Ухвала

іменем україни

19 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
недійсним договорів купівлі-продажу та
дарування, за зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу,
за касаційними скаргами заступника
прокурора Одеської області, Державного
закладу «Спеціалізований (спеціальний)
клінічний санаторій імені В.П. Чкалова»
Міністерства охорони здоров'я України
на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 11 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
27 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу та дарування
аптеки АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивував тим, що
укладені з відповідачами договори щодо
відчуження вищевказаного майна є
фіктивними, оскільки не несли за собою
ніяких правових наслідків, кошти за
цими договорами не сплачувалися, майно
не передавалося.

ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу, посилаючись на те, що
придбали у ОСОБА_1 спірну нерухомість,
проте в подальшому домовилися
розірвати договори купівлі-продажу,
унаслідок чого повернули будівлю
власнику, а ОСОБА_1 свої зобов'язання
щодо повернення сплачених йому коштів
не виконує.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 березня 2011 року
частково задоволено позов ОСОБА_1 та у
повному обсязі задоволені зустрічні
позовні вимоги.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
нежиле приміщення аптеки АДРЕСА_1.

Визнано недійсними договори
купівлі-продажу, дарування вказаного
приміщення, укладені 19 січня 2009 року
між сторонами.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про перегляд вказаного
рішення районного суду у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Рішенням Приморського районного суду
від 11 березня 2014 року заяву ОСОБА_1
задоволено, рішення суду від 23 березня
2011 року скасовано й ухвалено нове
рішення, яким визнано за ОСОБА_1 з 17
листопада 2006 року право власності на
жилий будинок («Садиба ІНФОРМАЦІЯ_1»),
що розташований по АДРЕСА_1, загальної
площею 343 кв. м.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 19 січня 2009 року, за
яким ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_4 купила 26/100
частини нерухомого майна - об'єкт
культурної спадщини по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
вартість 26/100 частини вказаного
нерухомого майна в сумі 9 000 грн.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 19 січня 2009 року, за
яким ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_5 купив 17/100
частини нерухомого майна - об'єкт
культурної спадщини по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
(яка є правонаступником ОСОБА_5.)
вартість 17/100 частини вказаного
нерухомого майна в сумі 6 000 грн.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 19 січня 2009 року, за
яким ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купив 28/100
частини нерухомого майна - об'єкт
культурної спадщини по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
вартість 28/100 частини вказаного
нерухомого майна в сумі 10 000 грн.

Визнано недійсним договір дарування
від 19 січня 2009 року, за яким ОСОБА_1
подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар 29/100
частини нерухомого майна - об'єкт
культурної спадщини по АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 27 червня 2014 року зазначене
рішення районного суду залишено без
змін.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Одеської області просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати й відмовити у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Державний заклад «Спеціалізований
(спеціальний) клінічний санаторій
імені В.П. Чкалова» Міністерства
охорони здоров'я України (далі - «СКС
ім. В.П. Чкалова») у поданій касаційній
скарзі просить ухвалені у справі
судові рішення скасувати, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права,
і передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга «СКС ім. В.П. Чкалова»
підлягає задоволенню, а скарга
заступника прокурора Одеської області
- частковому задоволенню з наступних
підстав.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення
зазначеним вимогам закону не
відповідають.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, скасовуючи
рішення суду від 23 березня 2011 року
та ухвалюючи нове рішення про визнання
за позивачем права на жилий будинок,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
виходив з наявності нововиявлених
обставин для перегляду судового
рішення, а саме рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 04 лютого 2014
року, згідно з яким будівля, що
розташована по АДРЕСА_1 та є пам'яткою
містобудування та архітектури, визнана
жилим будинком.

Проте погодитися з такими висновками
суду повністю не можна.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи заяву про
перегляд рішення суду у зв'язку з
нововиявленими обставинами, зазначав
про те, що лише після винесення рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 04 лютого 2014 року та набрання ним
законної сили, йому стало відомо, що
спірна будівля є житловим будинком з
моменту спорудження, й такий статус
будинку, на нежиле приміщення, у
встановленому законом порядку не
змінювався.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, звертаючись до суду з даним
позовом, ОСОБА_1 просив визнати за ним
право власності саме на нежиле
приміщення - аптеки, яке було предметом
оскаржуваних договорів й право
власності на яке було зареєстроване за
сторонами, як нежиле приміщення.

Згідно зі ст. 361 ЦПК України підставами
перегляду рішення або ухвали суду,
якими закінчено розгляд справи, що
набрали законної сили, є істотні для
справи обставини, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи;
встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдиві
показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Відповідно до п.п. 3, 5 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п. п. 1, 2 ч.
2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони
існували на час розгляду справи; ці
обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Судове рішення не може переглядатись у
зв'язку з нововиявленими обставинами у
разі, якщо обставини, передбачені
частиною другою ст. 361 ЦПК
України, відсутні, а є підстави для
перегляду судового рішення в
апеляційному чи касаційному порядку
або Верховним Судом України, а також
якщо обставини, визначені частиною
другою ст. 361 ЦПК України, були або могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи.

При вирішенні питання про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами суд має
виходити з визначених частиною другою
ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких
є вичерпним і розширеному тлумаченню
не підлягає, та дотримання заявником
умов, що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК
України.

Згідно з ч. 1 ст. 362 ЦПК України заяви про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами можуть бути подані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, протягом одного місяця
з дня встановлення обставини, що є
підставою для перегляду.

Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
встановлений абзацом 2 частини першої
статті 362 ЦПК трирічний строк для
подання заяви про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини другої статті 361 цього
Кодексу, є присічним і поновленню не
підлягає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та
скасовуючи рішення суду від року 23
березня 2011 року, суд першої інстанції
наведених вимог закону не врахував;
приймаючи на підтвердження існування
нововиявлених обставин - рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 04 лютого 2014 року, не звернув уваги
на те, що саме ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом про визнання спірного
приміщення жилим, вказуючи на те, що
придбав такий будинок у 2006 році як
жилий, отже про те, що спірна будівля є
жилою було або могло бути відомо
позивачу на час розгляду справи за його
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу та
дарування, а відтак дійшов
передчасного висновку про те, що
наведені ним доводи у розумінні ст. 361
ЦК України є підставою для перегляду
рішення суду у зв'язку з
новововиявленими обставинами.

Також судом взагалі не досліджено
питання дотримання заявником
передбаченого ст. 362 ЦПК України строку
для подання заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Зазначене залишилося поза увагою і
суду апеляційної інстанції, який
належним чином не перевірив доводів
апеляційних скарг.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалені з
порушенням норм матеріального та
процесуального права й підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Одеської області задовольнити
частково, касаційну скаргу державного
закладу «Спеціалізований (спеціальний)
клінічний санаторій імені В.П. Чкалова»
Міністерства охорони здоров'я України
задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 11 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 27 червня 2014 року
скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко