У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Ковальчук Н.М., Собіна І.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_3 її представника
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського
районного суду Рівненської області від
8 квітня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
квартири спільною сумісною власністю.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 8 квітня
2014 року позов задоволено частково.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісно власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в
якій 86,8% належать ОСОБА_5 і 13,2% належать
ОСОБА_3 В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка вказує
на незаконність рішення суду першої
інстанції, яке, на її думку полягає в
тому, що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, а рішення
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Доводить, що відповідач у спадщину
отримав паєнакопичення від батька на
квартиру в кооперативі „Космос" в
Здолбунів АДРЕСА_2, залишкова частина
паїв за яку була сплачена під час
перебування сторін у шлюбі. Згодом
відбувся обмін цієї однокімнатної
квартири на двокімнатну, спірну
квартиру АДРЕСА_1. Вважає, що до неї
перейшли всі права на дану квартиру, як
на спільне майно подружжя за нормами
сімейного законодавства. За викладених
обставин просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову в частині визнання
за сторонами по ? ідеальній частці у
праві власності на спірну квартиру.

Апеляційній скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Здолбунівського районного
суду від 20 грудня 2010 року розірвано
шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
зареєстрований 28 травня 1983 року
Коростишевським РАГС Житомирської
області за актовим записом №77.

Відповідач ОСОБА_5, після смерті батька
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
успадкував паєнакоплення в сумі 3322 крб.
92 коп. в житлово-будівельному
кооперативі „Космос" на однокімнатну
квартиру в АДРЕСА_3, вартість якої
складала 4514 крб. 7 коп., залишок в сумі 1191
крб. 15 коп. ним сплачено, що засвідчено
довідкою (т.1 а.с.82) та отримав право
власності на житло, що підтверджено
реєстраційним посвідченням
Рівненського БТІ за реєстровим №232 в
реєстровій книзі №15-232 (т.2 а.с.80) та
свідоцтвом про право власності за
законом від 21 листопада 1984 видане
державним нотаріусом Здолбунівської
державної нотаріальної контори.

Відповідно до договору міни від 11 липня
1995 року ОСОБА_5 провів безоплатний
обмін із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суду першої інстанції, з чим
погоджується колегія суддів,
обґрунтовано виходив з того, що до
відповідача у порядку спадкування
перейшли паї часткової сплати за житло,
яким є квартира в АДРЕСА_3, що складало
вартість 3322 крб. 92 коп., а залишок
вартості квартири в сумі 1191 крб. 15 коп.
сплачено відповідачем, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, та
складає 26,4% від вартості квартири.

Відповідно до ст.22 КпШС УРСР, яка діяла
на час відкриття спадщини для
відповідача, майно нажите подружжям за
час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю, Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування та
розпорядження цим майном.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року „Про практику
застосування судами законодавства про
розгляду справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" вказано, що вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

В пункті 24 цієї ж постанови
визначено, що не належить до спільної
сумісної власності майно одного з
подружжя, набуте особою в порядку
спадкування.

За викладених обставин не
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо визнання за
позивачкою права спільної сумісної
власності, як подружжя, на ? частку
спірної квартири, виходячи з того, що
частка її вкладу на придбання
первинної квартири не є рівною з
відповідачем, а складає лише частку,
яка судом визначена в розмірі 13,2%, яка
перейшла на квартиру за договором міни.

Ці обставина не знайшли
спростування у доводах апеляційної
скарги.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, в повній мірі, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, та
не спростовує правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 8 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
Н.М. Ковальчук

І.М. Собіна