РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м.
Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі: головуючого судді
Петренко Л.В., при секретарі
Похвалітовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Токмак
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив стягнути
з відповідача, ОСОБА_2 достроково
заборгованість за кредитним договором
№ 014/17-07/3037/1-40 від 14 квітня 2008року, у сумі
2 504 356,36 гривень, у тому числі:
заборгованість за кредитом - 255 721,34
гривень; заборгованість по сплаті
відсотків - 179 889,76 гривень; пеню за
невчасну сплату кредиту та відсотків - 2
068 745,26 гривень. У рахунок погашення
заборгованості за кредитним
№014/17-07/3037/1-40 від 14 квітня 2008 р., у сумі 2
504 356,36 гривень, звернути стягнення на
предмет іпотеки - жилий будинок, що
знаходиться за адресою: Запорізька
область, АДРЕСА_1, будинок, який
належить ОСОБА_3 на праві власності на
підставі Договору дарування від
19.12.2005р., реєстраційний номер 2336 - шляхом
продажу предмету іпотеки на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження за ціною визначеною
незалежним експертом в ході проведення
виконавчих дій та задовольнити за
рахунок предмету іпотеки майнові
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» та
стягнути витрати по сплаті судового
збору.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначає, що 14 квітня 2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого за всіма
правами та обов'язками виступає
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №
014/17-073037/1-40, за умовами якого
Позичальнику надано кредит в розмірі
18060,00 доларів СІІІА (вісімнадцять тисяч
шістдесят доларів США) зі сплатою 14,00 %
відсотків річних строком до 14 квітня 2018
року, а позичальник зобов'язався
належним чином використати та
повернути Банку суму отриманого
кредиту, а також сплатити процента за
користування кредитом, комісіїзгідно
умов договору та тарифів кредитора, та
виконати всі інші зобов'язання в
порядку та строки, визначенні
договором.

Надання кредитних коштів проводилося
згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок Позичальника.

Відповідно до умов Кредитного договору
ОСОБА_2 зобов'язалася щомісячно до 14-го
числа кожного місця повертати кредитні
кошти згідно графіку погашення та
здійснити остаточне погашення кредиту
не пізніше 14.04.2018 року. Крім того, ОСОБА_2
зобов'язалася щомісячно сплачувати
банку відсотки за користування
кредитними коштами із розрахунку 14,00 %
річних.

Відповідачем не виконуються
вищезазначені умови, а саме не
здійснюється щомісячна сплата кредиту,
в зв'язку з чим станом на 15.08.2014 р.
заборгованість по кредиту становить 19
467,97 дол. США (255 721,34грн), з яких
прострочена сума боргу складає 8 083,31
.дол. США (106 178,25 грн.).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний сплачувати відсотки від
суми займу щомісячно до дня повернення
позики, при відсутності іншої
домовленості.

Відповідачем ОСОБА_2 не виконуються
умови щодо сплати відсотків та станом
на 15.08.2014 заборгованість по сплаті
відсотків становить 13 694,94 дол. США (179
889,76 грн.).

Відповідно до п. 16.3 кредитного договору
у випадку порушення зобов'язання
відповідачем графіку погашення
кредиту та відсотків встановлених
договором позивач нараховує
відповідачу пеню в розмірі 1% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення. Таким чином, станом на
15.08.2014 року пеня за невчасну сплату
кредиту та погашення відсотків
становить 2 068 745,26 гривень.

В забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язань за Кредитним договором між
кредитором та ОСОБА_3, було укладено
іпотечний договір від 10.04.2008 року,
згідно якого виконання зобов'язань за
Кредитним договором забезпечено
нерухомим майном, а саме: жилий будинок,
що знаходиться за адресою: Запорізька
область, АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3
на праві власності на підставі
Договору дарування від 19.12.2005 року,
реєстраційний номер 2336.

На підставі п. 6.2. вищевказаного
договору Позивач, як Іпотекодержатель
набуває права звернути стягнення на
предмет іпотеки та задовольнити всю
суму зобов'язання на момент звернення
стягнення, у т.ч. суму заборгованості за
кредитом та відсотками, штрафними
санкціями, комісійною нагородою
незалежно від настання строку
виконання основного зобов'язання.

Пунктом 6.1. Договору іпотеки зазначено,
що у разі порушення основного
зобов'язання, умов кредитного договору
або умов цього Договору
Іпотекодержатель (Позивач) надсилає
Іпотекодавцю ОСОБА_3 письмову вимогу
про виконання порушеного зобов'язання
у не менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі виконання
цієї вимоги.

Таким чином, з укладенням Кредитного
договору, іпотечного договору Кредитор
отримав законне право у разі
невиконання або неналежного виконання
Позичальником своїх зобов'язань за
Кредитним договором, в рахунок
погашення заборгованості за Кредитним
договором, звернути стягнення на
заставлене за іпотечним договором
майно, а також стягнути з Позичальника
суму основного боргу за Кредитним
договором, нарахованих відсотків за
користування кредитом та пеню.

В зв'язку з чим, на теперішній час,
загальна сума заборгованості по
кредитному договору № 014/17-07/3037/1-40 від 14
квітня 2008 року становить 2 504 356,36
гривень, у тому числі: заборгованість
за кредитом - 255 721,34 гривень;
заборгованість по сплаті відсотків - 179
889,76 гривень; пеня за невчасну сплату
кредиту та відсотків - 2 068 745,26 гривень.

Враховуючи вищевикладене, з метою
захисту своїх прав позивач змушений
був звернутися до суду з вказаним
позовом.

В судовому засіданні представник
позивача уточнив позовні вимоги та
просив стягнути з відповідача, ОСОБА_2
достроково заборгованість за
кредитним договором № 014/17-07/3037/1-40 від 14
квітня 2008 року, у сумі 2 504 356,36 гривень, у
тому числі: заборгованість за кредитом
- 255 721,34 гривень; заборгованість по
сплаті відсотків - 179 889,76 гривень; пеню
за невчасну сплату кредиту та
відсотків - 2 068 745,26 гривень та витрати
по сплаті судового збору. Свої уточнені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, до суду надала заяву про
розгляд справи за її відсутності та
надала до суду заперечення проти
позовної заяви в яких зазначила, що не
визнає позовну заяву ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» до неї про дострокове стягнення
боргу за кредитним договором. Також
зазначила, що на теперішній час минули
строки позовної давності в три роки
щодо стягнення з неї кредитної
заборгованості та штрафних санкцій.
Згідно розрахунку заборгованості
наданого позивачем, останнє фактичне
погашення боргу мало місце 14.01.2010 року.
Більше того, позивачем проводиться
розрахунок пені за період з 14.09.2011року,
у порушення однорічного строку
позовної давності. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Письмові
заперечення залучені до матеріалів
справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
наявні в матеріалах справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлені такі фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого за всіма
правами та обов'язками виступає
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №
014/17-07/3037/1-40, за умовами якого
Позичальнику надано кредит в розмірі
18060,00 доларів СІІІА (вісімнадцять тисяч
шістдесят доларів США) зі сплатою 14,00 %
відсотків річних строком до 14 квітня 2018
року.

Згідно п. 2.1. Кредитного договору
кредитор відповідно до умов договору
надає позичальнику кредит, а
позичальник зобов'язується отримати
кредит, використати його за цільовим
призначенням, повернути кредитору суму
кредиту, сплатити проценти за
користування кредитом та комісії
згідно умов договору та тарифів
кредитора, а також виконати інші
обов'язки, визначені кредитним
договором.

В забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язань за Кредитним договором між
кредитором та ОСОБА_3, було укладено
договір іпотеки від 10 квітня 2008 року,
згідно якого виконання зобов'язань за
Кредитним договором забезпечено
нерухомим майном, а саме: житловим
будинком, що знаходиться за адресою:
Запорізька область, АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_3 на праві власності на
підставі Договору дарування від 19.12.2005
року, реєстраційний номер 2336.

Надання кредитних коштів проводилося
згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок Позичальника.

Згідно н. 7.1. Кредитного договору
позичальник здійснює погашення
кредиту та процентів щомісячно
ануїтетними (однаковими) платежами в
розмірі згідно з Графіком погашення
кредиту та інших платежів (Додаток 1 до
Кредитного договору).

Пунктом 7.2. Кредитного договору
передбачено, що позичальник
зобов'язується здійснювати погашення
кредиту та процентів ануїтетними
платежами у валюті кредиту кожного
місяця, починаючи з місяця, наступного
за місяцем надання кредиту в дату,
визначену п. 1.3.3. Кредитного договору,
тобто до 14 числа кожного календарного
місяця протягом строку кредиту.

Позичальником вищевказані умови
Кредитного договору було порушено. У
свою чергу, п. 9.1. Кредитного договору
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим Договором,
кредитор має право вимагати
дострокового погашення кредиту
позичальником у повному обсязі разом
зі сплатою всіх сум, належних до сплати
на дату пред'явлення вимоги, включаючи
проценти за кредитом (в тому числі
прострочені проценти), пеню та штрафи
відповідно до цього Договору.

Пунктом 9.2. Кредитного договору
передбачено, що кредитор вправі
пред'явити позичальнику вимогу про
дострокове погашення кредиту у випадку
прострочення позичальником більш ніж
на 30 календарних днів строків
погашення кредиту.

Позичальник зобов'язаний виконати
вимогу кредитора про дострокове
погашення грошових зобов'язань за
Кредитним договором протягом не більш
ніж 30 календарних днів з моменту її
пред'явлення (п. 9.3. Кредитного
договору).

Згідно п. 16.1 Кредитного договору у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань, встановлених цим
договором. сторони несуть
відповідальність згідно чинного
законодавства України та положень
цього договору. До врегулювання
правовідносин, які неврегульовані цим
договором застосовуються відповідні
норми чинного законодавства України.

Пунктом 16.2 Кредитного договору
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання позичальником
своїх обов'язків згідно цього договору,
кредитор має право вимагати
дострокового виконання грошових
зобов'язань згідно умов, викладених в
ст. 9 цього договору.

Згідно п. 16.3. Кредитного договору за
прострочення виконання будь-яких
грошових зобов'язань за цим Договором,
позичальник сплачує кредитору пеню в
розмірі 1 % від простроченої до оплати
суми за кожен календарний день
прострочення.

Відповідно до п. 16.4. Кредитного
договору, за фактом невиконання або
неналежного виконання позичальником
грошових зобов'язань за цим Договором,
кредитор надсилає позичальнику
письмову вимогу про усунення
відповідного порушення протягом
одного місяця з моменту отримання
позичальником цієї вимоги. Невиконання
позичальником вимоги кредитора
протягом встановленого строку є
підставою для звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до умов
Договору іпотеки.

Судом встановлено, що позичальнику
ОСОБА_2 та майновому поручителю ОСОБА_3
надсилалася вимога про повернення
заборгованості за кредитом від 13.02.2009
року за № 12-21/88-186, яку відповідач
отримала 18.02.2009 року особисто, а ОСОБА_3
23.02.2009 року, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення. ОСОБА_2 на вказану вимогу
не відреагувала.

У зв'язку з цим позивач в 2009 році
звертався до суду з позовом до ОСОБА_3
про звернення стягнення на майно в
погашення заборгованості по кредиту.

Заочним рішенням Токмацького
районного суду Запорізької області від
29 жовтня 2009 року позов Відкритого
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на майно в погашення
заборгованості по кредиту, за участі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2 - задоволено. Звернуто стягнення
на предмет іпотеки за іпотечним
договором посвідченим 10 квітня 2008 року
нотаріусом Токмацької державної
нотаріальної контори Зиріною Є.О. та
зареєстрованим в реєстрі № 1294, а саме
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1,
загальною площею 72,8 кв.м.. житловою
площею 62,1 кв.м., заставною вартістю 130290
гривень, що належить ОСОБА_3 на праві
приватної власності.

Вказане рішення суду не виконано,
ОСОБА_3 помер 04.05.2014 року, про що
свідчить відповідь відділу державної
виконавчої служби Токмацького
міськрайонного управління юстиції у
Запорізькій області від 06 листопада 2014
року № 20136/3.

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у разі, якщо на час розгляду справи
заборгованість за кредитом не
погашена.

Наявність судового рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за відсутності реального
виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним.

На теперішній час майно не реалізовано,
кошти Банком не отримані.

Відповідно до умов Кредитного договору
ОСОБА_2 зобов'язалася щомісячно до 14-го
числа кожного місця повертати кредитні
кошти згідно графіку погашення та
здійснити остаточне погашення кредиту
не пізніше 14.04.2018 р. Крім того, ОСОБА_2
зобов'язалася місячно сплачувати банку
відсотки за користування кредитними
коштами із розрахунку 14,00 % річних.

Відповідачем не виконуються
вищезазначені умови, а саме не
здійснюється щомісячна сплата кредиту,
в зв'язку з чим станом на 15.08.2014 р.
заборгованість по кредиту становить 19
467,97 дол. США (255 721,34грн), з яких
прострочена сума боргу складає 8 083,31
.дол. США (106 178,25 грн.).

Відповідно до ч.1 ст..1048 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний сплачувати відсотки від
суми займу щомісячно до дня повернення
позики, при відсутності іншої
домовленості.

Відповідачем ОСОБА_2 не виконуються
умови щодо сплати відсотків та станом
на 15.08.2014 заборгованість по сплаті
відсотків становить 13 694,94 дол. США (179
889,76 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
України кожна особа має право в порядку
встановленим цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
виконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

На підставі пункту 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України. Боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України та інших актів цивільного
законодавства.

В свою чергу, ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

На умовах ст. 623 ЦК України боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Згідно положень ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку, наданого позивачем
станом на 15.08.2014 року загальна сума
заборгованості по кредитному договору
№ 014/17-07/3037/1-40 від 14 квітня 2008 року
становить 2 504 356,36 гривень, у тому числі:
заборгованість за кредитом - 19467, 97 дол.
США (255 721,34 гривень) з яких прострочена
сума боргу складає 8 083,31 дол. США (106 178,25
грн.); заборгованість по сплаті
відсотків - 13694, 94 дол. США (179 889,76
гривень); пеня за невчасну сплату
кредиту та відсотків - 2 068 745,26 гривень.

Відповідач наполягає на застосуванні
строків позовної давності.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - до
моменту виконання сторонами в повному
обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 1.1.6
кредитного договору), так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів, останній з яких у
визначеній сумі підлягав виконанню в
строк до 14 квітня 2018 року.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів
погашення кредиту та процентів повинно
здійснюватись позичальниками
частинами кожного місяця, у рахунок
чого вносяться кошти, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання
позичальниками кожного із цих
зобов'язань.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Відповідно до правової позиції
викладеної у Постанові Верховного Суду
України від 06 листопада 2013 року у
справі N 6-116цс13, зазначено, що
відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року у справі N 6-20цс14, в
постанові Верховного Суду України від
29 жовтня 2014 року у справі N 6-169цс14.

З огляду на положення ст. 360-7 ЦПК
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 перестала
виконувати щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту з грудня місяця 2008
року, у зв'язку з чим 28 квітня 2009 року
було здійснено реструктуризацію боргу.
14 січня 2010 року було сплачено відсотки
за користування кредитом. З 14 лютого 2010
року перестала виконувати щомісячні
зобов'язання зі сплати процентів за
користування кредитом, у той час як з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом та з вимогами про
дострокове повернення кредиту банк
звернувся 28 серпня 2014 року, включивши
до позовних вимог як всю заборговану
суму, так і майбутні платежі.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно п. 16.7. Кредитного договору до
всіх правовідносин пов'язаних з
укладенням та виконанням цього
договору, застосовується строк
позовної давності у три роки.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
і зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у разі
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів і
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення кожного чергового
платежу.

Так, заборгованість за кредитом та
заборгованість по сплаті відсотків
повинна стягуватися в межах позовної
давності, оскільки позивач звернувся
до суду у серпня місяці 2014 року, то
заборгованість розраховується з
вересня 2011 року по серпень 2014 року.

В даному випадку заборгованість по
кредиту становить 5 845,25 доларів США (по
курсу 13,135491 долара США) що становить 76
780,23 гривень.

Заборгованість по сплаті відсотків
становить 6 129,43 доларів США (по курсу
13,135491 долара США) що становить 80 513,07
гривень.

Як вбачається з розрахунку доданого до
позовної заяви, позивач просить суд
стягнути з відповідачів пеню за період
починаючи з 14.09.2011 р. по 15.08.2014 р.

Розмір пені за прострочення сплати
кредиту та відсотків за кредитом
відповідно до позовної заяви ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» складає 2 068 745,26
гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Як зазначалося вище, пунктом 1 ч.2 ст. 258
ЦК України встановлена спеціальна
позовна давність щодо стягнення
неустойки у тому числі пені, яка
становить 1 рік.

З розрахунку наданого до позовної
заяви вбачається, що обчислення
заборгованості проводилося станом на
15.08.2014 р.

Враховуючи положення чинного
законодавства стягненню підлягає пеня
за період з вересня місяця 2013 р. по
15.08.2014 р., що становить 69 793,99 доларів США
(по курсу 13,135491 долара США) що становить
916 778,33 гривні.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК України
можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Положення статті 616 ЦК України
передбачають право суду за певних умов
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника.

При цьому питання зменшення розміру
неустойки вирішується в конкретній
ситуації на підставі певних доказів і
розрахунків.

У зв'язку з цим пеня за прострочення
сплати кредиту та відсотків за
кредитом, значно перевищує розмір
збитків.

У відповідачки знаходяться на
утриманні неповнолітні діти: ОСОБА_5, 1999
року народження, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають разом з
відповідачкою та перебувають на її
повному утриманні, що підтверджується
довідкою про склад сім'ї від 30 вересня
2014 року, та не в змозі самі себе
забезпечувати. Відповідачка несе
відповідальність за своїх
неповнолітніх дітей та повинна
наділити їх всіма можливими засобами
для їх розвитку, фізичного здоров'я,
навчання тощо.

Судом також враховується складне
матеріальне та сімейне становище
відповідача, ОСОБА_2, яка ніде не працює
та має на утриманні чотирьох
неповнолітніх дітей.

Крім того, розмір пені значно перевищує
розмір основної заборгованості за
кредитним договором та є неспівмірним
із розміром основного боргу.

Позивачем не були надані докази того,
що прострочення зобов'язання
відповідачкою призвели до негативних
наслідків для банку.

Так, враховуючи ступінь виконання
відповідачкою зобов'язання на час
звернення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
до суду, матеріального стану
відповідачки та інших інтересів, суд
приходить до висновку про наявність
підстав, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК
України, для зменшення розміру пені з 916
778,33 гривні до 25 000,00 гривень.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
обставини суд вважає, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» підлягають
частковому задоволенню, а саме
підлягає стягненню заборгованість за
кредитним договором № 014/17-07/3037/1-40 від 14
квітня 2008 року в розмірі 182 293,30 грн., що
включає заборгованість по кредиту в
розмірі 5845,25 доларів США (по курсу 13,135491
долара США) що становить 76 780,23 гривень,
заборгованість по сплаті відсотків в
розмірі 6 129,43 доларів США (по курсу 13,135491
долара США) що становить 80 513,07 гривень
та пеня за прострочення сплати кредиту
та відсотків в розмірі 25 000,00 гривень. В
іншій частині позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Позивачем при подачі позовної заяви
сплачено судовий збір в розмірі 3654,00
грн.

Враховуючи часткове задоволення
позовних вимог з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 1822,93 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 64, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка
зареєстрована за адресою:Запорізька
область, АДРЕСА_2, на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» (р/р 2909334 в ЗОД «Райффайзен Банк
Аваль», МФО 313827, )
заборгованість за кредитним договором
№ 014/17-07/3037/1-40 від 14 квітня 2008 року у сумі
182 293,30 грн., що включає заборгованість
по кредиту в розмірі 5845,25 доларів США
(по курсу 13,135491 долара США) що становить
76 780,23 гривень, заборгованість по сплаті
відсотків в розмірі 6 129,43 доларів США
(по курсу 13,135491 долара США) що становить
80 513,07 гривень та пеня за прострочення
сплати кредиту та відсотків в розмірі 25
000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка
зареєстрована за адресою: Запорізька
область. АДРЕСА_2, на користь
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» (р/р 0021 в
ЗОД «Райффайзен Банк Аваль», МФО 313827,
) витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1822,93 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Токмацький районний суд Запорізької
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: /підпис/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя: