АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі:
судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Луцькій Л.С.

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 13 жовтня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до Світловодського МВ
УМВС України в Кіровоградській
області, Держави Україна, в особі
Кабінету Міністрів України, треті
особи: Державної казначейської служби
України, Апеляційний суд
Кіровоградської області,
Свідловодський міськрайонний суд
Кіровоградської області,
Адміністрація Президента України,
Верховна Рада України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №757/19040/2014 № апеляційного
провадження:22-ц-796/14209/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Новак Р.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. Позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області, Держави
Україна, в особі Кабінету Міністрів
України, треті особи: Державна
казначейська служба України,
Апеляційний суд Кіровоградської
області, Свідловодський міськрайонний
суд Кіровоградської області,
Адміністрація Президента України,
Верховна Рада України про
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 36600 гривень та моральної шкоди
у розмірі 75000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог
позивача посилався на те, що внаслідок
бездіяльності працівників
правоохоронних органів, прийняття
неправосудних судових актів, йому
завдано матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року в
позові у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області, Держави
Україна, в особі Кабінету Міністрів
України, треті особи: Державної
казначейської служби України,
Апеляційний суд Кіровоградської
області, Свідловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області, Адміністрація Президента
України, Верховна Рада України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивачами ОСОБА_2, подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального права.

Позивач ОСОБА_2, в судове
засідання не з'явився, суду надав заяву,
в якій просив розглянути справу за його
відсутності (а.с.153).

Відповідачі та треті особи в
судове засідання не з'явилися, про день
та час розгляду справи повідомлялися
належним чином (а.с.140, 141, 142, 143, 144, 146),
третя особа - Верховна Рада України,
надали заяву, в якій просили розглянути
справу за відсутності їх представника
(а.с.147-150 а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути справу за їх
відсутністю у відповідності до вимог
ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши обґрунтованість та
законність оскаржуваного рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивач звертався
до органів МВС України в
Кіровоградській області, судів першої,
апеляційної та касаційної інстанції. В
позовній заяві позивач посилаються на
те, що жодна судова інстанція не
дотрималась Конституції України,
Цивільного кодексу України та інших
нормативних актів, внаслідок чого, було
прийнято неправосудні судові акти, що в
свою чергу завдало моральної шкоди
позивачам.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння п заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору
(п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»).

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову,
судом першої інстанції надано вірну
оцінку обставинам справи, оскільки
позивачем не надано жодного доказу
який би підтверджував порушення прав
позивача, завдання позивачу моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру діями чи
бездіяльністю відповідачів, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправними діяннями відповідачів
та вини відповідачів в її заподіянні,
які б мали підтвердити викладені
обставини, оскільки, відповідно до ст. 59
ЦПК України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності
підстав для відмови в задоволенні
позовних вимог сторін, відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність, а тому не
можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та
процесуального права, які призвели б до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 13 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: