Дата документу 27.11.2014
Справа № 334/4226/14-ц
Провадження № 2/334/1922/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 Листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дубини Л.А.

при секретарі Філіпповій Ю.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання договору дарування
недійсним, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом у
якому просить визнати недійсним
договір дарування від 21.09.2012 року,
укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
застосувати наслідки недійсності
правочину і повернути квартиру
АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2

Свої позовні вимоги ОСОБА_1
обгрунтовує тим, що даний договір має
ознаки фіктивного і укладений без
реального наміру створення правових
наслідків, на що вказує та обставина,
що після укладання договору
дарування ОСОБА_2 залишився бути
прописаним у вказаній квартирі та
проживає там і досі. Крім того, позивач
вважає, що договір дарування укладений
з метою ухилитися від виконання
рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 11.12.2012 року про
стягнення з ОСОБА_2 на його, позивача,
користь суми боргу за договором
позики.

Позивач вважає, що укладання даного
договору і відчуження вказаної
квартири позбавляє державного
виконавця звернути стягнення на майно
боржника та виконати рішення суду, а
отже, єдиним способом захисти
порушене право є визнати договір
дарування недійсним та повернути
відчужене майно у власність ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав і просив їх задовольнити, с
удові витрати у справі віднести на
рахунок відповідачів солідарно.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повторно
не з'явилися у судове засідання,
причини неявки суду не повідомили, з
заявами про розгляд справи у їх
відсутність до суду не зверталися. .

Судові повістки, направлені за
адресою реєстрації та проживання
повернуті до суду з відміткою
поштового відділення «за закінченням
терміну зберігання». Відповідачі не
повідомили суд про зміну адреси
проживання чи листування, а тому
відповідно до приписів ст. 77 ЦПК
України, вважаються такими, що
повідомлені про час і місце судового
розгляду, тому суд вважає за можливе
продовжити судовий розгляд справи у
їх відсутність.

Будучи присутнім у судових засіданнях
17.09.2014 і 07.10.2014 року відповідач ОСОБА_2
проти позову заперечував з тих
підстав, що він на власний розсуд
розпорядився належним йому майном за
довго до ухвалення судом рішення про
стягнення з нього суми боргу на
користь ОСОБА_5, і не вважає договір
дарування фіктивним.

Приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
просить розглядати справу без її
участі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов такого
висновку.

Судом установлено, що 21.09.2012 року між
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір
дарування квартиру АДРЕСА_1, який
посвідчено приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Відповідно до Витягу ТОВ «ЗМБТІ» про
державну реєстрацію прав ОСОБА_3
зареєструвала своє право власності на
вказану квартиру 06.10.2012 року у
встановленому законом порядку.

Позивач доводить перед судом, що
сторони у договорі не мали реального
наміру створити юридичні наслідки,
які обумовлюються цим правочином, а
саме ОСОБА_2 і ОСОБА_6 є членами однієї
родини, зареєстровані і проживають в
одній квартирі. ОСОБА_3 не несе
витрат на утримання отриманої в дар
квартири, не уклала відповідні
договори з відповідними органами про
давання житлово-комунальних послуг,
тому у тлумаченні ст. 234 ЦК України
цей договір є фіктивним.

Суд не може погодитися з такими
доводами позивача з таких підстав.

Згідно ст. 317, 319 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

За договором дарування, відповідно до
приписів ст. 717 ЦК України, одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в
тому числі гроші та цінні папери, а
також нерухомі речі.

За формою та змістом договір
дарування від 21.09.2012 року між ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. ст. 719-720
ЦК України.

Обдарована ОСОБА_3 прийняла в дар
нерухоме майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1 та у встановленому порядку
здійснила реєстрацію свого права
власності на неї.

Отже, настали цілком реальні
наслідки укладання договору
дарування.

Той факт, що ОСОБА_2 залишився бути
зареєстрованим та проживати у
подарованій квартирі, не свідчить про
фіктивність намірів, оскільки Закон
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» гарантує кожній особі
вільний вибір місця проживання.

Щодо доводів представника позивача
про ненадання відповідачами, що
договір дарування був реально
виконаний, а саме, що ОСОБА_3 несе
витрати по утриманню квартири,
переоформлення на себе платіжних
документів, зняття з реєстраційного
обліку дарувальника ОСОБА_2 та
перереєстрацію його за іншою адресою,
реальної зміни місця помешкання, то
суд такі доводи вважає неспроможними, а
крім того, позивач не був позбавлений
права в ході судового розгляду
ставити питання про витребування таких
доказів, тому у суді були досліджені
наявні докази.

Крім того, свої доводи про
фіктивність договору дарування
позивач також обґрунтовує наміром
ОСОБА_2 ухилитися від виконання
рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 11.12.2012 року про
стягнення з нього на користь ОСОБА_1
суми боргу за договором позики.

Здійснивши відчуження належного
боржнику нерухомого майна, останній
тим самим позбавив державного
виконавця реально виконати рішення
суду та звернути стягнення на майно
боржника, що порушує права позивача як
стягувача.

З матеріалів судової справи №2/0814/3254/2012
(0814/9417/2012) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення суми грошових коштів за
договором позики, яка зберігається в
архіві Ленінського районного суду і
була досліджена у даному судовому
засіданні вбачається, що ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом 16.08.2012 року,
провадження у справі суддею Баруліною
Т.Є. відкрито 31.12.2012 року і справу
призначено у попереднє судове
засідання на 17.10.2012 року.

Судова повістка і копія позовної заяви
ОСОБА_2 вручені 17.10.2012 року, а судове
рішення у справі прийнято 11.12.2012
року.

Таким чином, на час отримання судової
повістки, копії позову та ухвалення
судового рішення договір дарування
вже був укладений, а отже, відсутні
підстави стверджувати, що він
укладений з метою ухилитися від
виконання судового рішення.

Згідно ст. згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, і сторони у справі мають рівні
права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що позивач не довів своїх
позовних вимог, а тому у їх
задоволенні необхідно відмовити у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88, 212,213 ЦПК
України, ст. ст. 234, 317,319, 328, 717-720 ЦК
України, суд. -

В и р і ш и в:

В і д м о в и т и ОСОБА_1 у задоволенні
позову до д ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання договору дарування
недійсним.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
Дубина Л. А.