Справа № 465/5033/13
Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра
Провадження № 22-ц/783/5403/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:43
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника
позивача ОСОБА_4;

Феник Л.М. - представника Львівської
міської ради,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6,
представника Львівської міської ради,
та апеляційною скаргою Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради на рішення Франківського
районного суду м. Львова від 10 червня 2014
року,

В С Т А Н О
В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради і Львівського
комунального підприємства „Навколо
базару", третя особа - Львівська міська
рада, в кінцевій редакції позовних
вимог якого просив суд визнати за ним
право на користування житловою площею
у квартирі АДРЕСА_1 (у подальшому -
„спірна квартира") та зобов'язати
Франківську районну адміністрацію
Львівської міської ради укласти з ним
договір найму на спірну квартиру.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що позивач протягом останніх трьох
років проживав разом з ОСОБА_8 в спірній
квартирі, під час якого витрачав власні
кошти на здійснення ремонту цієї
квартири, надавав кошти на лікування
ОСОБА_8, купляв медикаменти, надав кошти
на поховання ОСОБА_8 та займався
організацією його похорон. Після
смерті 03.04.2013 року ОСОБА_8 позивач не
може потрапити в квартиру, де проживав
протягом останніх трьох років і у якій
знаходяться його речі, оскільки
квартира опечатана працівниками ЛКП
«Навколо базару» (а.с. 2-4, 95).

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право на
користування житловою площею у
квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язано
Франківську районну адміністрацію
Львівської міської ради укласти з ним
договір найму на цю квартиру (а.с. 118-119).

Дане рішення оскаржили ОСОБА_6,
представник Львівської міської ради,
та Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради.

Апелянти просять оскаржуване
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
порушення норм матеріального права.

Вважають, що судом не було дано
належної оцінки доводам представників
Львівської міської ради і Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про те, що позивач по
справі є забезпечений житлом, оскільки
є співвласником трьохкімнатної
квартири; на квартирному обліку, як
особа, що потребує покращення житлових
умов він не перебуває, а також тому, що
доводи останнього про його проживання
у спірній квартирі протягом трьох
останніх років належними і допустимими
доказами не є підтвердженими (а.с. 125-126,
129-131).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Львівської міської ради
на підтримання доводів апеляційних
скарг та заперечення цих доводів зі
сторони представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Задоволення позовних вимог суд
обгрунтовував тим, що вважав доведеним
факт спільного проживання позивача
ОСОБА_4 з померлим ОСОБА_8 у спірній
квартирі, як членом сім'ї останнього,
протягом трьох останніх років,
оскільки за час проживання у спірній
квартирі ОСОБА_4 витрачав кошти на
здійснення ремонту цієї квартири та
надав кошти на поховання ОСОБА_8

Колегія суддів не погоджується з вище
наведеними висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту ст. 64 ЖК України
(на яку покликається в обґрунтування
своїх висновків суд першої інстанції),
права на жиле приміщення разом з
наймачем цього жилого приміщення
набувають члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, до яких
належать дружина (чоловік) наймача, їх
діти і батьки - інших осіб може бути
визнано членами сім'ї, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач є співвласником
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2
житловою площею 63,6 кв.м. (загальна площа
85,4 кв.м.), у якій він є зареєстрованим
разом з іншими членами його сім'ї (а.с.
57-61) і, відповідно, у якій за ним
зберігається право на проживання.

На квартирному обліку у Львівській
міській раді, як такий, що потребує
покращення житлових умов, позивач не
перебуває (а.с. 96).

Згідно актів, складених працівниками
ЛКП „Навколо базару", спірна квартира
опечатана працівниками ЛКП „Навколо
базару" і зі слів мешканців будинку
АДРЕСА_1 згаданого будинку позивач
ОСОБА_4 ніколи не проживав і за
реєстрацією у цій квартирі до ЛКП
„Навколо базару" ніколи не звертався
(а.с. 79-81).

Участь позивача у видатках на
поховання ОСОБА_8 не може слугувати
правовою підставою для визнання за ним
права на користування спірним житловим
приміщенням.

Будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_4
був членом сім'ї померлого ОСОБА_8, які
можна було б визнати належними і
допустимими, матеріали справи не
містять.

За вище наведених обставин колегія
суддів приходить до висновку про те, що
відсутні підстави для визнання
позивача членом сім'ї ОСОБА_8 в
контексті ст.64 ЖК України - як такого, що
набув право на користування спірним
житловим приміщенням, а відтак вважає,
що у суду першої інстанції не було
правових підстав для визнання за
ОСОБА_4 права на користування спірною
квартирою.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 1-4,
314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника
Львівської міської ради, та апеляційну
скаргу Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
задовольнити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 10 червня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4
у задоволенні його позовних вимог.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Суддя:

Судді: