Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНи10 грудня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючогоГорелкіної
Н.А.,суддів: за участю представника
відповідачаЄвграфової Є.П., Журавель
В.І., Гудій В.В.,Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г., розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
стягнення коштів за порушення
грошового зобов'язання, за касаційними
скаргами Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
та ОСОБА_5 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 19 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 24 вересня 2014 року,в с т а н о в
и л а:У січні 2011 року позивач звернулася
до суду з даним позовом, зазначивши в
його обгрунтування, що 9 червня 2008 року
між нею та Публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») укладено
договір № 860137 строкового банківського
вкладу «Класичний без поповнення»
(далі - Договір), відповідно до умов
якого позивач передала, а банк прийняв
суму вкладу у розмірі 6 773 981 гривня зі
строком повернення - 9 червня 2009 року з
виплатою вкладнику відсотків за
процентною ставкою 19 % річних.
Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 Договору
вкладнику відкривається вкладний
(депозитний рахунок) НОМЕР_1 на ім'я
вкладника, який закривається після
закінчення строку дії договору та/або
повернення коштів вкладнику. У зв'язку
з невиконанням банком зобов'язань за
договором банківського вкладу щодо
повернення суми вкладу та нарахованих
відсотків рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 28 вересня 2009
року стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на
користь ОСОБА_5 8 057 266 гривень, що
складається із суми грошового вкладу в
розмірі 6 773 981 гривня, нарахованих
відсотків у розмірі 1 281 555 гривень 16
копійок за період з 10 червня 2008
року по 26 серпня 2009 року. Вирішено
питання про стягнення судових витрат.
На виконання вказаного рішення суду
першої інстанції 20 січня 2010 року
видано виконавчий лист № 2-9599/09. 2 квітня
2010 року державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державного департаменту Державної
виконавчої служби винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 18838439. Посилаючись на те, що рішення
суду першої інстанції від 28 вересня 2009
року станом на 31 грудня 2010 року не
виконано, просила суд стягнути з ПАТ
«КБ «Надра» на її користь стягнуто суму
своєчасно неповернутого банківського
вкладу у розмірі 6 773 981 гривеня та
нарахованих відсотків у розмірі 1 281 555
гривень 16 копійок за період з 10 червня
2008 року по 26 серпня 2009 року, а
також на підставі ст. 625 ЦК України
стягнути з банку 3% річних від
простроченої суми та інфляційні втрати
за період з дня неповернення вкладу 10
червня 2009 року до звернення до суду 30
грудня 2010 року, а також стягнути з
відповідача донараховані відсотки за
вкладом на підставі ст. 1061 ЦК України за
період з 27 серпня 2009 року по 30 грудня 2010
року. Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 2 березня
2011 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
16 червня 2011 року, у задоволенні позову
відмовлено. Ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 грудня 2011 року рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції. Ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 березня 2012
року відмовлено у допуску справи до
провадження Верховного Суду
України.Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 20 травня
2013 року позов ОСОБА_5 задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на
користь ОСОБА_5 2 769 584
гривні 30 копійок. У решті позову
відмовлено. Рішенням апеляційного суду
м. Києва від 21 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«КБ «Надра» на користь ОСОБА_5:
донараховані за період з 27 серпня 2009
року по 30 грудня 2010 року проценти за
договором строкового банківського
вкладу від 9 червня 2008 року № 360137 у
розмірі 1 731 355 гривень 31 копійка
за період з 10 червня 2009 року по 30 грудня
2010 року, 3 % річних від суми боргу у
розмірі 376 734 гривні 25 копійок та
інфляційні втрати у розмірі 1 063 330
гривень 77 копійок. Вирішено питання про
стягнення судових витрат. Ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 травня 2013 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
21 листопада 2013 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 травня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2014 року, позов задоволено
частково. Ухвалено стягнути з ПАТ «КБ
«Надра» на користь ОСОБА_5 донараховані
за період з 27 серпня по 7 грудня 2009 року
проценти за договором строкового
банківського вкладу від 9 червня 2008
року № 360137 в розмірі 1 911 гривень 56
копійок, 3% річних від суми боргу в
розмірі 376 734 гривні 25 копійок
та інфляційні втрати в розмірі 1 063 330
гривень 77 копійок за період з 10
червня 2009 року по 30 грудня 2010 року.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат. У касаційній скарзі ОСОБА_5
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
в частині відмови у стягненні
донарахованих відсотків за ставкою 19 %
річних, відмови у стягненні частини
нарахованих 3 % річних та інфляційних
втрат і ухвалити нове рішення про повне
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права. У касаційній скарзі ПАТ «КБ
«Надра» просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду в частині стягнення 3
% річних та інфляційних втрат і
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову у цій частині,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права. Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного. Судами
встановлено, що 9 червня 2008 року між
сторонами укладено договір № 860137
строкового банківського вкладу
«Класичний без поповнення» (далі -
Договір), відповідно до умов якого
позивач передала, а банк прийняв суму
вкладу у розмірі 6 773 981 гривня зі
строком повернення 9 червня
2009 року з виплатою вкладнику відсотків
за процентною ставкою 19 %
річних.Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 Договору
відкривається вкладний (депозитний
рахунок) НОМЕР_1 на ім'я вкладника, який
закривається після закінчення строку
дії договору та/або повернення коштів
вкладнику. Пунктами 4.2, 4.4 Договору
передбачено, що проценти на вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк до дня,
що передує його поверненню вкладникові
або списанню з вкладного рахунка
вкладника. Проценти нараховуються
щомісячно в кожний останній робочий
день місяця. Сплата нарахований
процентів за користування вкладом
здійснюється в кінці строку договору
шляхом перерахування на рахунок.
Згідно з п. 3.4.4 Договору банк
зобов'язується сплатити проценти і
повернути вклад шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок вкладника
або на інших умовах за згодою сторін в
день настання дати повернення вкладу,
зазначеної у п. 2.2, а також у випадку
дострокового розірвання
договору.Відповідно до частини першої
статті 631 ЦК України строком договору є
час, протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.
Відповідно до статті 2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
вклад (депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або в іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору. Згідно із частиною першою
статті 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Вирішуючи спір в
частині стягнення суми донарахованих
відсотків на суму вкладу, виходячи з
процентної ставки, передбаченої
Договором у розмірі 19 % річних, суд
першої інстанції, з висновком якого в
цій частині погодився й апеляційний
суд, виходив з того, що 5 травня 2009 року
вступили в дію тарифи банку, якими
визначено відсоткову ставку за
рахунком «до запитання», яка становить
0,10 %. Разом з тим суди не врахували,
що згідно з п. 1.1 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 12 листопада 2003 року №
492, банки відкривають своїм клієнтам за
договором банківського рахунка
поточні рахунки, а за договором
банківського вкладу вкладні (депозитні
рахунки).Поточний рахунок - рахунок, що
відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
грошей і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.Вкладний
(депозитний) рахунок - рахунок, що
відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
грошей, що передаються клієнтом в
управління на встановлений строк або
без зазначення такого строку під
визначений процент (дохід) і підлягають
поверненню клієнту відповідно до
законодавства України та умов
договору. Пославшись на ч. 3 ст. 1070
ЦК України, відповідно до якої проценти
сплачуються банком у розмірі,
встановленому договором, а якщо
відповідні умови не встановлені
договором - у розмірі, що звичайно
сплачуються банком за вкладом на
вимогу, суди дійшли висновку, що
Договором не встановлений розмір
відсотків за користування грошовими
коштами банківського вкладу понад
термін, передбачений договором для
повернення банківського вкладу, тобто
з 10 червня 2009 року і відповідно до
тарифів, які вступили в дію в ПАТ
КБ «Надра» з 5 травня 2009 року,
відсоткова ставка за рахунком «до
запитання» становить 0,10%. Таким
чином, помилково застосувавши до
спірних правовідносин норми ст. 1070 ЦК
України, яка регулює відносини за
договором банківського рахунку, суди,
не перевірили правові підстави
нарахування процентів за договором
банківського вкладу за рахунком «до
запитання» та чи підлягає відсоткова
ставка у розмірі 0,10 % застосуванню у
разі укладення договору банківського
вкладу. Разом з тим, згідно з
умовами Договору банк був зобов'язаний
повернути вкладнику депозитні кошти з
процентами у строк закінчення дії
договору - 10 червня 2009 року, проте
повернув кошти лише 5 вересня 2011 року,
чим порушив свої грошові зобов'язання.
Вирішуючи спір в частині стягнення
суми відсотків, судами залишено поза
увагою, що проценти за банківськими
вкладамами стягуються за прострочений
строк до дня фактичного повернення
коштів вкладникам. Така правова
позиція міститься в постанові
Верховного Суду України від 29 травня
2013 року ( справа № 6-39цс13) Крім того,
ухвалюючи рішення в частині вимог про
стягнення стягненні частини
нарахованих 3 % річних та інфляційних
втрат, суди встановили, що сума вкладу
та нараховані відсотки були
перераховані на поточний рахунок
вкладника 8 грудня 2009 року, а фактично
виплачені 5 вересня 2011 року, тому з
банку на користь позивача підлягають
стягненню 3 % річних від суми боргу та
інфляційні втрати за період з 10 червня
2009 року по 30 грудня 2010 року. Однак з
такими висновками судів погодитись не
можна. Згідно із частиною другою
статті 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Відповідно до
частини першої статті 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Згідно із частиною
першою статті 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.
Відповідно до частини п'ятої статті 1061
ЦК України проценти на банківський
вклад нараховуються від дня,
наступного за днем надходження вкладу
у банк, до дня, який передує його
поверненню вкладникові або списанню з
рахунка вкладника з інших підстав.
Статтями 526 та 1058 ЦК України
встановлено, що зобов'язання банку з
повернення вкладу за договором
банківського вкладу (депозиту)
вважається виконаним з моменту
повернення вкладу вкладнику готівкою
або надання іншої реальної можливості
отримати вклад та розпорядитися ним на
свій розсуд. У разі перерахування
коштів на поточний банківський рахунок
вкладника в цьому самому банку, але
ненадання вкладнику можливості
використання цих коштів, зобов'язання
банку з повернення вкладу не є
виконаним і до банку слід застосувати
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, яка
передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Вказана правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року (справа № 6-140цс13).
Встановивши, що перерахування коштів
на поточний рахунок позивача відбулося
8 грудня 2009 року, однак фактичне
повернення вкладу здійснено 5 вересня
2011 року, суди в порушення вказаних
вимог закону дійшли помилкового
висновку про стягнення 3 % річних та
інфляційних втрат за період з 10 червня
2009 року по 31 грудня 2010 року. Згідно з ч.
2 ст. 338 ЦПК України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення судом
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ураховуючи, що
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи,
повністю не встановлені, судові
рішення не відповідають вимогам ст. ст.
213, 214, 316 ЦПК України законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвали апеляційного суду з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и л а:Касаційні скарги
ОСОБА_5 та Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
задовольнити частково. Рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19 травня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції. Ухвала оскарженню не
підлягає.Головуючий

Н.А. Горелкіна Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель
І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко