Ухвала іменем України 15 жовтня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів:
Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотранссфера»,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення
на заставлене майно, за касаційними
скаргами Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотранссфера» та
ОСОБА_4 на рішення Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 06 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 12 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
акціонерний банк «Укргазбанк» (далі -
ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автотранссфера» (далі - ТОВ
«Автотранссфера»), ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
звернення стягнення на заставлене
майно, посилаючись на те, що 13 травня 2008
року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Рівненської філії та Приватним
підприємством «Профіт» (далі - ПП
«Профіт») було укладено кредитний
договір № 15/08/К.

Згідно зі Статутом АБ «Укргазбанк»
правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк» є
ПАТ АБ «Укргазбанк».

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банк відкрив позичальнику
відновлювальну кредитну лінію з
загальним лімітом 771 500 грн строком з 13
травня 2008 року, терміном на 36 місяців.

Пунктом 1.4.4 кредитного договору
передбачено строк сплати процентів
щомісяця, не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за місяцем користування
кредитом.

Відповідно до кредитного договору за
користування кредитними коштами у
межах встановленого терміну
кредитування процентна ставка
встановлюється в розмірі 24 % річних, а
за користування кредитом понад термін,
визначений у п. 1.3 договору, процентна
ставка встановлюється в розмірі 25 %
річних.

Позичальник порушив свої зобов'язання
за кредитним договором, не повертає
заборгованість, не сплачує проценти за
користування кредитом у передбачені
кредитним договором строки. Банк 11
січня 2011 року направляв позичальнику
претензію про повернення
заборгованості, на яку він не
відреагував.

Пунктом 5.3 кредитного договору
передбачено, що за порушення строків
сплати процентів за користування
кредитом позичальник зобов'язаний
сплатити банку пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період існування
заборгованості, обчисленої від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення виконання зобов'язання
від дня виникнення такого прострочення
до дня повного погашення
заборгованості.

Позивач зазначав, що кредитний договір
був забезпечений заставою відповідно
до договору від 13 травня 2008 року № 15/08/3,
укладеним з ПП «Профіт»

Предметом застави є транспортні
засоби: напівпричіп бортовий тентовий
SСНWАRZМULLER, 2001 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить заставодавцю на праві
власності; вантажний сідловий тягач МАN
F 2000, 2000 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2, що належить заставодавцю
на праві власності; вантажний сідловий
тягач Renault Magnum 440, 2001 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3, що
належить заставодавцю на праві
власності; вантажний сідловий тягач
Renault Magnum 440, 2001 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_4, що
належить заставодавцю на праві
власності; вантажний сідловий тягач
Renault RVI, 2002 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_5, що належить заставодавцю
на праві власності; напівпричіп
бортовий тентовий SСНМITZ, 1998 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6, що
належить заставодавцю на праві
власності; напівпричіп бортовий
тентовий SСНWАRZМULLER SPA З/Е, 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7, що
належить заставодавцю на праві
власності; напівпричіп платформа SAMRO SR
334, 1998 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_8, що належить заставодавцю на
праві власності.

АБ «Укргазбанк» стало відомо, що ПП
«Профіт» всупереч положенням п. 2 ст. 17
Закону України «Про заставу», п. 3.3.5
договору застави без згоди
заставодержателя відчужив заставлене
майно, яке на сьогодні належить
відповідачам у справі.

Станом на 06 червня 2013 року сума
заборгованості позичальника перед
банком за кредитним договором від 13
травня 2008 року № 15/08/К становить:
прострочена заборгованість за
кредитом - 128 600 грн, нараховані проценти
за простроченою сумою боргу - 27 180 грн 60
коп., прострочена заборгованість за
процентами - 56 245 грн 54 коп.; пеня за
прострочений кредит та прострочені
проценти - 110 578 грн 10 коп., всього: 322 604
грн 24 коп.

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 06 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 12 травня 2014 року, позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості в
сумі 322 604 грн 24 коп. за кредитним
договором від 13 травня 2008 року № 15/08К
звернено стягнення на предмет застави
за договором застави від 13 травня 2008
року № 15/08/З, укладеного між АБ
«Укргазбанк» та ПП «Профіт» на корить
ПАТ АБ «Укргазбанк», а саме:
напівпричіп бортовий тентовий
SСНWАRZМULLER, 2001 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3; вантажний С сідловий
тягач МАN F 2000, 2000 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_9, що
належишь ТОВ «Автотранссфера»;
напівпричіп бортовий тентовий SСНМITZ,
1998 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_10, що належить, ТОВ
«Автотранссфера»; вантажний сідловий
тягач Renault Magnum 440, 2001 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_11, що
належить ОСОБА_4; вантажний С сідловий
тягач Renault RVI, 2002 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_12, що
належить ОСОБА_4; напівпричіп платформа
SAMRO SR 334, 1998 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_13, що належить ОСОБА_6 з
укладанням від імені ОСОБА_3, ТОВ
«Автотранссфера», ОСОБА_4, ОСОБА_5
договорів купівлі-продажу з іншою
особою, зі зняттям транспортних
засобів з реєстрації в органах ДАІ
України та з наданням ПАТ АБ
«Укргазбанк» усіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
заставленого майна.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ТОВ
«Автотранссфера» просить зазначені
судові рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
і процесуального права, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційні скарги ТОВ «Автотранссфера»
та ОСОБА_4 підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими законом.

У судовому рішенні апеляційний суд
зобов'язаний дати відповіді на всі
доводи апеляційної скарги, оскільки
інакше буде порушено вимоги ст. 6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі, як мотивування
судового рішення судом, який має право
на дослідження нових доказів і
переоцінку доказів.

Зазначеним вимогам ухвала
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 13 травня 2008 року
між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Рівненської філії та ПП «Профіт»
укладено кредитний договір № 15/08/К.

Кредитний договір забезпечено
заставою відповідно до договору
застави від 13 травня 2008 року № 15/08/3,
укладеного з ПП «Профіт».

Згідно з витягом про реєстрацію в
Державному реєстрі обмежень рухомого
майна обмеження та обтяження на
заставлене майно накладено 18 травня 2008
року.

Станом на 06 червня 2013 року сума
заборгованості позичальника перед
банком за кредитним договором від 13
травня 2008 року № 15/08/К становить:
прострочена заборгованість за
кредитом - 128 600 грн, нараховані проценти
за простроченою сумою боргу - 27 180 грн 60
коп., прострочена заборгованість за
процентами - 56 245 грн 54 коп.; пеня за
прострочений кредит та прострочені
проценти - 110 578 грн 10 коп., всього: 322 604
грн 24 коп.

Пунктом 3.3.5 договору застави від 13
травня 2008 року встановлено заборону на
відчуження предмета застави без
письмової згоди заставодержателя.

У 2009 році заставодавець ПП «Профіт» без
погодження та дозволу
заставодержателя продав ОСОБА_3
напівпричіп бортовий тентовий SCHWARZMULLER,
2001 року випуску; ТОВ «Автотранссфера» -
напівпричіп бортовий тентовий SCHMITZ, 1998
року випуску, вантажний С сідловий
тягач MAN F 2000, 2000 року випуску; ОСОБА_4 -
вантажний С сідловий тягач RENAULT RVI, 2002
року випуску та вантажний сідловий
тягач Renault Magnum 440, 2001 року випуску;
ОСОБА_6 - напівпричіп платформа SAMRO SR 334,
1998 року випуску. Указані транспортні
засоби є предметом застави відповідно
до договору застави від 13 травня 2008
року № 15/08/3.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
хоча ПП «Профіт» всупереч положенням п.
2 ст. 17 Закону України «Про заставу», п.
3.3.5 договору застави № 15/08/3, без згоди
заставодержателя відчужив заставлене
майно, яке на сьогодні належить
відповідачам у справі, банк має право
звернення стягнення на предмет застави
в силу вимог ст. ст. 586, 590 ЦК України, ст.
ст. 20, 27 Закону України «Про заставу».

Проте з таким висновком суду
погодитися в повному обсязі не можна з
таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
заставу» за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються, в тому числі,
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
обтяжувачу з вартості предмета
забезпечувального обтяження (п. 1) та
початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження (п. 6).

Наведені вимоги на порушення ст. ст. 214,
215 ЦПК України залишились поза увагою
судів як першої, так і апеляційної
інстанцій, фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, судами не встановлено.

Так, судом звернуто стягнення на всі
транспортні засоби, що знаходилися у
заставі, в рахунок заборгованості за
кредитним договором № 15/08 в розмірі 322
604 грн 24 коп.

Разом із тим, як вбачається з
матеріалів справи (а. с. 276-287), згідно з
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 24 січня 2012 року
за зазначеним кредитним договором із
ПП «Профіт» солідарно з ТОВ «Перун»
було стягнуто на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк» прострочену
заборгованість за кредитом в сумі 107 150
грн, поточну заборгованість за
кредитом в сумі 21 450 грн, заборгованість
за процентами за користування
кредитними коштами в сумі 13 346 грн 72
коп., пеню за несвоєчасне повернення
кредиту та несвоєчасну сплату
відсотків в сумі 55 174 грн 99 коп., витрати
на оплату судового збору в розмірі 1 971
грн 22 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 172 грн 86 коп.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України,
оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Прийнявши як обґрунтований розмір
заборгованості, що обрахований банком
станом на 06 червня 2013 року, в тому числі
відсотків та пені (через півтора роки
після ухвалення рішення господарським
судом), суд залишив поза увагою
роз'яснення, наведені в п. 17 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», не врахувавши, що із
ухваленням судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яким є
постанова господарського суду,
припиняються правовідносин сторін, що
ґрунтуються на кредитному договорі,
зокрема, сплата чергових платежів,
сплата та нарахування відсотків, разом
із тим виникає грошове зобов'язання із
повернення кредитних коштів в повному
обсязі та нарахованих на цей час
відсотків, невиконання якого тягне
відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК
України.

Як вбачається з умов договору застави,
предмет застави було оцінено сторонами
в 1 млн 440 тис. грн (а. с. 19).

Між тим, задовольняючи позов, суд із
початковою вартістю реалізації не
визначився, мотивів звернення
стягнення на всі транспортні засоби,
вартість яких вчетверо перевищує
визначену заборгованість, не навів.

Визначення суми заборгованості
позичальника, в рахунок якої
звертається стягнення на заставлене
майно, та вартість останнього має
суттєве значення для правильного
вирішення справи.

На порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
наведених помилок суду першої
інстанції не усунув, у достатній мірі
не перевірив доводів апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини й факти, що спростовують такі
доводи, та залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Оскільки допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального та
процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи, ухвала
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автотранссфера» та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської
області від 12 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
апеляційного суду Рівненської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко