22-ц/775/1114/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Попової С.А.,

при секретарі Забавіній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат « Азовсталь»
(далі ПАТ «МК « Азовсталь») про
стягнення заборгованості з індексації
заробітної плати та компенсації за
затримку її виплати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 17 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року позивач
звернувся до ПАТ «МК « Азовсталь» з
позовом про стягнення за період з
березня 2003 року по 01 травня 2012 року
заборгованості з індексації
заробітної плати в розмірі 1856,52 грв. та
компенсації у зв»язку з затримкою її
виплати в розмірі 3 822,57 грв. Посилався
на те, що з 24 вересня 1991 року по 01
травня 2012 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем. За вказаний
період його роботи при виплаті
заробітної плати відповідачем не
проводилася індексація, передбачена
діючим законодавством, внаслідок чого
порушені його права на оплату праці,
які мають бути відновлені шляхом
стягнення з відповідача
заборгованості з індексації
заробітної плати та компенсації у
зв»язку з затримкою її виплати.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 17 червня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з
ПАТ «МК» Азовсталь» на користь ОСОБА_1
заборгованість з індексації
заробітної плати та компенсації за
затримку її виплати за період 06
березня 2003 року по 31 липня 2006 року в
сумі 176 грв. 94 коп., з утриманням ПАТ
«МК» Азовсталь» з цієї суми
передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.
Вирішено питання щодо стягнення з
відповідача судових витрат в сумі
243,60грв.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на те, що рішення суду
постановлено з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та судом неповно з'ясовані обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, просить його змінити
та стягнути з відповідача суму
заборгованості з індексації
заробітної плати та компенсації у
зв»язку з затримкою її виплати у
розмірі 5 679,09 грн. і моральну шкоду у
розмірі 5 000 грн. Зокрема, посилається
на те, що суд порушив принцип рівності
сторін та не прийняв до уваги його
доводи. Крім того, зробив висновок, який
не відповідає наявним у справі доказам.
Суд проігнорував складений ним
відповідно до вимог закону розрахунок
заборгованості та безпідставно не
витребував у відповідача документи,
які належним чином його підтверджують.

ОСОБА_1 в судове засідання
апеляційного суду не з»явився, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, про що свідчить
розписка про отримання позивачем
судової повістки. Тому, відповідно до
ч.2 ст.305 ЦПК України, справа розглянута
у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення проти скарги представника
відповідача - Бузівської Н.М., яка
просила скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 з 24 вересня 1991 року по 1 травня 2012
року перебував у трудових відносинах
із «МК «Азовсталь» (а. с. 6-7).

За вказаний період позивачу
нараховувалась та виплачувалась
заробітна плата, без урахування вимог
законодавства щодо індексації її
розміру у випадку перевищення порогу
інфляції, що підтверджується довідкою
ПАТ «МК «Азовсталь» (а. с. 37-41).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1,
суд виходив з доведеності підстав для
стягнення індексації по заробітній
платі за період з березня 2003 року по
липень 2006 року, яка не була своєчасно
сплачена позивачеві, що тягне за собою
відповідальність відповідача у
вигляді сплати працівникові
компенсації за затримку виплати цих
сум недоплаченої частини заробітної
плати; доказів щодо наявності підстав
для стягнення індексації заробітної
плати з компенсацією за несвоєчасність
цієї виплати після липня 2006 року
позивачем не надано.

З таким висновком суду не можна
не погодитись.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
оплату праці» в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Відповідно до п.п. 2.2.7
Інструкції із статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за №
114/8713, суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників, входять до складу фонду
додаткової заробітної плати.

Відповідно до ст. 34 Закону України
«Про оплату праці» компенсація
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року №1078.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян»
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

У відповідності з положеннями ч.5
ст.2 цього Закону індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру, в тому числі,
оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі ст. 4 даного Закону
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який установлюється в
розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу
споживчих цін для індексації грошових
доходів населення провадиться
наростаючим підсумком, починаючи з
місяця введення в дію цього Закону. Для
проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, у якому індекс споживчих цін
перевищив поріг індексації, зазначений
у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення
у зв'язку з індексацією здійснюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін. У разі якщо грошові
доходи населення підвищено з
урахуванням прогнозного рівня
інфляції випереджаючим шляхом, при
визначенні обсягу підвищення грошових
доходів у зв'язку із індексацією
враховується рівень такого підвищення
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати»
підприємства, установи і організації
всіх форм власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 цього ж Закону передбачено,
що компенсація громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 даного Закону
компенсація обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) на
індекс інфляції в період невиплати
доходу (інфляція місяця, за який
виплачується доход, до уваги не
береться).

У разі порушення законодавства про
оплату праці в частині її виплати
працівник має право звернутись до суду
з позовом про стягнення належної йому
індексації заробітної плати без
обмеження будь-яким строком згідно із
ч. 2 ст. 233 КЗпП України та відповідно до
рішення Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року № 1-18/2013.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, вирішуючи спір, повно,
всебічно та об»єктивно перевірив
доводи сторін, надані ними докази, дав
їм належну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність факту порушення
законодавства в частині невиплати
позивачеві індексації заробітної
плати в сумі 72,82 грв. за період з
березня 2003 року по липень 2006 року.
Невиплата суми індексації в
зазначеному розмірі стала підставою
для стягнення з підприємства на
користь позивача компенсації у зв'язку
з порушенням строків її виплати,
розмір якої за період з березня 2003 року
по липень 2006 року становить 104,12 грв.

В рішенні повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

В основу рішення суд обгрунтовано
поклав розрахунок заборгованості з
індексації та компенсації заробітної
плати, наданий ПАТ «МК «Азовсталь»,
оскільки в ньому наведені основні
показники, з яких було обраховано
коефіцієнт індексації, зокрема,
вказівка базових місяців, з яких було
обраховано суму індексації. При цьому
розрахунки відповідача
підтверджуються довідкою ПАТ «МК
«Азовсталь» про розмір встановленої
тарифної ставки ОСОБА_1 за період з
січня 2002 року по травень 2012 року, де
зазначено у відсотковому вираженні
підвищення заробітної плати позивача у
порівнянням з приростом за відповідний
період індексу інфляції, внаслідок
чого базовими місяцями за спірний
період визначені грудень 2003 року,
квітень 2004 року, червень 2004 року, січень
2005 року, березень 2005 року, червень 2005
року, жовтень 2005 року, січень 2006 року та
інші місяці за розрахунком (а. с. 48-49).

Про підвищення заробітної плати
ОСОБА_1 з січня 2005 року свідчить копія
постанови генерального директора «МК
«Азовсталь» від 6 січня 2005 року про
відповідне підвищення (а. с. 50).

У відповідності з вимогами
ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін; сторони мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості; кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК
України; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір і що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Вказаний судом в рішенні
розрахунок індексації та компенсації у
зв»язку з затримкою її виплати
позивачем не спростований належними і
допустимими доказами. В наданому
ОСОБА_1 розрахунку сум індексації не
зазначені базові місяці, починаючи з
яких відбувався розрахунок
коефіцієнту індексації для
нарахування суми індексації, що
підлягала виплаті; невірно визначений
коефіцієнт індексації, оскільки в
розрахунок взята сума нарахованої
позивачем невиплаченої індексації в
розмірі 1856,52 грн., помножена на приріст
індексу споживчих цін за період
невиплати, що суперечить Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини доходів у зв»язку з
порушенням строків їх виплати» №159
від 21 лютого 2001 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскільки належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
позивачеві належить більша сума
індексації та компенсації, що
підлягає стягненню з відповідача, ані
суду першої інстанції, ані
апеляційному суду сторонами не надано,
відсутні підстави вважати розрахунок
заборгованості, наведений судом в
рішенні, таким, що суперечить вимогам
вищенаведених правових норм.

Доводи апеляційної скарги позивача не
дають підстав для встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанціїї норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, не спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення. Вимоги позивача до
апеляційного суду щодо стягнення
моральної шкоди з огляду на положення
ст.ст. 11 та 303 ЦПК України, є
безпідставними, оскільки не були
заявлені в суді першої інстанції та не
були предметом розгляду цього суду.

Враховуючи викладене, апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а
рішення суду залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 17 червня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді