Справа № 274/246/14-ц Провадження № 2/0274/613/14
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши справу за
позовомПублічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Житомирське
обласне управління Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України", представником
якого є Вернигора Людмила
Вікторівна,до1) ОСОБА_2, 2) ОСОБА_3,
представниками яких є
ОСОБА_4,прозвернення стягнення на
предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України" (яке є
зміненою назвою Відкритого
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України", далі - Банк) в
особі філії - Житомирське обласне
управління Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" (далі - Філія) звернулось з
вказаним позовом, у якому просить
звернути стягнення на трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 67,2
кв. м, житловою площею 38,2 кв. м, що
належить на праві власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, що передана в іпотеку Банку за
іпотечним договором № 259391/1 від 16.08.2010
р., посвідченим приватним нотаріусом
Бердичівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 16.08.2010 р. за реєстром № 1292,
укладеним між Банком та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, шляхом продажу на публічних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження", за
початковою ціною, визначеною на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності - незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій та
направлення коштів, отриманих від
реалізації предмета іпотеки, в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_2 перед
Банком в особі Філії за кредитним
договором № 259391 від 16.08.2010 р., розмір
якої станом на 10.01.2014 р. становить 135 626,04
грн., у тому числі прострочений кредит -
132 752,43 грн., пеня - 2 166,52 грн., несплачені
відсотки - 707,09 грн.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхній представник
проти позову заперечили, посилаючись
на те, що Банк в особі Філі не мав права
збільшувати процентну ставку за
користування кредитом за кредитним
договором № 259391 від 16.08.2010 р. з 12% річних
до 19% річних, неналежним чином
повідомив про таке збільшення, ОСОБА_2
добросовісно виконує зобов'язання з
погашення кредиту та відсотків за
кредитним договором № 259391 від 16.08.2010 р.,
виходячи з процентної ставки за
користування кредитом 12% річних, а
відтак заборгованість за цим договором
відсутня.

Судом з'ясовано, що між Банком в особі
Філії та ОСОБА_2 (Позичальник) було
укладено кредитний договір № 259391 від
16.08.2010 р., відповідно до умов якого
(пункти 1.1, 1.2) Банк зобов'язався надати
Позичальнику грошові кошти у розмірі 200
000,00 грн. (Кредит), а Позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути Кредит в
розмірі 200 000,00 грн., а також сплатити
проценти за користування Кредитом у
розмірі 12% річних в порядку, на умовах
та в строки, визначені цим договором.
Кредит надається на десять років з
терміном остаточного погашення
Кредиту не пізніше 14.08.2020 р. на споживчі
потреби (а. с. 5 - 8).

Крім того, між Банком
(Іпотекодержатель) в особі Філії,
ОСОБА_2 (Боржник) та ОСОБА_3
(Іпотекодавці) було укладено іпотечний
договір № 259391/1 від 16.08.2010 р., згідно з
умовами якого (пункти 1.1, 1.2, 3.1.3)
Іпотекодавці з метою забезпечення
належного виконання зобов'язання
Боржника, що випливає з кредитного
договору № 259391 від 16.08.2010 р., передають в
іпотеку, а Іпотекодержатель - приймає в
іпотеку в порядку і на умовах,
визначених у цьому договорі, Предмет
іпотеки, яким є трьохкімнатна квартира
АДРЕСА_1, що належить Іпотекодавцям на
праві власності. Іпотекодержатель має
право звернути стягнення на Предмет
іпотеки в порядку, передбаченому цим
договором, у випадку невиконання або
неналежного виконання зобов'язання за
кредитним договором № 259391 від 16.08.2010 р.
та/або цим договором.

Зі змісту позовної заяви вбачається, та
підтверджується повідомленням про
зміну розміру процентів за
користування кредитом від 15.10.2013 р. №
29-05/159-4949 (а. с. 22 - 23), що у зв'язку зі
звільненням ОСОБА_2 з 01.06.2013 р. з
займаної у Банку посади Банком
(кредитним комітетом Філії) 17.09.2013 р.
було прийнято рішення про збільшення
процентної ставки за кредитним
договором № 259391 від 16.08.2010 р. до 19%
річних.

Як випливає зі змісту попереднього
абзацу, Банком в особі Філії було
складено повідомлення про зміну
розміру процентів за користування
кредитом від 15.10.2013 р. № 29-05/159-4949 (а. с. 22 -
23), у якому, окрім інформації про
збільшення процентної ставки за
кредитним договором № 259391 від 16.08.2010 р.
до 19% річних, містилась, з посиланням на
пункт 1.12 кредитного договору № 259391 від
16.08.2010 р. та 3.1.3 іпотечного договору №
259391/1 від 16.08.2010 р., пропозиція протягом
двадцяти п'яти календарних днів з
моменту отримання цього повідомлення
укласти додатковий договір до
кредитного договору № 259391 від 16.08.2010 р.
про зміну процентної ставки за
користування Кредитом одночасно з
підписанням додаткового договору до
іпотечного договору № 259391/1 від 16.08.2010
р., з зазначенням про те, що у разі
відмови від цієї пропозиції або
залишення її без розгляду та відповіді
протягом двадцяти п'яти календарних
днів з моменту її надходження, ОСОБА_2
зобов'язаний протягом наступних
тридцяти календарних днів достроково
повністю повернути кредит Банку та
сплатити усі нараховані проценти за
період фактичного користування
Кредитом та інші платежі, які визначені
кредитним договором № 259391 від 16.08.2010 р.

Банк в особі Філії вжив реальних
заходів щодо вручення свого
повідомлення про зміну розміру
процентів за користування кредитом від
15.10.2013 р. № 29-05/159-4949 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що
підтверджується актами про відмову
підписати письмове повідомлення після
ознайомлення з його змістом від 22.10.2013
р. (а. с. 24, 25), з яких вбачається, що
працівники Банку вручили це
повідомлення ОСОБА_2 22.10.2013 р., а ОСОБА_3
від отримання цього повідомлення
відмовилась, але їй працівниками Банку
було повідомлено про збільшення
процентної ставки за кредитним
договором № 259391 від 16.08.2010 р. до 19%
річних.

Обставини, наведені в актах про відмову
підписати письмове повідомлення після
ознайомлення з його змістом від 22.10.2013
р., підтверджуються показаннями
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
(працівники Банку), які безпосередньо
складали ці акти.

Таким чином, 22.10.2013 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3
стало відомо про зміну розміру
процентів за користування Кредитом за
кредитним договором № 259391 від 16.08.2010 р.

Однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для укладення
додаткових договорів до кредитного
договору № 259391 від 16.08.2010 р. та до
іпотечного договору № 259391/1 від 16.08.2010 р.
до Банку в особі Філії не з'явились,
ОСОБА_2 достроково повністю Кредит та
нараховані проценти за період
фактичного користування Кредитом та
інші платежі, які визначені кредитним
договором № 259391 від 16.08.2010 р., не
сплатив, що випливає зі змісту позовної
заяви та пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
їхнього представника.

Пунктом 1 частини першої статті першої
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг" встановлено, що
фінансова установа -юридична особа, яка
відповідно до закону надає одну чи
декілька фінансових послуг, а також
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг, у випадках,
прямо визначених законом, та внесена до
відповідного реєстру в установленому
законом порядку. До фінансових установ
належать банки, кредитні спілки,
ломбарди, лізингові компанії, довірчі
товариства, страхові компанії,
установи накопичувального пенсійного
забезпечення, інвестиційні фонди і
компанії та інші юридичні особи,
виключним видом діяльності яких є
надання фінансових послуг, а у
випадках, прямо визначених законом, -
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг. Не є
фінансовими установами (не мають
статусу фінансової установи) незалежні
фінансові посередники, що надають
послуги з видачі фінансових гарантій в
порядку та на умовах, визначених Митним
кодексом України;

Тобто Банк є фінансовою установою у
розумінні Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг".

Частиною другою статті 6 Закону України
"Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
визначено, що фінансовим установам
забороняється в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки або інших платежів,
передбачених кредитним договором або
графіком погашення боргу, за винятком
випадків, встановлених законом.

Аналогічна за змістом норма містить
частина четверта статті 55 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність": банкам забороняється в
односторонньому порядку змінювати
умови укладених з клієнтами договорів,
зокрема, збільшувати розмір процентної
ставки за кредитними договорами або
зменшувати її розмір за договорами
банківського вкладу (крім вкладу на
вимогу), за винятком випадків,
встановлених законом.

Таким чином, Банк мав право в
односторонньому порядку збільшити
розмір процентної ставки за
користування Кредитом за кредитним
договором № 259391 від 16.08.2010 р. лише у
випадках, встановлених законом.

Між тим, як вказувалось раніше, Банк
збільшив цю проценту ставку у зв'язку
зі звільненням ОСОБА_2 з займаної у
Банку посади.

Разом з тим, законодавство України не
передбачає такої обставини як
звільнення працівника банку з посади у
цьому банку у якості підстави
збільшення процентної ставки за
кредитним договором, укладеним з таким
працівником.

Зважаючи на наведене, суд приходить до
висновку, що одностороннє збільшення
Банком процентної ставки за
користування Кредитом за кредитним
договором № 259391 від 16.08.2010 р. у зв'язку
зі звільненням ОСОБА_2 з посади у Банку
було здійснено з порушенням зазначених
вище норм статті 6 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
та статті 55 Закону України "Про банки і
банківську діяльність", а відтак таке
збільшення можна розцінювати лише як
пропозицію Банку щодо збільшення
процентної ставки.

При цьому, як випливає з раніше
викладеного, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
погодились на збільшення процентної
ставки за користування Кредитом за
кредитним договором № 259391 від 16.08.2010 р.
(на пропозицію Банку).

Відповідно до частини третьої статті 6
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг" фінансовим
установам забороняється вимагати
дострокового погашення несплаченої
частини боргу за кредитом та розривати
в односторонньому порядку укладені
кредитні договори у разі незгоди
позичальника із пропозицією
фінансової установи збільшити
процентну ставку або інший платіж,
передбачений кредитним договором або
графіком погашення боргу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за
таких обставин Банку заборонено
вимагати від ОСОБА_2 дострокового
погашення несплаченої частини боргу за
Кредитом за кредитним договором № 259391
від 16.08.2010 р., у тому числі - шляхом
звернення стягнення на Предмет іпотеки
за іпотечним договором № 259391/1 від
16.08.2010 р.

З урахуванням вказаного вище, суд
приходить до думки, що у задоволенні
позову Банку в особі Філії необхідно
відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне
роз'яснити, що Банк не позбавлений
права в односторонньому порядку
змінити процентну ставку за
користування Кредитом за кредитним
договором № 259391 від 16.08.2010 р. у випадках,
встановлених законом (частина друга
статті 6 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг", частина четверта
статті 55 Закону України "Про банки і
банківську діяльність").

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
61, 63, 64, 79, 88, 209, 212 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Житомирське обласне управління
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет іпотеки відмовити.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення;

- особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Корбут