Справа №731/863/14
Провадження №2/731/229/14
Варвинський районний суд
Чернігівської області
судді Семенченка О.М.,
секретаря Левуна С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Антонівської ради про
визнання права власності на спадкове
4 листопада 2014 року до суду
звернулася ОСОБА_1 з позовом, яким
просить визнати за нею право власності
за заповітом на житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями,
розташованими в АДРЕСА_1, що
складаються із будинку А-1 з прибудовою
а-1 загальною площею 55 кв. м, житловою
площею - 24,5 кв. м; та
господарсько-побутових будівель та
споруд: сарай Б-1, сарай б-1, навіс В-1,
погріб Пг-1, колодязь к, після смерті її
тітки ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що зазначений
будинок було збудовано за життя її
тіткою ОСОБА_3, та заповідано їй, однак
через відсутність правовстановлюючих
документів на нього вона не може
оформити спадщину на нього.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала.
Представник відповідача Антонівської
сільської ради в судове засідання не
з'явився. Від виконуючої обов'язки
сільського голови Ярошенко С.С.
надійшла заява про розгляд справи без
участі представника сільської ради.
Проти задоволення позовних вимог не
заперечують (а.с. 35).
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов слід задовольнити з
Судом встановлено, що згідно заповіту
ОСОБА_3 від 16 березня 2009 року,
посвідченого державним нотаріусом
Прилуцької міської державної
нотаріальної контори Домашенко Л.А.,
ОСОБА_3 заповідала все своє майно
ОСОБА_1 (а.с. 4, 30).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 5, 24).
Після її смерті відкрилася спадщина на
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1.
Однак позивачка ОСОБА_1 успадкувати
будинок шляхом вчинення нотаріальних
дій не має можливості через
відсутність правовстановлюючих
документів на нього (а.с. 8, 32).
У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).
З довідки Прилуцького МБТІ № 1494 від
12.09.2014 вбачається, що право власності на
нерухоме мано - будинок з належною
частиною господарських будівель та
споруд в АДРЕСА_1, відповідно до наявних
даних в архіві станом на 31.12.2012 року не
зареєстровано (а.с. 9). Так як право
власності на будинок за життя ОСОБА_3
зареєстроване в Прилуцькому МБТІ не
було, то в технічному паспорті на об'єкт
нерухомого майна на житловий будинок,
виготовленому 13 серпня 2014 року
Прилуцьким МБТІ, дана тільки технічна
характеристика будівель і споруд та їх
оцінка, а власника будинку не зазначено
Факт належності будинку ОСОБА_3 за її
життя підтверджується записами в
погосподарських книгах та довідкою
виконавчого комітету Антонівської
сільської ради Варвинського району
Чернігівської області (а.с. 40, 41-51), з
яких вбачається, що будинок було
збудовано у 1950 році, а інші
господарські будівлі - по 1966 рік
включно. Головою двору з 1987 року по 2009
рік була ОСОБА_3. Однак рішення про
визнання права власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 органом місцевого
самоврядування не приймалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав
Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".
Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988
роках сільськими, селищними, районними
Радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних Рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.
Проте, незважаючи на внесення записів у
погосподарські книги, більшість
громадян своє право власності в БТІ не
зареєстрували (не оформили).
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
Наявність у погосподарській книзі
запису про належність житлового
будинку ОСОБА_3 свідчить про те, що за
життя вона набула право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями, що розташований в АДРЕСА_1.
Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено
право особи на судовий захист свого
цивільного права у разі його порушення.
Право власності на будинок за ОСОБА_3 не
може бути визнано та зареєстровано,
оскільки, згідно п. 4 ст. 25 ЦК України
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється в момент її смерті.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину, або не
ОСОБА_1 виявила свою волю на прийняття
спадщини шляхом визнання за нею права
власності на будинок в с. Антонівка.
Інших спадкоємців немає.
Антонівська сільська рада не оспорює
право власності на будинок, не
заперечує про визнання права власності
Виходячи з наведеного, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1
На підставі наведеного,
керуючись ст. 212-215, 174 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Антонівської ради
про визнання права власності на
спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення суду може бути оскаржене до
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Чернігівської
області через Варвинський районний
суд.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.М.
Семенченко