АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3048/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2503/14
Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.
Доповідач Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 1 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, у якому просила
стягнути з ОСОБА_2 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00
грн. щомісячно, починаючи стягнення від
дня пред'явлення до суду позову і до
досягнення донькою повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що до 2008 року перебувала у шлюбі з
відповідачем, який після розлучення
протягом 6 років участі у вихованні
дитини не приймає, матеріально не
допомагає, лише обіцяючи, що буде це
робити.

Оскільки відповідач офіційно не працює
та має нерегулярний дохід, вважала за
необхідне визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 1 липня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з
21 травня 2014 року і досягнення
повноліття дитиною, стягнуто з ОСОБА_2
на користь держави судовий збір у сумі
229,40 грн., у частині стягнення аліментів
рішення суду звернуто до негайного
виконання.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено ОСОБА_1, в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних
вимог у повному обсязі, встановивши
розмір аліментів, що підлягає
стягненню на утримання доньки за
рішенням суду у сумі 1 000,00 грн.
щомісячно.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
задовольнити частково.

За змістом положень п. п. 3, 4 ч. ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як убачається з матеріалів справи, що з
27 травня 2000 року по 21 вересня 2010 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У силу положень ч. 2 ст. 51 Конституція
України та ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Умовами, які впливають на розмір
аліментів є: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини та
платника аліментів, наявності інших
утриманців та інші обставини, що мають
істотне значення, що передбачено ст. 182
СК України.

Місцевим судом встановлено, що
неповнолітня ОСОБА_3 перебуває на
утриманні матері, що відповідачем не
заперечується, будь-яких доказів того,
що батько дитини ОСОБА_2 приймає участь
у вихованні дитини та надає
матеріальну допомогу матеріали справи
не містять.

Також встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрований фізичною-особою
підприємцем та у 2013 році декларував
дохід від заняття підприємницької
діяльності.

З урахуванням зазначеного вище,
місцевий суд дійшов вірного висновку,
що відповідач, який має нерегулярний,
мінливий дохід, повинен сплачувати
аліменти на утримання доньки у твердій
грошовій сумі, що відповідає інтересам
дитини та положенням ст. 184 СК України.

Між тим, у рішенні суду першої
інстанції залишилось взагалі не
обґрунтованим, з яких обставин справи
суд виходив при визначенні розміру
аліментів, що підлягають стягненню з
відповідача до досягнення повноліття
дитиною, у сумі 500,00 грн. щомісячно.

Колегією суддів встановлено, що у суді
першої інстанції ОСОБА_2 подавалась до
суду заява, у якій останній визнав
позов частково та погоджувався
сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти
на утримання ОСОБА_3 у 1/4 частці всіх
видів його заробітку (доходу).

Як убачається з матеріалів справи, що
за відомостями ДПІ у м. Полтаві ГУ
Міндоходів у Полтавській області, у 2013
році ОСОБА_2 задекларував дохід
у сумі 32 620,00 грн. (а.с. 27).

Ураховуючи, що вказаний дохід ОСОБА_2
від зайняття підприємницькою
діяльністю не є регулярним його
заробітком, проте дає підстави для
висновку про матеріальне становище
платника аліментів, колегія суддів
дійшла до висновку про доцільність
стягнення з відповідача аліментів на
утримання дитини у більшому від
визначеного місцевим судом розміру у
сумі 700,00 грн. щомісячно, що становить
близько 1/4 частки доходу позивача за
минулий період у твердій грошовій сумі.

Твердження ОСОБА_2 у запереченнях на
апеляційну скаргу, що його фактичний
дохід значно менший, оскільки він
вимушений сплачувати орендну плату
приміщення, єдиний податок платника
ФОП, внески до пенсійного фонду та
виробничі витрати, не є належним
доказом цих обставин, оскільки
матеріали справи не містять самої
декларації платника податку чи
будь-яких бухгалтерських документів,
що могли підтвердити віднесення
вказаних витрат на відповідні видатки
від зайняття відповідачем
підприємницькою діяльністю.

Водночас, слід зазначити, що ОСОБА_2, як
і ОСОБА_1, не позбавляються можливості у
подальшому звернутися до суду з
позовними вимогами щодо зміни розміру
аліментів, визначених судом у твердій
грошовій сумі, відповідно до положень
ч. 1 ст. 192 СК України, у сторону
зменшення чи збільшення їх розміру, при
наявності для цього підстав.

За таких обставин, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення місцевого суду - зміні у
частині визначеного судом розміру
аліментів у твердій грошовій сумі, що
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача на утримання доньки.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.
п. 3, 4, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 1 липня 2014 року у частині
стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Полтава, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн.
щомісячно, починаючи з 21 травня 2014 року
та до досягнення повноліття
дитиною.

У частині судових витрат рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
В.А. Чічіль

Судді:
О.Ю. Кузнєцова

С.Ю. Мартєв

З оригіналом згідно:

суддя
В.А. Чічіль