Справа № 639/5651/13-ц
№2/639/529/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
третя особа Управління у справах
дітей райдержадміністрації
Житомирської області про усунення
перешкод у вихованні дитини та
визначення часу та місця зустрічей з
дитиною, суд-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у вихованні дитини та
визначення часу та місця зустрічей з
дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 травня позивач уточнив свої позовні
вимоги та просив зобов'язати ОСОБА_2
надавати йому можливість
спілкуватися з сином ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити спосіб участі
його , як батька у вихованні дитини , а
саме надати йому систематичні
побачення з малолітньою дитиною за
місцем на його розсуд з можливістю
відвідування дитиною його місця
проживання кожної суботи та неділі, у
період щорічної відпустки, яка складає
24 календарних дня , та у державні
святкові дні.

У обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 11 вересня
2009 року він зареєстрував шлюб з
відповідачкою ОСОБА_2 , про що було
видано свідоцтво про шлюб сері я НОМЕР_1
Жовтневим відділом реєстрації актів
цивільного стану Харківського
міського управління юстиції , про що в
книзі реєстрації шлюбів 11 вересня 2009
року зроблено відповідний запис №524.
Від цього шлюбу у них є дитина , син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що на даний момент
проживає із матір'ю . Після тривалого
часу проживання з дружиною однією
сім'єю, спільне життя у них не склалося
та було фактично припинено. Тому 7
липня 2011 року Жовтневим районним судом
м. Харкова шлюб між ними було розірвано,
та за взаємною згодою між ними їх
дитина залишилася проживати з матір'ю.

Після розірвання шлюбу відповідачка
дозволяла йому бачитися з дитиною,
але через деякий час заборонила ,
посилаючись на те, що дозволить бачити
дитини тільки після рішення суду.

Він неодноразово намагався вирішити
питання щодо побачення з сином , але
відповідачка перешкоджає йому усіма
способами та не дозволяє йому
спілкуватися з дитиною. Згідно діючого
законодавства, він як батько виконую
обов'язки щодо утримання дитини. У
зв'язку з цим, він як батько дуже
хвилюється за нормальний та духовний
розвиток своєї дитини, так як дитина
росте без спілкування з батьком. Він
працює у приватному підприємстві
«ХПТФ» помічником майстра чесального
обладнання , та має , якщо треба ,
вільний графік та два вихідних дня на
тиждень. Також він виходить у щорічну
відпустку у літній період. Тому вважає
, що має достатньо часу для того, щоб
бачитися з дитиною. Тобто,він має
можливість виходити у відпустку у
літній період не менш як на 24
календарних дні, та має право також
хоча б цей період провести з сином. Як
йому стало відомо майже усі дошкільні
навчальні заклади закриваються на
літній період, тобто у його сина є дуже
багато часу для того щоб проводити з
ним час. Літній період, являється
оздоровчим періодом, тому він з сином
буде виїжджати до оздоровчих юнацьких
таборів, до моря чи в інші місця для
його відпочинку та розвитку. В країні є
багато державних святкових днів , які є
вихідними днями та згідно діючого
законодавства інколи їхній період
встановлюється більше чотирьох днів.
Тому він вважає , що в ці дні він також
має право проводити зі своїм сином.
Згідно акту обстеження житлових умов
за адресою де він проживає , для дитини
є кімната , яка облаштована
необхідними меблями. Взаємовідносини
між членами родини теплі,
доброзичливі. У зв'язку з чим службою у
справах дітей було зроблено висновок,
що для виховання , навчання та
відпочинку дитини створені усі
необхідні умови. Син переїхав з матір'ю
з міста Харкова . Йому стало відомо, що
вони неодноразово змінювали адреси
для проживання, тому, він як батько
дуже переживає у яких умовах живе
його син, та чи є у нього усе необхідне,
а саме те, що є у тій квартирі , в який
він проживає та зареєстрований. У його
сина є бабуся та дід яких він дуже
любить , а вони дуже полюбляють його ,
але у зв'язку з тим, що син мешкає у
іншому місті, та його матір перешкоджає
йому бачитись з ним та привозити його
до міста Харкова, страждає дитина та
він як батько, тому що його син не
бачить членів своєї сім'ї та родичів.

У судовому засіданні позивач та його
представник уточнений позов
підтримали у повному обсязі та надали
пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідачка та її представник позов
визнали частково , не заперечували
проти спілкування дитини з позивачем ,
однак вважали, що це спілкування
повинно бути таким , як вказано у
висновку Коростишівської районної
державної адміністрації Житомирської
області. А саме надати дозвіл ОСОБА_1
зустрічатися, брати для спільного
відпочинку та спілкування
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
в такі дні: 1 раз в три місяці на вихідні
дні, в державні святкові дні, в період
щорічної відпустки - 1 тиждень, а також
відвідування дитину за місцем
проживання у будь-який час. Оскільки їй
необхідно буде привозити дитину до
міста Харкова з Житомирської області ,
вартість білету на потяг у один кінець
повинен оплачувати позивач. Також
позивачка та її представник зазначили,
що ніякої перешкоди у спілкуванні з
сином, позивачу не чиниться, він сам не
проявляю ніякої заінтересованості в
спілкуванні з сином. Позивач звернувся
з зазначеним позовом тільки тому, що
бабуся /мати позивача/ дуже любить
онука та бажає з ним спілкуватися.
Позивачка не заперечує проти
спілкування батька, бабусі та дідуся з
дитиною.

Представник третьої особи - Управління
у справах дітей райдержадміністрації
Житомирської області Коростишівського
району у судове засідання не з'явився,
надав суду висновок , в якому зазначив ,
що доцільним надати дозвіл ОСОБА_1
зустрічатися, брати для спільного
відпочинку та спілкування
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
в такі дні: 1 раз в три місяці на вихідні
дні, в державні святкові дні, в період
щорічної відпустки - 1 тиждень, а також
відвідування дитину за місцем
проживання у будь-який час.

Суд , вислухав сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 2 ст. 155 СК
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний ,
духовний та моральний розвиток.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків , хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той з
батьків , з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків , хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України,
якщо той із батьків , з ким проживає
дитина ,чинить перешкоди тому з батьків
, хто проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини/періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо/,
місце та час їхнього спілкування .

Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, у принципі 6
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Як встановлено судом та
підтверджується документально сторони
у справі перебували у зареєстрованому
шлюбі з 11 вересня 2009 року , який було
розірвано 27 лютого 2010 року.

Від шлюбу мають малолітнього сина
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.5/.

Після розірвання шлюбу сторони дійшли
до згоди, що малолітня дитина буде
мешкати разом з матір'ю ОСОБА_2, що
підтвердили у зазначеному судовому
засіданні .

Суд не може погодитися з доводами
представника відповідачки, що позивач
порушив порядок звернення до суду з
зазначеним позовом , оскільки дане
питання повинне було бути вирішено
спочатку службою у справах дітей. Якщо
б позивач не погодився з рішенням
служби у справах дітей , він вправі був
оскаржити це рішення у суді. З цих
підстав , на думку представника
відповідачки , позов не може бути
задоволений. Позивач проігнорував
таку процедуру реалізації прав
батьків, звернувся відразу до суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та 16 ЦК
України кожна особа має право в
порядку , встановленому цим Кодексом ,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав , свобод чи інтересів.

За статтею 19 СК України звернення за
захистом до органу опіки та
піклування перестало бути обов'язковою
досудовою процедурою.

Як встановлено судом позивач вимушений
був звернутися до суду з зазначеним
позовом оскільки відповідачка
змінювала місце мешкання та він не міг
дізнатися де вона з дитиною мешкає.
Зазначене підтвердилося у судовому
засіданні . Так, відповідачка
вказувала, що мешкає за адресою
АДРЕСА_1, потім змінила місце мешкання
та проживає по АДРЕСА_2. Про дійсне
місце мешкання відповідачки не
повідомив і її представник , наполягав ,
що вона місце мешкання не змінювала.

Проте, з листа Служби у справах дітей
Коростишівської
райдержадміністрації Житомирської
області від 5 лютого 2014 року вбачається
, що за результатами відвідування за
адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає,
більше року в даній квартирі
проживають квартиранти. Зі слів
сусідів громадянку ОСОБА_2 з
малолітнім сином ОСОБА_3 ніколи не
бачили.

Зазначена справа знаходилася
провадженні суду з липня 2013 року , коли
відповідачка вже не мешкала за адресою
, на яку посилався її представник. За
таких обставин , суд не міг отримати
висновок служби у справах дітей.

З початку 2013 року постійним місцем
мешкання малолітньої дитини сторін
ОСОБА_3 є місце мешкання матері
АДРЕСА_2. У цьому місті відповідачка
працевлаштована на ДП «Фушет Центр»,
дитина зарахована до дошкільного
навчального закладу ясла-садок №13
«Ялинка» з 2.09.2013 року /а.с. 30,.73/.

Батько дитини , позивач у справі
постійно мешкає у місті Харкові .

Для правильного виховання дітей важно ,
щоб в їх вихованні приймали участь обоє
батьки - і батька, і мати. Усунення
одного із батьків від виховання не
тільки порушує право цього батька, але
й порушує права самої дитини , роблячи
його полусиротою при живих батьках.

Лише у тих випадках, коли
неправильна поведінка батька чи
матері, які мешкають окремо при
спілкуванні з дитиною може заважати
нормальному його вихованню, суд вправі
позбавити такого батька права
спілкуватися з дитиною.

Як вбачається з матеріалів справи
,ніяких доказів , які б стверджували , що
негативна поведінка позивача , не дає
йому право на спілкування з сином , суду
відповідачкою не надана .

Суд приходить до висновку, що участь
позивача у вихованні дитини та
спілкуванні з нею відповідатиме
можливості дитини в повній мірі
сприймати піклування кожного із
батьків про її здоров'я, фізичний та
духовний розвиток.

При цьому суд враховує малолітній вік
дитини , її інтереси, певний режим її
дня та харчування, наявність тісного
зв'язку з матір'ю та постійне з нею
проживання , проживання у іншому місті,
перерву у спілкуванні з батьком та
вважає з метою недопущення її
травмування, що спілкування з батьком
повинно проходити відповідно до
висновку Коростишівської районної
державної адміністрації від 27.06.2014
року .

У судовому засіданні позивачка
запропонувала можливий варіант
спілкування батька з сином, з
урахуванням проживання у різних
містах, а саме : надати дозвіл ОСОБА_1
зустрічатися, брати для спільного
відпочинку та спілкування
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
в такі дні: 1 раз в три місяці на вихідні
дні, в державні святкові дні, в період
щорічної відпустки - 1 тиждень, а також
відвідування дитину за місцем
проживання у будь-який час. Оскільки їй
необхідно буде привозити дитину до
міста Харкова з Житомирської області ,
вартість білету на потяг у один кінець
повинен оплачувати позивач. З такою
пропозицією позивач погодився.

Коростишівська районна державна
адміністрації Житомирської області
вважає доцільним надати дозвіл ОСОБА_1
зустрічатися, брати для спільного
відпочинку та спілкування
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
в такі дні: 1 раз в три місяці на вихідні
дні, в державні святкові дні, в період
щорічної відпустки - 1 тиждень, а також
відвідування дитину за місцем
проживання у будь-який час, про що
зазначила у висновку від 27 червня 2014
року.

З таким висновком суд погоджується,
навпаки заперечує проти
запропонованого представником
позивача порядку спілкування з сином.

Так, позивач просить надати йому
систематичні побачення з сином за
місцем на його розсуд, з можливістю
відвідування дитиною його місця
мешкання кожної суботи та неділі, не
враховуючи при цьому, що малолітню
дитину необхідно буде кожну суботу та
неділю привозити з Житомирської
області до м. Харкова. У випадку
задоволення позову позивача у цій
частині , дитина повинна буде
переносити часті , довгі /добу/ переїзди
на потязі, що суперечить інтересам
дитини, вливатиме на стан її здоров'я,
визначений режим дня для малолітньої
дитини. . Крім того відповідачка
повинна буде тратити гроші на часті
переїзди, при тому, що вона отримує від
позивача щомісяця аліменти на
утримання дитини у розмірі 253 грн. .

Керуючись ст. 3,4, 8,10,15,60, 209,212-215,218,294 ЦПК
України , суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та у
вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити такий порядок спілкування
батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та виховання дитини :
один раз в 3 місяці на вихідні дні , в
державні святкові дні у м. Харкові , за
умови оплати квітка на потяг матері
дитини ОСОБА_2 у один кінець ,в період
щорічної відпустки - 1 тиждень за
домовленістю між батьками,
відвідування дитини за місцем її
проживання у будь-який час.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення , особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.В.
Іванова