення з матеріалами справи від
12 вересня 2014 року жодного зауваження
щодо неповноти наявних матеріалів у
справі від неї не зазначено та відсутнє
будь-яке клопотання чи заява, яка
підтверджувала намір ОСОБА_3
ознайомитись з журналами чи диском
наявних судових засідань.

Доводи апеляційної скарги щодо
численних порушень судом першої
інстанції вимог процесуального
законодавства не заслуговують на
увагу, оскільки перелічені
представником позивача порушення
також не призвели до неправильного
вирішення справи та ухвалення
незаконного рішення, а отже не можуть
бути підставою для скасування
законного рішення суду.

Інші докази та обставини, на які
посилається представник позивача в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження судом першої інстанцій та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судами
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
позивача зводяться до переоцінки
доказів по справі та незгоди з тією їх
оцінкою, що надав їм суд першої
інстанції. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313 - 315 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: