АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2/644/50/14
Головуючий 1 інст. - Лазарєв
Провадження № 22ц/790/7257/14
Доповідач - Макаров Г.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів:
Кружиліної О.А., Шаповал Н.М.,

при секретарі -
Рязановій С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника Державного підприємства
«Південна залізниця» в особі
відокремленого підрозділу «Харківська
вагонна дільниця № 1» - Дерев’янка
Дмитра Сергійовича на ухвалу
Ленінського районного суду м. Харкова
від 23 вересня 2014 року у справі за
позовом Державного підприємства
«Південна залізниця» в особі
відокремленого підрозділу «Харківська
вагонна дільниця № 1» до Комісії з
трудових спорів відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця № 1» Державного підприємства
«Південна залізниця», третя особа:
ОСОБА_2 про скасування рішення з
трудових спорів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комісії з трудових
спорів відокремленого підрозділу
«Харківська вагонна дільниця № 1»
державного підприємства «Південна
залізниця» від 14 липня 2014 року,
притягнення до дисциплінарної
відповідальності начальника
пасажирського поїзду ОСОБА_2 та
застосування до нього дисциплінарного
стягнення у вигляді догани визнано
неправомірним, та скасовано п. 12 Наказу
від 23.06.2014 року № 138/ДЗ щодо притягнення
до дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2

20.08.2014 року представник державного
підприємства «Південна залізниця»
Дерев’янко Д.С. звернувся до суду з
заявою в якій просив скасувати рішення
Комісії з трудових спорів
відокремленого підрозділу «Харківська
вагонна дільниця № 1» державного
підприємства «Південна залізниця» від
14.07.2014 року, посилаючись на порушення
Комісією з трудових спорів
відокремленого підрозділу «Харківська
вагонна дільниця № 1» державного
підприємства «Південна залізниця»
норм матеріального та процесуального
права, оскільки Наказ начальника
дільниці Овчаренка В.В. від 23.06.2014 року
№ 138/ДЗ "Про розгляд перевірок ЦІК УЗ
щодо притягнення до дисциплінарної
відповідальності начальника
пасажирського поїзда ОСОБА_2" є
законним і порядок застосування
стягнення відповідає вимогам ст. 149
Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Харкова від 23 вересня 2014 року заява
представника державного підприємства
«Південна залізниця» Дерев’янко Д.С.
залишена без розгляду, в зв'язку з
пропуском 10-денного строку звернення
до суду.

В апеляційній скарзі представник
державного підприємства «Південна
залізниця» Дерев’янко Д.С. просить
ухвалу суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
оскільки суд не звернув уваги, що копію
протоколу Комісії з трудових спорів
відокремленого підрозділу «Харківська
вагонна дільниця № 1» державного
підприємства «Південна залізниця» від
14 липня 2014 року отримано роботодавцем 11
серпня 2014 року, а з заявою про
оскарження рішення Комісії з трудових
спорів відокремленого підрозділу
«Харківська вагонна дільниця № 1»
державного підприємства «Південна
залізниця» представник державного
підприємства «Південна залізниця»
Дерев’янко Д.С. звернувся 20 серпня 2014
року, тобто в строк передбачений ст. 228
Кодексу законів про працю України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги, та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга представника
Державного підприємства «Південна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця № 1» - Дерев’янка Дмитра
Сергійовича підлягає задоволенню,
виходячи з наступного:

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 Цивільного
процесуального кодексу України, за
наслідками розгляду скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати ухвалу, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Залишаючи заяву представника
державного підприємства «Південна
залізниця» Дерев’янко Д.С. про
оскарження рішення Комісії з трудових
спорів відокремленого підрозділу
«Харківська вагонна дільниця № 1»
державного підприємства «Південна
залізниця» від 14 липня 2014 року без
розгляду суд першої інстанції виходив
з того, що останнім пропущений 10-денний
строк оскарження вказаного рішення.

Але з цим висновком погодитися не
можна, оскільки суд дійшов його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 57, ст. 64
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. Письмові докази, як правило,
подаються в оригіналі. Якщо подано
копію письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Відповідно до ст. 228, 2411 Кодексу
законів про працю України та
роз'ясненням, які містяться в п. 4, 5
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 9 від 06.11.1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів», у разі незгоди з рішенням
комісії по трудових спорах працівник
чи власник або уповноважений ним орган
можуть оскаржити її рішення до суду в
десятиденний строк з дня вручення їм
виписки з протоколу засідання комісії
чи його копії. Пропуск вказаного строку
не є підставою відмови у прийнятті
заяви. Визнавши причини пропуску
поважними, суд може поновити цей строк
і розглянути спір по суті. В разі коли
пропущений строк не буде поновлено,
заява не розглядається, і залишається в
силі рішення комісії по трудових
спорах.

Строки виникнення і припинення
трудових прав та обов'язків
обчислюються роками, місяцями, тижнями
і днями. Строк, обчислюваний роками,
закінчується у відповідні місяць і
число останнього року строку. Строк,
обчислюваний місяцями, закінчується у
відповідне число останнього місяця
строку. Якщо кінець строку,
обчислюваного місяцями, припадає на
такий місяць, що відповідного числа не
має, то строк закінчується в останній
день цього місяця. Строк, обчислюваний
тижнями, закінчується у відповідний
день тижня. Коли строки визначаються
днями, то їх обчислюють з дня,
наступного після того дня, з якого
починається строк. Якщо останній день
строку припадає на святковий, вихідний
або не робочий день, то днем закінчення
строку вважається найближчий робочий
день.

Встановлені статтями 228, 223 КЗпП
України, строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви
сторін. У кожному випадку суд
зобов'язаний перевірити і обговорити
причини пропуску цих строків, а також
навести у рішенні мотиви, чому він
поновлює або вважає неможливим
поновити порушений строк. Передбачений
ст.233 КЗпП місячний строк поширюється
на всі випадки звільнення незалежно
від підстав припинення трудового
договору.

Розглядаючи трудові спори після їх
попереднього розгляду в КТС, суд
з'ясовує і обговорює додержання і
причини пропуску як для десятиденного
строку звернення до суду за вирішенням
трудового спору, так і тримісячного
строку звернення до КТС (ст.225 КЗпП),
якщо останньою він не був поновлений.

Якщо місячний чи тримісячний строк
пропущено без поважних причин, у позові
може бути відмовлено з цих підстав.
Коли пропущений десятиденний строк не
буде поновлено, заява відповідно до
ст.85 ЦПК України і ст.228 КЗпП України
залишається без розгляду.

Оскільки при пропуску місячного і
тримісячного строку у позові може бути
відмовлено за безпідставністю вимог,
суд з'ясовує не лише причини пропуску
строку, а всі обставини справи права і
обов'язки сторін. При пропуску
передбаченого ст.225 КЗпП України
десятиденного строку без поважних
причин необхідності у з'ясуванні інших
обставин справи не має.

Незалежно від того, працівником,
власником або уповноваженим ним
органом чи прокурором порушена справа,
після вирішення спору в КТС, суд
розглядає її в порядку позовного
провадження, як трудовий спір, що
вирішувався в КТС, тобто, як вимогу
працівника до підприємства, установи,
організації.

Як вбачається з матеріалів справи
10 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Комісії з трудових спорів
відокремленого підрозділу «Харківська
вагонна дільниця № 1» ДП «Південна
залізниця» з заявою щодо
неправомірного притягнення його до
дисциплінарної відповідальності. 14
липня 2014 року рішенням Комісії з
трудових спорів відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця № 1» ДП «Південна залізниця»
притягнення до відповідальності
начальника пасажирського поїзду
ОСОБА_2 було визнано неправомірним та
скасовано п. 12 наказу від 23 червня 2014
року № 138/ДЗ щодо притягнення ОСОБА_2 до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани. Копія протоколу
Комісії по трудовим спорам отримана
роботодавцем 11 серпня 2014 року. 20 серпня
2014 року ДП «Південна залізниця»
звернулась до суду з заявою про
скасування вказаного рішення комісії
по трудовим спорам як незаконного.

Оскільки, відповідно до вимог ст.
228 Кодексу законів про працю України,
початок строку оскарження рішення
Комісії з трудових спорів пов'язується
з днем вручення саме виписки з
протоколу засідання комісії чи його
копії, а не інших процесуальних
документів, а копія протоколу Комісії з
трудових спорів відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця № 1» Державного підприємства
«Південна залізниця» була отримана 11
серпня 2014 року (а.с. 6) - підстави для
визнання вказаного строку пропущеним
відсутні.

За таких обставин оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Крім того в порушення вимог п.1 ч.1,
ч.2 ст.221, ч.1 ст.224, п.1 ч.1 ст.231 Кодексу
законів про працю України, суд не
звернув уваги, що даний спір повинен
розглядатися, як трудовий спір, що
вирішувався в Комісії з трудових
спорів, тобто, як вимогу працівника -
позивача ОСОБА_2 до відповідача -
Державного підприємства «Південна
залізниця».

За наведених обставин,
апеляційна скарга представника
Державного підприємства «Південна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця № 1» - Дерев’янка Дмитра
Сергійовича підлягає задоволенню, а
ухвала суду першої інстанції про
залишення заяви без розгляду підлягає
скасуванню, як постановлена з
порушенням норм процесуального
законодавства, з направленням справи
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313 - 315, 317, 319
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Державного підприємства «Південна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця № 1» - Дерев’янка Дмитра
Сергійовича - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Харкова від 23 вересня 2014 року -
скасувати. Справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, касаційному
оскарженню, згідно ст. 324 ЦПК України, не
підлягає.

Головуючий -

Судді колегії: