АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014
року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» про стягнення суми
банківського вкладу та відсотків за
його користування,-

УСТАНОВИЛА:

У серпні2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
стягнення суми банківського вкладу та
відсотків за його користування.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що за Договором банківського вкладу
«Новорічний подарунок VIP «Квартальний»
№710763/2013, що укладений між сторонами,
ОСОБА_1 розмістила на вкладному рахунку
суму 15 365,00 доларів США зі сплатою 12%
річних строком на 3 місяці, тобто до
27.03.2014 року. Після закінчення дії
договору позивачка звернулась до банку
із заявою про повернення вкладу, але
Банк в повному обсязі свої зобов'язання
в частині повернення коштів не виконав,
вклад повертає частинами та за чотири
місяці повернув 1 500,00 доларів США,
частина яких у гривневому еквіваленті.
Оскільки відповідачем не виплачені
відсотки за користування вкладом, банк
протягом тривалого часу користується
коштами, а відсотки не нараховує,
позивачка просить: стягнути з
відповідача на користь позивача суму
депозитного вкладу в розмірі 14 344,84
доларів США; 573,79 доларів США відсотків
за користування коштами; на підставі
ст.625 ЦК України 3% річних в сумі 143,50
доларів США.

Унікальний номер справи: 761/23263/14-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/14945/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Притула Н.Г.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
стягнення суми банківського вкладу та
відсотків за його користування -
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу
- 14 073 (чотирнадцять тисяч сімдесят три)
долари США 59 центів та суму
невиплачених відсотків - 173 (сто
сімдесят три) долари США 52 центи.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» на користь держави
судовий збір в сумі 1821,19 грн. В
задоволенні іншої частини заявлених
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги про
стягнення 3 % річних скасувати, та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Також просить рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення відсотків змінити, стягнути
відсотки за користування депозитними
коштами в розмірі 562,92 доларів США.

Вказує, що суд ухвалив оскаржуване
рішення з неповним з'ясуванням
обставин, що маютьзначення для справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
воно є неправосудним та підлягає
скасуванню.

Посилається, що суд першої
інстанції, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення 12 %
річних та 3% річних у зв'язку з
невиконанням грошового зобов'язання,
не зазначив із якого розміру
процентної ставки виходив, визначаючи
суму до стягнення.

На думку апелянта, для
правильного вирішення справи по суті
встановлення умов депозитного
договору є обов'язковим, оскільки його
істотні умови (термін, відсоткова
ставка, тощо) були банком не дотримані,
депозитні кошти банк не повернув, було
виплачено із 27.03.2014 р. по 27.07.2014 р. 1500
доларів США в гривневому еквіваленті,
отже виходячи із невиплаченої частини
депозитного вкладу, банк повинен
виплатити 562,92 доларів США за цей час.

Вважає, що безпідставним є
твердження суду про відсутність
доказів позивача про розрахунок
відсотків, крім того, судом не наведено
в рішенні свого розрахунку.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції
встановлено, що 27 грудня 2013 року між
ОСОБА_1 (далі - Вкладник) та Публічним
акціонерним товариством
«Всеукраїнський акціонерний банк»
(далі - Банк) був укладений Договір
банківського вкладу «Новорічний
подарунок VIP «Квартальний» №710763/2013 (в
доларах США).

За умовами даного договору Вкладник
розмістив в Банку строковий вклад на
умовах депозитного продукту
«Новорічний подарунок VIP» в доларах США
на строк тринадцять місяців з дня
укладення Договору, з щомісячною
виплатою процентів (п.1.1 Договору).

Банк відкриває на ім'я Вкладника
вкладний рахунок за вкладом на вимогу
«Для виплат» НОМЕР_1. На цей
рахунок-кореспондент Банк перераховує
нараховані проценти за збереження
Вкладу та може бути перерахований
вклад по закінченні строку його дії.
Нараховані проценти за збереження
Вкладу з капіталізацією процентів Банк
перераховує на Рахунок (п.1.2 Договору).

Сума початкового вкладу - 15 365,00 доларів
США, стандартна ставка за Вкладом
становить 12% річних та діє в перший,
другий та третій місяць дії Вкладу. З
четвертого по тринадцятий місяць дії
Вкладу стандартна ставка за Вкладом
становить 2% річних. Кожен місяць дії
вкладу ставка збільшується на
надбавку, розмір якої оголошений на
інтернет-сайті Банку (п.п.1.3, 1.5
Договору).

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що при
достроковому закритті Вкладу проценти
за Вкладом,
нараховуються/перераховуються у
повному обсязі згідно Договору за
кожні повні три місяці дії вкладу. За
кожний неповний тримісячний строк дії
вкладу - за процентною ставкою для
випадків дострокового закриття у
розмірах, що діє на день закриття
Вкладу за цим видом Вкладу у
відповідній валюті, за відповідним
строком, відповідною сумою початкового
вкладу та відповідною періодичністю
виплати процентів, оголошені на
Інтернет-сайті Банку.

Дата вимоги Вкладником Вкладу - 27 січня
2015 року (п.1.7 Договору).

Підписуючи цей Договір, Вкладник
погоджується з викладеною пропозицією
Банку щодо розміщення Вкладником
Вкладу на умовах, встановлених цим
Договором та Правилами, доступними для
ознайомлення Вкладника на
інформаційних стендах в приміщенні
відділень Банку, а також на
інтернет-сайті Банку (п.2.1 Договору).

Договір підписаний сторонами, що
свідчить про те, що вони погодились на
умови, зазначені в ньому.

Як вбачається з матеріалів справи, та
підтверджується рухом коштів по
рахунку, позивачка належним чином
виконала свої зобов'язання за
договором та внесла 15 365,00 доларів США
на депозитний рахунок. За час дії
договору депозитний рахунок не
поповнювався.

Судом першої інстанції встановлено, що
27.03.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Банку
із заявою про дострокове розірвання
договору «Новорічний подарунок VIP
«Квартальний» №710763/2013, повернення суми
депозитного вкладу, нарахованих за цим
договором відсотків шляхом
перерахування на вкладний рахунок
№1609за вкладом на вимогу «Для
виплат».

Крім того, встановлено з виписки про
рух коштів по рахунку, по депозитному
рахунку ОСОБА_1 станом на 19.09.2014 року
нараховано відсотків 173,52 долари США та
станом на 19.09.2014 року виплачено коштів
депозиту - 1 500,00 доларів США.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач повідомила також, що
22.09.2014 р. вона отримала 100,00 доларів США
депозиту, а всього 1 600,00 доларів США
депозиту.

Як вбачається з роздруківки про рух
коштів по рахунку ОСОБА_1, станом на
19.09.2014 року заборгованість Банку перед
Вкладником становить 14 347,11 доларів США,
а з врахуванням отриманих 20.09.2014 року
позивачем 100,00 доларів США та за
відрахуванням відсотків, що становить
173,52 долари США, заборгованість Банку за
депозитом (без врахування відсотків)
становить 14 073,59 доларів США.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського
вкладу незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором. Умова договору
про відмову від права на одержання
вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст.1061 ЦК України
банк виплачує вкладникові проценти на
суму вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що в
силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вкладник за
договором банківського вкладувправі
вимагати від банку повернення
здійсненого вкладу разом з
нарахованими процентами в будь-який
момент, а банк, отримавши відповідну
вимогу, повинен видати вклад у повному
обсязі.

Оскільки банк не виконав вимогу
позивачки та не повернув суму вкладу та
нараховані відсотки, тому суд прийшов
до обгрунтованого висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача: невиплачений залишок
депозиту в сумі 14 073,59 доларів США та
невиплачені відсотки - 173,52 долари США.

Розглядаючи доводи апелянта про
те, що безпідставним є твердження суду
про відсутність доказів позивача про
розрахунок відсотків, крім того, судом
не наведено в рішенні свого розрахунку,
колегія суддів вважає, що вони не
знайшли підтвердження матеріалами
справи, оскільки в основу рішення суду
першої інстанції було взято
розрахунки, наданібанківською
установою, в той час як позивачем
належного розрахунку відсотків ні суду
першої інстанції, ні суду апеляційної
інстанції надано не було.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції та зазначає, що оскільки
доводи апеляційної скарги не знайшли
підтвердження матеріалами справи,
підстав для задоволення її вимог щодо
стягнення з банку на користь апелянта
іншого розміру відсотків, ніж
встановлений судовим рішенням, не
вбачається.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
кошти банківського вкладу були
перераховані на рахунок «Для виплат» і
за користування цими коштами
нараховують відсотки, як вбачається із
руху коштів по рахунку. А тому, оскільки
Банк нараховує відсотки за
користування коштами, суд не вбачає
законом передбачених підстав для
стягнення 3% річних.

Відтак вірним є висновок суду першої
інстанції, що на підставі статті 88 ЦПК
України з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір.

За таких обставин, розглядаючидоводи
апеляційної скарги, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами. Уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю,законом або іншими актами
цивільного законодавства та
скріплюються печаткою.

Відповідно до ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочин між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів передбачених
ч.1 ст. 206 ЦК України.

Згідно вимог ст. 15 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів;
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог відповідають
обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги не знайшли
підтвердження матеріалами справи,
відтак підстав для задоволення її
вимог судом апеляційної інстанції не
вбачається.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

З огляду на те, що доводи
апеляційної скарги висновків в рішенні
суду не спростовують та містяться лише
на формальних міркуваннях, колегія
суддів вважає, що рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 03 жовтня 2014 року 2014 року
обґрунтоване та законне і скасуванню
не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 312, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: