У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого суддів: Ткачука О.С.
Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В., Умнової О.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Конгрес Ріал Істейт Фінанс», треті
особи: публічне акціонерне товариство
ХК «Київміськбуд», міжгосподарська
будівельна організація «Райагробуд»
про стягнення неустойки за порушення
виконання договірного зобов'язання,
зобов'язання вчинити дії, стягнення
моральної шкоди та вартості робіт по
заміні конструктивних елементів, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»
на заочне рішення Полтавського
районного суду Полтавської області
від 04 лютого 2014 року, ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 28 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, вимоги якого уточнила в
ході розгляду справи та просила
стягнути з відповідача на її користь
неустойку у розмірі 2171932,50 грн за
останній календарний рік у зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язань та
порушення прав споживача; 100 000 грн
моральної шкоди, зобов'язавши
відповідача здійснити належну
передачу однокімнатної квартири
АДРЕСА_1; 11991 грн вартості робіт по
заміні конструктивних елементів, що не
відповідають договірним зобов'язанням
на будівництво у квартирі.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_6 є
споживачем послуг відповідача, на
підставі укладеного договору №33 від 2
липня 2008 року «Про участь у фонді
фінансування будівництва виду А
житлового будинку за будівельною
адресою АДРЕСА_1, 2 га черга
будівництва». На виконання своїх
фінансових зобов'язань позивач
сплатила до каси відповідача 198350 грн.
На підставі вищевказаного договору
ОСОБА_6 та ТОВ «Фінансова компанія
«Конгрес Ріал Істейт Фінанс» (далі ТОВ
«ФК «Конгрес РІФ») укладено договір №33
про уступку майнових прав від 26 березня
2010 року. Відповідно до останнього
договору забудовник зобов'язався
передати позивачу квартиру не пізніше
листопада 2010 року. Про термін
закінчення будівництва офіційно
ОСОБА_6 письмово не повідомлена,
квартира у власність їй не передана.
Приміщення квартири має ряд недоробок
та не відповідає умовам договору.
Вимоги позивача про усунення вказаних
недоліків будівництва залишено без
задоволення. Останній не має житла, у
зв'язку з чим несе додаткові витрати по
його оренді, зберігання свого майна у
третіх осіб, перебуває у стані
постійних переживань та хвилювань за
своє майно і гроші. Вартість робіт по
заміні конструктивних елементів, що не
відповідають договірним зобов'язанням
на будівництво у квартирі АДРЕСА_1
складає 11991 грн. Таким чином, позивач
вважає, що відповідач зобов'язаний
сплатити йому неустойку за останній
рік, відшкодувати моральну шкоду та
суму вартості робіт по заміні
конструктивних елементів, що не
відповідають договірним зобов'язанням
на будівництво у квартирі.

Заочним рішенням Полтавського
районного суду Полтавської області
від 4 лютого 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 28 липня 2014
року, позов задоволено частково.
Зобов'язано ТОВ «Фінансова компанія
«Конгрес Ріал Істейт Фінанс» здійснити
належну передачу ОСОБА_6 однокімнатної
квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_6 11991 грн -
суму вартості робіт по заміні
конструктивних елементів та 8000 грн
моральної шкоди. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов виходив з того, що
Законом України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю» та
Законом України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», на підставі якого
між сторонами був укладений договір,
Правилами ФФБ та самим Договорам не
передбачена відповідальність
відповідача ТОВ «ФК «Конгрес
РІФ» (управителя) у вигляді стягнення
пені або відшкодування моральної
шкоди.

Частиною 4 статті 18 Закону України
«Про фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
передбачено, що у разі порушення
забудовником строків спорудження
об'єкта будівництва або у разі
неналежного виконання управителем
своїх обов'язків, передбачених
частиною першою цієї статті,
довіритель має право вимагати від
управителя дострокового розірвання
договору та виплати йому коштів».

Сторонами не надано доказів на
підтвердження направлення ОСОБА_6
повідомлення про закінчення
будівництва та про передачу замовнику
у власність квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини та
на підставі ст.ст. 526, 618 ЦК
України місцевий суд ухвалив рішення,
яким зобов'язав відповідача здійснити
належну передачу ОСОБА_6 однокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача 11991 грн вартості робіт по
заміні конструктивних елементів суд
першої інстанції виходив з того, що
субсидіарна відповідальність
управителя встановлена ч.2 ст.1043 ЦК
України настає у разі вчинення
правочинів з перевищенням наданих йому
повноважень або встановлених обмежень,
за умови, що треті особи, які беруть
участь у правочині доведуть, що вони не
знали і не могли знати про перевищення
управителем повноважень або
встановлених обмежень. У цьому разі
установник управління може вимагати
від управителя відшкодування завданих
ним збитків. Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 8
лютого 2013 року встановлено перелік
будівельних робіт, що не виконані при
будівництві.

Встановивши, відповідно до висновку
експерта, що вартість робіт по
завершенню будівництва,
відновлювальних робіт, які знаходяться
у незадовільному технічному стані,
підлягають демонтажу та новому
виконанню, що вартість робіт по заміні
конструктивних елементів складає 11991
грн, місцевий суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
стягнення вказаної суми з відповідача.

Стягуючи з відповідача на користь
позивача 8000 грн моральної шкоди суд
першої інстанції послався на ст.23 ЦК
України та виходив з того, що
ОСОБА_6 завдано душевних страждань у
зв'язку із неналежним виконанням зі
сторони ТОВ «ФК «Конгрес Ріал Істейт
Фінанс» договірних зобов'язань, що є
підставою для відшкодування моральної
шкоди.

Суд апеляційної інстанції погодився
з вказаними висновками місцевого суду
та, залишаючи без змін ухвалене ним
рішення виходив з мотивів його
законності і обґрунтованості.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони зроблені без належного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін, без належної
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів, з неправильним застосуванням
норм матеріального права, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 2 липня 2008 року між
ТОВ «ФК «Конгрес РІФ» та ОСОБА_6 був
укладений договір №33 про участь у
фонді фінансування будівництва виду А
житлового будинку за будівельною
адресою: АДРЕСА_1, 2-а черга будівництва.

За умовами вказаного договору, ОСОБА_6
на підставі повного визнання нею
Правил Фонду, дає згоду на участь у ФФБ,
бере не себе зобов'язання виконувати
Правила ФФБ, передає кошти ТОВ «ФК
«Конгрес РІФ» (управителю) у довірче
управління з метою отримання у
власність об'єкт інвестування та
встановлює обмеження щодо окремих дій
ТОВ «ФК «Конгрес РІФ»
(управителя) з управління цими коштами,
а ТОВ «ФК «Конгрес РІФ»
(управитель) приймає кошти на рахунок
ФФБ у довірче управління з подальшим
використанням коштів ФФБ у порядку,
визначеному правилами ФФБ.

На виконання умов договору, ОСОБА_6
сплатила 198 350 грн, як оплату вартості
об'єкта інвестування, яким є
однокімнатна квартира АДРЕСА_1, 2-а
черга будівництва, загальною площею
45,88 кв.м.

26 березня 2010 року між ТОВ «ФК «Конгрес
РІФ» та ОСОБА_6 укладено договір №33 про
уступку майнових прав, згідно розділу 2
якого сторонами запланована дата
введення в експлуатацію об'єкта
будівництва - квартири АДРЕСА_1 у
2 кварталі 2010 року, дата заселення -
листопад 2010 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача неустойки у
зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за договором послався на
те, що Законом України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»,
Законом України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», Правилами ФФБ та
самим договорам не передбачена
відповідальність відповідача ТОВ «ФК
«Конгрес РІФ» (управителя) у вигляді
стягнення пені або відшкодування
моральної шкоди. При цьому, задовольнив
позов в частині покладення обов'язку на
відповідача відшкодувати моральну
шкоду, розмір якої визначив в сумі 8000
грн.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції апеляційний суд на зазначене
уваги не звернув, залишив без змін
судове рішення в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
моральної шкоди, не перевіривши
правових підстав для цього, не
врахував, що договором, укладеним між
сторонами не передбачено
відшкодування моральної шкоди у якості
відповідальності за неналежне
виконання його умов.

Залишаючи без змін рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
вимог ОСОБА_6 про зобов'язання ТОВ «ФК
«Конгрес РІФ» здійснити передачу
однокімнатної квартири АДРЕСА_1 суд
апеляційної інстанції належним чином
не перевірив доводів апеляційної
скарги щодо відсутності підстав для їх
задоволення.

Відповідач посилався зокрема на те,
що житловий будинок, по
АДРЕСА_1 введено в експлуатацію згідно
з Декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації від 15 грудня 2011 року, про
що довіритель був повідомлений листом
від 9 січня 2012 року за адресою,
зазначеною у договорі. При цьому, про
зміну своєї адреси ОСОБА_6 з моменту
укладання договору не повідомляла.

Відповідно до пп. 5.5.5 п.5.5. розділу 5
Правил ФФБ оформлення права власності
довірителя на житло здійснюється
забудовником своїми силами та за свій
рахунок у порядку визначеному розділом
7 цих Правил.

Відповідно до п. 7.1. розділу 7 Правил
ФФБ після здійснення довірителем
остаточних розрахунків за даними БТІ
на умовах цих Правил ФФБ, оформлення в
приміщенні забудовника довіреності на
замовлення та отримання документів про
право власності на об'єкт інвестування
у відповідних службах та отримання від
управителя довідки, довіритель
протягом 5 календарних днів має
підписати акт прийому-передачі
квартири для подальшого оформлення
правовстановлюючих документів.

Згідно п. 7.3. після отримання від
відповідних служб свідоцтв про право
власності на квартири забудовник
передає протягом 30 календарних днів
правовстановлюючі документи на
квартири довірителям.

Відповідно до ч.3 договору № 33 про
уступку майнових прав укладеного 26
березня 2010 року між довірителем та
управителем, забудовник - АТ
ХК «Київмісьбуд» зобов'язаний передати
довірителю у власність об'єкт
інвестування - квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ
«ФК «Конгрес РІФ», посилаючись на
вказані положення Правил ФФБ та умови
укладеного між сторонами договору
вказував на те, що він не є
уповноваженою особою щодо передачі
довірителю (позивачу) об'єкта
інвестування - спірної квартири, та
правовстановлюючих документів на неї.

Разом з тим, апеляційний суд вказаних
обставин та доводів апеляційної скарги
не перевірив, не надав належної оцінки
змісту укладених між сторонами
договорів та відповідним положенням
Правил ФФБ, не встановив меж
відповідальності відповідача та не
розмежував її з відповідальністю
забудовника.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом апеляційної
інстанції фактичних обставин, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, неповноту перевірки
законності і обґрунтованості рішення
місцевого суду, порушення норм
процесуального права, що в свою чергу,
призвело до поверхового вирішення
спору.

За таких обставин, ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення не може
вважатися законним і обґрунтованим, у
зв'язку із чим, відповідно до ст.ст.336, 338
ЦПК України його слід скасувати з
передачею справи на новий розгляд до
цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Конгрес Ріал Істейт Фінанс»
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 28 липня 2014
року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Головуючий О.С. Ткачук судді В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Кафідова
О.В. УмноваУхвала оскарженню не
підлягає.