Справа № 463/172/14
Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/5000/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді- Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра»» на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 13 травня
2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ПАТ КБ «Надра»
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на заставне майно.
З урахуванням уточнених позовної
вимоги від 17.12.2013 року, 25.03.2014 року в
кінцевому просив звернути стягнення на
предмет іпотеки за Договором іпотеки
№1108, №55 від 05.07.2004 року, укладеного між
ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого
є ПАТ КБ Надра» та ОСОБА_2, а саме гараж
АДРЕСА_1 що належить на праві власності
ОСОБА_2 в рахунок заборгованості за
Кредитним договором №674/04-Ф від 05.07.2004
року, застосувавши процедуру
реалізації майна з прилюдних торгів у
межах виконавчого провадження.

Рішенням Личаківського районного
суду м. Львова від 13 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

Рішення оскаржив представник
позивача. Вважає його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповно
з'ясованих обставинах, що мають
значення для справи.

Мотивує тим, що 05.07.2004 року між ВАТ
КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено
Кредитний договір №674/04-Ф на суму 10 000
дол. США на строк 12 місяців за сплатою
за користування кредитом відсотків з
розрахунку 15,5% річних.

05.07.2004 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір,
згідно якого Іпотекодавець з метою
забезпечення виконання зобов'язань
передає в заставу нерухомість, а саме:
гараж АДРЕСА_1

Станом на 29.05.2013 року
заборгованість позичальника становить
12 243,13 доларів США, що в еквіваленті
становить 97 859 грн. 34 коп., з них: 5 000, 02
дол. США, що в еквіваленті становить 39
965 грн. 16 коп. - заборгованість по
кредиту, 6 294, 49 дол. США, що в еквіваленті
становить 50 287 грн. 88 коп. -
заборгованість по відсотках, 61, 37 дол.
США, що в еквіваленті 490 грн. 53 коп.
донараховані відсотки за період з
01.05.2013 по 28.05.2013 року, 890,25 дол. США, що в
еквіваленті становить 7 115 грн. 77 коп. -
пеня за несвоєчасне погашення кредиту
та відсотків.

Відмовляючи у задоволенні позову
за пропуском строку позовної давності
суд першої інстанції не врахував, що
п.9.1. Кредитного договору передбачено,
що термін дії договору встановлюється
з дня його підписання і діє до повного
погашення кредиту та відсотків за ним.
У зв'язку з тим, що відповідачем кредит
не погашено у повному обсязі та
відповідно до умов Кредитного договору
дія Кредитного договору №674/04-Ф від
06.07.2004 року не завершилась.

З врахуванням наведеного просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову. В
клопотанні до суду просить справу за
апеляційною скаргою розглянути у
відсутності представника апелянта,
доводи апеляційної скарги підтримано.

Відповідач підтримав мотиви
заперечень на апеляційну скаргу.
Вважає рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим, просить
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін. Врахувати не лише пропущення
строку на звернення до суду, а і
фактичне погашення кредиту, що
підтверджено матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, заслухавши
учасників процесу, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законим є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
таким вимогам відповідає.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що
05.07.2004 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір №674/04-Ф. за
умовами якого, остання отримала
кредити на споживчі цілі в сумі 10 000 дол.
США на строк 12 місяців з виплатою
процентів за користування кредитом з
розрахунку 15,5 % річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань 05.07.2004 року між ВАТ КБ
«Надра, боржником - ОСОБА_3 та майновим
поручителем - ОСОБА_2 укладено
Іпотечний договір, за умовами якого
відповідач передав в іпотеку позивачу
належний йому на праві власності гараж
АДРЕСА_1

У зв'язку з невиконанням боржником
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором згідно представленого
позивачем розрахунку заборгованість
за кредитним договором станом на
29.05.2013р. становить 12243,13 доларів США, що
становить еквівалент 97859,34 грн., з яких
5000,02 доларів США сума заборгованості за
кредитом, 6291,49 доларів США сума
заборгованості за відсотками за
користування кредитом, 61,37 доларів США
донарахованих відсотків, а також 890,25
доларів США пені за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків.

У п.2.1.12 Іпотечного договору
передбачено, що іпотекодержатель може
звернути стягнення на Предмет іпотеки
в порядку, передбаченому п.п.2.1.14 п.2.1 ст.2
цього Договору, якщо в момент настання
терміну виконання боржником
зобов'язання (у тому числі й щодо сплати
будь-яких платежів, які повинні
здійснюватися відповідно до
Кредитного договору), забезпеченого
іпотекою за цим Договором, воно не буде
виконане, та в інших випадках
передбачених чинним законодавством
України, цим договором та Кредитним
договором.

Відповідно до ст.ст. 256 та 257 ЦК України,
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права та інтересу
становить три роки.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі:
- припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору; - реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; - набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; - визнання іпотечного
договору недійсним; - знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо
предметом іпотечного договору є
земельна ділянка і розташована на ній
будівля (споруда), в разі знищення
(втрати) будівлі (споруди) іпотека
земельної ділянки не припиняється; - з
інших підстав, передбачених цим
Законом.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено при розгляді справи
апеляційним судом, Кредитний договір
м№674/04-Ф від 05.07.2004 року укладено
строком на 12 місяців, тобто строк
погашення основного зобов'язання є
встановлений до 05.07.2005 року, відповідно
тоді ж закінчився строк дії
Іпотеченого Договору від 05.07.2004 року.

Тому, початком перебігу строку
позовної давності, у межах якого ПАТ КБ
«Надра» потрібно було звернутися до
суду із позовом про звернення
стягнення на заставне майно є дата
закінчення строку іпотечного договору,
а саме з 05.07.2005 року.

Постанова про повернення виконавчого
документа від 30.11.2011 року - виконання
виконавчого напису нотаріуса від
18.10.2005 року про звернення стягнення на
заставлене майно на підставі
іпотечного договору між сторонами у
справі - не спростовує правильності
висновків суду першої інстанції про
пропущення позивачем строку звернення
до суду, оскільки такий процесуальний
документ державного виконавця не
свідчить про вчинення відповідачем дій
про визнання боргу, а отже не перериває
строку позовної давності.

Як убачається з матеріалів справи
позивач звернувся до суду 04.11.2013 року,
тобто після спливу позовної давності.
Клопотання про поновлення строку
звернення до суду не заявляв.
Відповідач при розгляді справи, заявив
про застосування судом позовної
давності, у зв'язку з чим просив
відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, суд дійшов вірного
висновку, що загальний строк позовної
давності у три роки сплив, поважних
причин для поновлення такого строку
ПАТ КБ «Надра»» не навів, тому у
задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк"
слід відмовити.

При перегляді рішення суду першої
інстанції колегія суддів звертає
увагу на те , що у матеріалах справи
наявний договір іпотеки від 28.10.2005
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
Предметом цього договору є те саме
приміщення гаражу./а.с. 86/ Згідно з п.1.7
цього договору позивачем передано
предмет іпотеки в наступну іпотеку
АКІБ «УкрСиббанку» у забезпечення
виконання ОСОБА_2 Кредитного договору
з цим банком.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про законність
рішення суду першої інстанції та
необгрунтованість мотивів апеляційної
скарги.

Рішення суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ст.313,
п.1 ч.1 ст. 314, ст.315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра»» відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 13 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене у касаційному порядку
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді