Справа № 308/3530/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю представника позивачки
ОСОБА_1

представника відповідача
Гузинець В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Киблярівської сільської ради про
визнання договору про упорядкування
плати за користування земельними
ділянками до укладення договорів
оренди землі та внесених до нього змін
недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до
Киблярівської сільської ради про
визнання договору про упорядкування
плати за користування земельними
ділянками до укладення договорів
оренди землі та внесених до нього змін
недійсним. Посилаються на те, що на
підставі рішення Киблярівської
сільської ради від 28.12.2007 року «Про
укладення тимчасових договорів по
упорядкуванню плати за користування
земельними ділянками під придбаними
будівлями до укладання договорів
оренди землі» від 01.01.2008 року між нею та
Киблярівською сільською радою був
укладений договір № 1 про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди землі,
зареєстрованого в Киблярівській
сільській раді, про що у книзі
реєстрації договорів про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди вчинено запис 01.01.2008
року за № 1. До договору були внесені
зміни від 01.12.2008 року відповідно до
договору № 6. Вважає, що договір № 1 про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди землі від 01.01.2008 року з
внесеними до нього змінами підлягає
визнанню недійсним і скасуванню. В
Земельному кодексі України жодного
слова не згадується про так звані
договори про упорядкування плати за
користування земельними ділянками до
укладення договорів оренди землі,
якими Киблярівська сільська рада
фактично розширила межі Земельного
кодексу України. Поняття договорів про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди землі видумане
відповідачем і підлягає оскарженню. По
суті даний вид договорів підміняє
договір оренди земельної ділянки. У
Земельному кодексі України чітко
вказаний механізм передачі земельної
ділянки в оренду. Відповідно до вимог
Земельного кодексу України у редакції
станом на 01.01.2008 року передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
місцевого самоврядування шляхом
укладення договору оренди земельної
ділянки. Набуття права оренди
земельних ділянок, що перебувають у
комунальній власності, здійснюється
виключно на аукціонах, крім земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти
нерухомого майна, які перебувають у
власності громадян і юридичних осіб і в
яких відсутні акції (частки, паї), що
належать державі. Як вбачається зі
змісту договору № 1 про упорядкування
плати за користування земельними
ділянками до укладення договорів
оренди землі від 01.01.2008 року, у ньому не
визначено більшість з істотних умов
договору, що є підставою для визнання
його недійсним. В змісті договору,
укладеного між нею та відповідачем
вбачається помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін, а
саме земельна ділянка була надана в
користування без урахування
закріпленого за нею правового статусу,
що унеможливлює фактично законне
користування нею. Відповідач помилково
ототожнює договір оренди земельної
ділянки та договір про упорядкування
плати за користування земельними
ділянками до укладення договорів
оренди землі. Договір № 1 про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди землі, зареєстрований
в Киблярівській сільській раді, про що
у книзі реєстрації договорів про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди вчинено запис 01.01.2008
року за № 1 з внесеними до нього
змінами, укладений між нею та
Киблярівською сільською радою не
містить в собі усіх істотних умов,
передбачених вимогами закону, не
пройшов належним чином державну
реєстрацію, укладений під впливом
помилки, тому повинен бути визнаний
судом недійсним.

Просить визнати недійсним та скасувати
укладений між нею та Киблярівською
сільською радою 01.01.2008 року договір № 1
про упорядкування плати за
користування земельними ділянками до
укладення договорів оренди землі,
зареєстрованого в Киблярівській
сільській раді, про що у книзі
реєстрації договорів про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди вчинено запис 01.01.2008
року за № 1 та укладений 01.12.2008 року
договір № 6 про внесення змін до
договору № 1 про упорядкування плати за
користування земельними ділянками до
укладення договору оренди,
зареєстрованого в Киблярівській
сільській раді, про що в книзі
реєстрації договорів вчинено запис
01.12.2008 року за № 6.

Представник позивачки у судовому
засіданні позов підтримав посилаючись
на викладені в позовній заяві
обставини та просить позов
задовольнити.

Представник Киблярівської сільської
ради проти задоволення позову не
заперечував.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням 12 сесії 5 скликання (друге
засідання) Киблярівської сільської
ради «Про укладення тимчасових
договорів по упорядкуванню плати за
користування земельними ділянками під
придбаними будівлями до укладення
договорів оренди землі» від 28.12.2007 року
вирішено укласти тимчасовий договір по
упорядкуванню плати за користування
земельними ділянками під придбаними
будівлями до укладення договорів
оренди землі з ОСОБА_3 - земельна
ділянка площею 0.04 га під придбаним
кафе-баром за адресою АДРЕСА_1.

01.01.2008 року між Киблярівської сільською
радою та позивачкою було укладено
договір про упорядкування плати за
користування земельними ділянками до
укладення договорів оренди,
зареєстрований у Киблярівській
сільській раді, про що у книзі
реєстрації договорів про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди вчинено запис 01.01.2008
року за № 1. Згідно цього договору
землекористувач (ОСОБА_3), який фактично
використовує земельну ділянку до
реєстрації договору оренди для
комерційної діяльності, роздрібна
торгівля за адресою АДРЕСА_1 площею 0.04
га в межах існуючого землекористування
в період з 01.01.2004 року по дату
реєстрації договору оренди землі:
протягом 6 місяців від дати укладення
даного договору зобов'язується
оплатити на відповідний розрахунковий
рахунок трьохкратну ставку земельного
податку згідно Закону України «Про
державний бюджет на 2008 рік» в сумі 48.18
грн. щомісяця до 30 числа наступного за
звітним місяцем на поточні рахунки
землевласника, одержувач місцевий
бюджет Киблярівської сільської ради
(пункт 1.1.) та після завершення 6 місяців
від дати укладення даного договору
зобов'язується оплатити на відповідний
розрахунковий рахунок 10 % від грошової
оцінки землі в сумі 160.66 грн. щомісяця до
30 числа наступного за звітнім місяцем
на поточні рахунки землевласника,
одержувач місцевий бюджет
Киблярівської сільської ради (пункт
1.2.).

01.12.2008 року між сторонами було укладено
договір № 6 про внесення змін до
договору № 1 про упорядкування плати за
користування земельними ділянками до
укладення договору оренду, укладеного
01.01.2008 року, зареєстрований в
Киблярівській сільській раді, про що в
книзі реєстрації договорів вчинено
запис 01.12.2008 року за № 6. Згідно до цього
договору пункт 1.2. вказаного договору
викладено в редакції наступного
змісту: після завершення 6 місяців від
дати укладання даного договору
зобов'язується оплатити на відповідний
розрахунковий рахунок 12 % від грошової
оцінки землі в сумі 192.80 грн. щомісяця до
30 числа наступного за звітнім місяцем
на поточні рахунки землевласника.
Підставами для розрахунку плати є:
нормативно грошова оцінка земельної
ділянки що становить 19280 грн. з
урахуванням коефіцієнту 1.028, кратність
земельного податку 3 % від
нормативно-грошової оцінки та акт
інвентаризації оплати за земельні
ділянки готує Ужгородська МДПІ. Решта
умов договору є незмінними.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, в
редакції станом на 01.01.2008 року,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу, якими передбачено
зокрема, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Згідно ст. 2 Закону України «Про плату
за землю», що був чинним на момент
укладення спірного договору,
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом. Власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв) та
землекористувачі, крім орендарів та
інвесторів - учасників угоди про
розподіл продукції, сплачують
земельний податок. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата. Після 01.01.2011 року відповідні
норми закріплено в Податковому Кодексі
України, згідно п.п. 14.1.147 п. 14.1. ст. 14
якого плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Враховуючи наведене, законом
встановлено виключно два види платежів
за користування земельними ділянками -
це орендна плата, яку сплачують
орендарі з моменту укладення та
державної реєстрації відповідного
договору оренди землі (ст. 18 Закону
України «Про оренду землі», в редакції
чинній на момент укладення договору),
та земельний податок - законодавчо
визначений річний розмір плати за
одиницю площі оподатковуваної
земельної ділянки. Жодних інших
платежів за землю Законом не
передбачено, як і не передбачено
одночасної сплати і земельного
податку, і орендної плати (уникнення
подвійного оподаткування).

Судом встановлено, що будучи
користувачем земельної ділянки під
придбаною нерухомістю, до укладення
договору оренди такої та його
державної реєстрації у встановленому
законом порядку ОСОБА_3, як і було до 2011
року передбачено Законом України «Про
плату за землю» та на даний час
врегульовано ПК України, сплачує
земельний податок, ставки, порядок та
строки сплати якого чітко визначені
відповідним законом. Будь-які інші
платежі за землю, які не передбачені
законом, не були та не є обов'язковими
для позивачки, а сільська рада як орган
місцевого самоврядування позбавлена
права самостійно стягувати будь-які
інші платежі.

Законом України № 2505-ІV від 25.03.2005 року
було внесено зміни до Закону України
«Про систему оподаткування», якими
орендну плату за земельні ділянки
державної і комунальної власності
віднесено до переліку
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів). Відтак, з
огляду на те, що запровадження нових
податків та зборів здійснюється
виключно законами України, то за
відсутності визначення відповідного
виду податку чи збору, його розміру та
строків сплати в Законі сільська рада
не вправі самостійно вводити новий вид
платежу за землю.

Між тим, оскільки законодавчо
передбачено, що плата за землю
справляється або у вигляді земельного
податку, або у вигляді орендної плати,
враховуючи те, що підставою для
нарахування та сплати саме орендної
плати є укладення договору оренди
землі, то до виникнення підстав для
сплати орендної плати, користувач
земельної ділянки сплачує земельний
податок. Запровадження сільською радою
третього різновиду плати за землю
здійснено з порушенням чинного
законодавства в галузі земельних
відносин.

До спірних відносин саме в частині
оплати за користування земельною
ділянкою комунальної власності не
застосовується цивільне
законодавство, зокрема, принцип
свободи договору, оскільки, земельна
ділянка є власністю громади села, а не
сільської ради як юридичної особи.
Сільська рада як орган місцевого
самоврядування здійснює повноваження
власника землі від імені селищної
громади і не вправі на власний розсуд
укладати будь-які не передбачені
законодавством договори, визначати та
стягувати самостійно будь-які платежі.

Укладаючи договори сільська рада не є
звичайним господарюючим суб'єктом із
загальною цивільною дієздатністю, так
як діє виключно в межах та на підставі
наданих їй законом повноважень. Тобто,
для укладення того чи іншого договору у
сільської ради повинно бути чітко
прописане право на укладення саме
такого договору, що передбачений
законодавством.

Більше того, не є можливим з точки зору
бюджетного законодавства поповнення
місцевого бюджету (оскільки, плата за
землю є загальнообов'язковим державним
збором, то такий спрямовується до
відповідного бюджету) за рахунок не
передбачених законом платежів за
відсутності відповідного коду
бюджетної класифікації статті доходу
місцевого бюджету.

Зазначене підтверджується ст. 2
Бюджетного Кодексу України, що діяла
станом на момент укладення спірного
договору, відповідно до якої доходами
бюджету є усі податкові, неподаткові та
інші надходження на безповоротній
основі, справляння яких передбачено
законодавством України (включаючи
трансферти, дарунки, гранти).

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вихід за межі своїх повноважень, що
призвело до збільшення не передбачених
законом обов'язків у громадянина, є
прямим порушенням закону.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз'яснено, що судам
відповідно до статті 215 ЦК необхідно
розмежовувати види недійсності
правочинів: нікчемні правочини - якщо
їх недійсність встановлена законом
(частина перша статті 219, частина перша
статті 220, частина перша статті 224 тощо),
та оспорювані - якщо їх недійсність
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує їх дійсність на
підставах, встановлених законом
(частина друга статті 222, частина друга
статті 223, частина перша статті 225 ЦК
тощо).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що договір № 1 про упорядкування плати
за користування земельними ділянками
до укладення договорів оренди землі
від 01.01.2008 року та відповідно договір №
6 від 01.12.2008 року про внесення змін до
договору № 1 про упорядкування плати за
користування земельними ділянками до
укладення договору оренди, укладено з
порушенням вимог ст. 203 ЦК України. За
таких обставин, заявлений позов про
визнання недійсними вказаних
договорів підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивачки судові витрати у сумі 243.6 грн.
судового збору сплаченого нею при
зверненні з позовною заявою до суду.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 203, 215 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним укладений між ОСОБА_3
та Киблярівською сільською радою 01.01.2008
року договір № 1 про упорядкування
плати за користування земельними
ділянками до укладення договорів
оренди землі, зареєстрованого в
Киблярівській сільській раді, про що у
книзі реєстрації договорів про
упорядкування плати за користування
земельними ділянками до укладення
договорів оренди вчинено запис 01.01.2008
року за № 1.

Визнати недійсним укладений між ОСОБА_3
та Киблярівською сільською радою 01.12.2008
року договір № 6 про внесення змін до
договору № 1 про упорядкування плати за
користування земельними ділянками до
укладення договору оренди,
зареєстрованого в Киблярівській
сільській раді, про що в книзі
реєстрації договорів вчинено запис
01.12.2008 року за № 6.

Стягнути з Киблярівської сільської
ради на користь ОСОБА_3 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.