Справа № 758/7038/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В. ,

при секретарі - Савіцькому Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за
договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 10.02.2014 року він позичив
відповідачу 422 805 гривень, а останній
зобов'язався повернути кошти до 10.04.2014
року. В зазначений строк відповідач
взяте на себе зобов'язання повернути
суму боргу виконав частково, повернув
частину боргу в розмірі 183 245 гривень.
Решту боргу у розмірі 239 560 гривень
відповідачем не повернуто. Оскільки
ОСОБА_2 в зазначений строк зобов'язання
не виконав, позивач був змушений
звернутись до суду за захистом своїх
прав. ОСОБА_1 просить стягнути з
відповідача на свою користь суму боргу
в розмірі 239 560 гривень, суму 3 % річних у
розмірі 1 060 гривень 30 копійок, а також
стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали свої позовні
вимоги з тих же підстав, просили позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні з
позовом погодився частково, пояснив, що
неповернутими є 195 000 гривень, решту
коштів він позивачеві віддав грошима в
розмірі 50 000 гривень та товаром - рибою.
Відповідач просив позов задовольнити
частково.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
10.02.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладений договір позики, відповідно
до якого ОСОБА_1 передав у власність
відповідача грошові кошти у сумі 422 805
гривень, а відповідач зобов'язався
повернути кошти в строк до 10.04.2014 року.
Позика є безвідсотковою. На
підтвердження цього ОСОБА_2
власноручно написав позивачу розписку
(а.с. 4-5 - копія розписки).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

За договором від 10.02.2014 року
встановлений термін повернення грошей
- до 10.04.2014 року.

Однак, відповідач повернув лише
частину грошових коштів в розмірі 183 245
гривень. Решту боргу в розмірі 239 560
гривень ОСОБА_2 не повернув.

Оскільки відповідач свої зобов'язання
за договором не виконав, то неповернута
сума коштів підлягає стягненню з нього
на користь позивача за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов»язання, на вимогу кредитора
зобов»язаний сплатити суму боргу з
урахування встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
три проценти річних в розмірі 1 060
гривень 30 копійок за період з
11.04.2014 року по 04.06.2014 року ( 239 560 грн. х 3 % :
366 днів х 54 дні = 1 060,30 грн.).

Суд вважає, що ця вимога підлягає
задоволенню, оскільки ґрунтується на
вимогах чинного законодавства.

Відповідач, визнаючи позов частково,
зазначав, що ним не повернуто
позивачеві 195 000 гривень, а решту
грошей він віддав грошима та товаром -
рибою.

Позивач в судовому засіданні
підтвердив, що відповідач повернув 50 000
гривень та на суму 133 245 гривень передав
йому товар - рибу.

Оскільки відповідачем не надано жодних
доказів на підтвердження повернення
ним суми позики в більшому розмірі ніж
зазначає позивач, суд не приймає такі
доводи відповідача до уваги.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позов в судовому засіданні доведений, а
тому підлягає задоволенню.

Стягненню з відповідача на користь
позивача підлягають витрати по сплаті
судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 625, 1049,
1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 79, 88,
209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму в розмірі 239 560 гривень, три
проценти річних в розмірі 1 060 гривень
30 копійок, витрати по сплаті судового
збору в розмірі 2 406 гривень 20 копійок, а
всього стягнути 243 026 гривень 50 копійок
(двісті сорок три тисячі двадцять шість
гривень п'ятдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які брали участь у справі,
але не були присутні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Н. В. Неганова