Справа № 713/1900/14-ц
Провадження №2/713/740/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької
області в складі: головуючого судді
Пилип'юка І.В., з участю секретаря
Паучек Є.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Вижниця цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє також від імені
та в інтересах ОСОБА_3 до Мигівської
сільської ради Вижницького району
Чернівецької області, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання
права власності на частку у спільному
майні подружжя та визнання права
власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, який також діє від імені
та в інтересах ОСОБА_3 звернулися в суд
з позовом до Мигівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про визнання права власності на
частку у спільному майні подружжя та
визнання права власності в порядку
спадкування.

В позові вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_7 Після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, загальна
вартість якого становить 201700,00 грн.

Спадкоємцями за законом першої черги,
які прийняли спадщину є вони, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 Також спадкоємцями за
законом першої черги після смерті
спадкодавця є його діти ОСОБА_5, ОСОБА_3
та ОСОБА_6, які не прийняли спадщину і не
претендують на неї, про що подали заяви
до Вижницької державної нотаріальної
контори. Інших спадкоємців немає.

Зазначали, що ОСОБА_1 з ОСОБА_7
перебували у зареєстрованому шлюбі з
04.11.1965 року по день його смерті.
Житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1 є їх спільною
сумісною власністю з померлим
чоловіком, оскільки він був збудований
у період спільного подружнього життя, а
тому за законом ОСОБА_1 належить 1/2
частка житлового будинку з належними
до нього господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, а інша 1/2 частка -
є спадковим майном після його смерті.

Посилалися на те, що вони своєчасно
прийняли спадщину, фактично вступили в
управління спадковим майном, оскільки
постійно проживали разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Стверджували, що виходячи із
викладеного, ОСОБА_1 належить 1/2 частка
житлового будинку з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, як спільно
набуте майно подружжя. А інша 1/2 частка
спадкового майна підлягає поділу між
ними трьома у рівних долях, оскільки
відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними. Отже розмір їх
часток у спадщині після смерті
спадкодавця буде становити по 1/6.

У видачі свідоцтва про право на
спадщину нотаріусом Вижницької
державної нотаріальної контори їм
відмовлено у зв'язку із тим, що не були
надані належним чином оформлені
документи, які посвідчують право
власності ОСОБА_7 на дане спадкове
майно, оскільки за життя останній не
отримав свідоцтво про право власності
на будинок, не зареєстрував його в
передбаченому законом порядку, а тому
змушені звернутися до суду з даним
позовом.

Просили визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частку житлового
будинку з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, як частку у
спільній власності подружжя та визнати
за ними - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частку майна, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4,
по 1/6 частці кожному.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, який також діє
від імені та в інтересах ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилися, будучи
належно повідомленими про місце, день
та годину слухання справи, в
адресованих суду заявах позовні вимоги
підтримали, просили позов
задовольнити, а справу розглядати у їх
відсутності.

Представник відповідача, Мигівської
сільської ради Вижницького району
Чернівецької області, в судове
засідання не з'явився, будучи належно
повідомленим про місце, день та годину
слухання справи, в адресованій суду
заяві не заперечував проти позовних
вимог та просив справу розглядати у
його відсутності.

Третя особа, ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, будучи належно
повідомленим про місце, день та годину
слухання справи, в адресованій суду
заяві позов визнав, просив справу
розглядати у його відсутності.

Треті особи, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилися, будучи належно
повідомленими про місце. день та годину
слухання справи, про причини неявки суд
не повідомили.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення справи по суті,
прийшов до висновку, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 1943 року
народження перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, 1939 року
народження з 04.11.1965 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження серія НОМЕР_1, виданого 04.11.1965
року Мигівською сільською радою
Вижницького району Чернівецької
області.

З копії паспорта, серія НОМЕР_2,
виданого 15.12.1997 року Вижницьким РВ УМВС
України в Чернівецькій області
вбачається, що ОСОБА_1 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_3.

З довідки виконавчого комітету
Мигівської сільської ради Вижницького
району Чернівецької області №734 від
13.10.2014 року вбачається, що згідно
записів в погосподарських книгах
Мигівської сільської ради житловий
будинок, який належав ОСОБА_7, який
помер 1998 року числиться 1971 роком
будівництва.

З довідки виконавчого комітету
Мигівської сільської ради Вижницького
району Чернівецької області №211 від
04.05.2011 року вбачається, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає і перебуває на
реєстраційному обліку за місцем
постійного проживання у АДРЕСА_1, - з 1977
року по даний час. ОСОБА_7 - постійно
проживав і перебував на реєстраційному
обліку за місцем проживання у АДРЕСА_1,
з 1977 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто по день
його смерті.

Таким чином судом встановлено, що
спірний житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1 збудовано у 1971
році, тобто під час перебування у шлюбі
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, а тому він належав їм
на праві спільної сумісної власності.
Виходячи з принципу рівності часток у
майні подружжя, частка ОСОБА_1 у
спірному майні складає 1/2.

Сімейний кодекс України набрав
чинності 01 січня 2004 року. Згідно до
розділу VІІ Прикінцеві положення, п.6
Сімейний кодекс України регулює
відносини, які виникли починаючи з дня
набрання ним чинності. Тому право
відношення, що виникли у сторін,
належить регулювати Кодексом про шлюб
та сім'ю 1969 року.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України, майно набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині і
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України у разі поділу майна що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини і чоловіка є рівними.

Ці ж положення закріплені в ст.ст.60, 70
Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку, що за ОСОБА_1 необхідно
визнати право власності на 1/2 частину
житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель і споруд, який знаходиться в
АДРЕСА_1, як частку у майні, придбаному
під час її шлюбу з ОСОБА_7

Також судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_3 від 07.12.1998 року,
виданого виконавчим комітетом
Мигівської сільської ради Вижницького
району Чернівецької області.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася
спадщина, до складу якої входить 1/2
частка житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
будівель і споруд, який знаходиться в
АДРЕСА_1, що підтверджується
вищевказаними довідками сільської
ради та копією технічного паспорту,
інвентарний №6, виготовленого ДКП
«Вижницьке РБТІ». Загальна вартість
житлового будинку становить 201737,00 грн.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_7 є його дружина,
ОСОБА_1 та їх діти - ОСОБА_3, 1970 року
народження, ОСОБА_2, 1974 року народження,
ОСОБА_5, 1968 року народження, ОСОБА_6, 1976
року народження, ОСОБА_4, 1966 року
народження, а спадкоємців за заповітом
не має, що підтверджується
вищевказаною довідкою сільської ради
№211 від 04.05.2011 року.

Вказаною довідкою також
підтверджується та обставина, що
позивачі прийняли спадщину після
смерті ОСОБА_7, оскільки були
зареєстровані та постійно проживали з
ним у одному будинку на день його
смерті.

ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщину не
прийняли і на спадкове майно не
претендують, про що подали відповідні
заяви державному нотаріусу Вижницької
державної нотаріальної контори, що
підтверджується копією спадкової
справи №243/2014 р., заведеної 02.10.2014 року у
Вижницькій державній нотаріальній
конторі до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_7

У видачі свідоцтв про право на спадщину
за законом у відповідних частках на
житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2, який
діє від свого імені та від імені ОСОБА_3,
за довіреністю, ОСОБА_1 державним
нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим,
що ними не були надані належним чином
оформлені документи, що посвідчують
право власності спадкодавця на дане
майно, що підтверджується постановою
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії №951/02-31 від 02.10.2014 року, винесеною
державним нотаріусом Вижницької
державної нотаріальної контори
Олійник Ю.М.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року.

У п. 1 Інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» зазначено, що при
вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилася і була
прийнята до 01.01.2004 року, не допускається
застосування судами норм ЦК 2003 року, а
застосуванню підлягають норми
законодавства чинного на час відкриття
спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності,
а тому суд вважає, що оскільки на час
відкриття спадщини діяв Цивільний
кодекс Української РСР в редакції 1963
року, то при вирішенні позову слід
керуватись саме його положеннями.

Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування
здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Згідно ст.174 ЦПК України, у разі
визнання позову відповідачем суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а
також з урахуванням наведених вище
досліджених судом доказів, суд вважає,
що 1/2 частка житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель і споруд належали ОСОБА_7,
позивачі прийняли спадщину, спору
немає, а тому їх позовні вимоги про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
є обґрунтованими і підлягають
задоволенню в повному об'ємі.

На підставі ст.ст.22, 28 Кодексу про шлюб
та сім'ю України, ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК
УРСР 1963 року, ст.ст.16, 328, 392, 1217 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 60, 61, 174, 212-215,
218 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє також від
імені та в інтересах ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
будівель і споруд, який знаходиться в
АДРЕСА_1, як частку у спільній сумісній
власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
рівних частках право власності на
спадкове майно, яке складається з 1/2
частки житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
будівель і споруд, який знаходиться в
АДРЕСА_1, і належало померлому
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7, а саме по 1/6
кожному.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернівецької
області через Вижницький районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
І. В. Пилип'юк