Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/778/4713/14
Головуючий у 1-й інстанції Крамаренко
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
27 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
головуючого Кочеткової І.В.
суддів Воробйової І.А.,
при секретарі Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 03 вересня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
У березні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.
В обґрунтування позову, позивач
зазначав, що відповідно до укладеної
Генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до Умов та правил надання
продукту кредитних карт від 03 жовтня 2012
року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
У зв'язку з порушенням боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 03 березня 2014 року
складається з: 9298, 43 грн. -
заборгованість за кредитом, 2143, 09 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 3437, 98 грн. - штраф
згідно п. 2.2 Генеральної угоди, а також
штраф відповідно до Умов та Правил
надання банківських послуг: 500, 00 грн. -
штраф (фіксована частина), 743, 98 грн. -
штраф (процентна складова).
На підставі викладеного, позивач
просив суд, стягнути з відповідача суму
заборгованості за кредитним договором
Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 03 вересня
2014 року позовну заяву ПАТ КБ
«Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість у розмірі
16123, 48 грн., що складається з:
заборгованості за кредитом - 9298, 43 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 2143, 09 грн.,
штрафу - 3437, 98 грн., фіксовану частину
штрафу - 500 грн., процентну складову
штрафу - 743, 98 грн., а також судовий збір в
сумі 243, 60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно
генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до умов та правил надання
продукту кредитних карт від 03.10.2012 року,
укладеного між сторонами по справі,
відповідачем отримано кредит у сумі
10619,69 грн. (а.с.5-29).

У зв»язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_3 умов кредитного договору,
заборгованість по кредиту,
заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також штрафи
становить 16123,48 грн., з яких 9298,43 грн.
заборгованість за кредитом; 2143,09 грн.
проценти за користування кредитом; 3437,98
грн. - штраф згідно п.2. генеральної
угоди, а також штраф відповідно до Умов
та Правил надання банківських послуг 500
грн. фіксована частина та 743,98 грн.
процентна складова, про що позивачем
надано розрахунок заборгованості за
кредитним договором (а.с.4).

Зокрема, суд вірно керувався ст. ст. 525,
526, 549, 610, 611 ЦК України та виходив з
положень ст. ст. 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України
з системного аналізу яких вбачається,
що не допускається одностороння
відмова від виконання зобов'язання, яке
є обов'язковим для сторін, має
виконуватися належним чином, при цьому
у договорі позики можуть бути
встановлені проценти у річних за
користування грошима, позичальник
повинен повернути позикодавцю
позичені грошові кошти у такій саме
сумі, що була позичена, визначений у
гривнях, а у разі неналежного виконання
зобов'язання передбачається сплата
неустойки у вигляді пені, штрафу.

Проте повністю погодитись з таким
висновком суду щодо стягнення штрафу
фіксованої частини у розмірі 743,98 грн.
не можна.

Як вбачається з розрахунку наданого
позивачем, Банк просить суд стягнути
штраф у розмірі 3437,98 грн., а також штраф
500 грн. фіксована частина та 743,98 грн.
процентна складова, при цьому сума
процентної складової вирахувана з
урахуванням суми штрафу 3437,98 грн. ( 9298,43
+214,09 грн. +3437,98 грн.)*5%=743,98 грн.

За положеннями ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

А тому колегія суддів вважає
правильним стягнути штраф процентну
складову без урахування суми штрафу
3437,98 грн. (( 9298,43 +2143,09 грн. )*5%=572,076 грн.

Доводи апелянта щодо неврахування
судом автоматичного списання з
рахунків відповідача на погашення
заборгованості не приймаються до
уваги, оскільки згідно інформації
наданої Банком, дійсно в період з 23.12.2013
року по 13.06.2014 року з зарплатної картки
відповідача списувались кошти, але
вони йшли на погашення боргу, що
обліковується на іншому рахунку -
№6061.

Вказаний довід перевірений під час
апеляційного розгляду справи і колегія
суддів дійшла висновку, що такий довод
не спростовує висновки рішення суду.

Судом першої інстанції належним чином
встановлено та не заперечується
апелянтом, що вона особисто уклав з
позивачем вказану генеральну угоду від
03.10.2012р., визнавши наявність
заборгованості, її розмір,
підтвердивши отримання цієї суми у
кредит з встановленням розміру
відсотків за користування грошима та
кінцевий строк виконання зобов'язання.
Вказане суд належним чином перевірив і
дійшов правильного висновку про
доведеність позовних вимог в цій
частині.

Так, п.2.2 Генеральної угоди встановлено,
що у разі порушення відповідачем
строків повернення більш ніж на 31 день,
строк виконання зобов»язань, строк
оплати яких не настав, вважається таким
що настав на 32 день прострочення. Як
слідує із розрахунку заборгованості,
що є додатком до позовної заяви,
відповідач порушила строк виконання
зобов»язань за генеральною угодою від
03.10.2012 року більш ніж на 31 день з 25.01.2013
року. Таким чином, строком повернення
всієї суми за генеральною угодою від
03.10.2012 року є 26.02.2013 року, а тому доводи
апеляційної скарги щодо
безпідставності звернення до суд з
вимогою про дострокове стягнення
заборгованості також не підлягають
задоволенню.

Вказані правовідносини правильно
врегульовані судом із застосуванням
ст. ст. 525, 526, 549, 610, 611 ЦК України.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні, визначивши визначивши загальну
суму заборгованості 15951,57 грн.,
процентну складову штрафу 572,076 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 03 вересня
2014 року у цій справі змінити,
визначивши загальну суму
заборгованості 15951,57 грн., процентну
складову штрафу 572,076 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: