Провадження № 2/641/2692/2014
Справа № 641/6727/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року

Комінтернівський районний суд м.
Харкова в складі:

Головуючого - судді Чайка
І.В.,

за участю секретаря Алієвої І.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк", Приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, третя особа - управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Харківської
області про визнання припиненим
іпотечного договору та визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк", Приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, третя
особа - управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Харківської
області , в якому з урахуванням
уточнень просила визнати припиненим
іпотечний договір та визнати
виконавчий напис нотаріуса таким, що не
підлягає виконанню .

У судовому засіданні представник
позивача уточнений позов підтримала,
та пояснила, що 26 серпня 2008 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку -Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк» ( далі - Банк ) та ОСОБА_1
укладений договір кредиту №825/1-40/1/8-012 ,
згідно якого Банк надав позивачу
грошові кошти на поточні потреби в
розмірі 290000,00 доларів США з кінцевим
терміном повернення 25 серпня 2018 року . В
якості забезпечення виконання
позивачкою зобов'язань перед
відповідачем за договором кредиту , 26
серпня 2008 року між ними було укладено
іпотечний договір за №825/4-40/9/8-093. За
умовами договору кредиту погашення
кредиту здійснюється до 05 числа
кожного місяця рівними частинами в
розмірі 2 416,27 доларів США, та у разі
невиконання ОСОБА_1 будь-якого
зобов*язання, передбаченого Кредитним
договором, Банк має право в
односторонньому порядку розірвати
договір та вимагати дострокового
виконання нею своїх зобов*язань за цим
договором протягом 30 днів від дня
вручення позивачці вимоги про
повернення кредиту. Оскільки
позивачка пропустила терміни
здійснення щомісячних платежів за
кредитним договором, тому відповідач
16.04.2009 року звернувся до неї з
письмовою вимогою № 11.4.1-01/96-1495 про
дострокове погашення кредиту,
відсотків та пені. Банк реалізував
наявне у нього право вимоги до
позичальника про дострокове
повернення кредиту, що залишився, та
сплати процентів, належних йому від
суми кредиту. Тим самим відповідач
встановив новий строк повернення
кредиту - протягом 30 календарних днів з
моменту отримання вимоги. Вимогу ПАТ
«Укрсоцбанк» ОСОБА_1 не виконала.
Оскільки позивачка не здійснила
дострокове повернення кредиту
протягом 30 календарних днів з моменту
отримання вимоги від банку, тому ,
представник позивача вважає, що право
Банку вважається порушеним з моменту
недотримання ОСОБА_1 строку
дострокового погашення кредиту - 16.05.2009
року. Законодавством встановлений
загальний строк позовної давності 3
роки. Початок перебігу позовної
давності за вимогою Банку про
дострокове погашення кредиту
починається з 17.05.2009 року, а саме з дня,
наступного за останнім днем погашення
кредиту та виникнення у останнього
права на позов. Але Банк у межах строку
позовної давності - з 17.05.2009 року по
05.2012 року не скористався своїм правом
та не звернувся до суду з позовом про
дострокове погашення кредиту
позивачем. Законом забороняється
кредитодавцю вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Зі спливом позовної
давності зобов'язання за договором
припиняється, відбувається його
погашення зі і спливом давності.
Представник позивача вважає, що
оскільки сплили строки давності з
основної вимоги про повернення суми
кредиту та відсотків за користування
кредитом, сплила і позовна давність
стосовно вимог про стягнення неустойки
та накладення стягнення на предмет
іпотеки. Таким чином, зобов'язання за
договором кредиту, укладеним між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 припинилися.
Представник також зазначила, що
звернення Банку до третейського суду
не можна прийняти до уваги, оскільки
кредитний договір, укладений між
відповідачем та ОСОБА_1, є договором про
надання споживчого кредиту, тому спір
за цим договором не підвідомчий
третейському суду. Крім того, Банк
припустився прострочення строку
звернення з вимогою до ОСОБА_1, так як
вона не вчинила з цього часу ніяких дій
, яки б свідчили про визнання нею свого
боргу або іншого обов'язку. Тому ПАТ
«Укрсоцбанк» пропущено трирічний
строк позовної давності, який навіть і
з урахуванням переривання перебігу
цього строку зверненням з позовом до
третейського суду закінчився 10.10.2012
року. Приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 14.01.2014 року вчинено
виконавчий напис, згідно якого
запропоновано звернути стягнення на
нежитлові приміщення, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, які на підставі
договору іпотеки №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008
року були передані ПАТ «Укрсоцбанк» у
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 за договором кредиту №825/1-40/1/8-012
від 26.08.2008 року. За рахунок коштів,
отриманих від реалізації нежитлових
приміщень запропоновано задовольнити
вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» станом за
період з .11.04.2011 року по 14.12.2011 року у
розмірі 3775916,93 грн. та витрати на
здійснення виконавчого у 3000,00 грн.
23.07.2014 року Банк пред'явив до виконання
вищевказаний виконавчий напис до
Відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ Харківської області. Позивач
вважає незаконним вчинення цього
виконавчого напису , так як нотаріус не
переконався у безспірності
заборгованості та не врахував, що з дня
виникнення права вимоги минуло більше
трьох років. Тому виконавчий напис
нотаріуса повинен бути визнаний
незаконним та таким, що не підлягає
виконанню. Представник позивача також
зазначила, що на її думку не може бути
належним доказом по справі надана
представником Банку довідка ПАТ
«Укрсоцбанк» щодо погашення
заборгованості ОСОБА_1 за договором
кредиту за період з 29.07.2011 по 29.07.2014, та
меморіальний валютний ордер №281514797 від
24.04.2012 року. ОСОБА_1 з дня отримання
вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» від 16.04.2009 року
про дострокове повернення кредитної
заборгованості ніяких сум за
договором кредиту не сплачувала, та не
уповноважувала жодних осіб на вчинення
вказаних дій від її імені. Меморіальний
валютний ордер є
внутрішньобанківським документом,
який складається банком самостійно, та
забезпечує операційну діяльність
банку. Взаємовідносини між клієнтом та
банком опосередковуються документами,
які повинні бути підписані клієнтом
самостійно або, на підставі
нотаріально посвідченого доручення,
уповноваженою особою: прибутковим
касовим ордером - у разі якщо клієнтом
вноситься готівка , платіжним
дорученням - у разі якщо клієнт робить
безготівкове перерахування . Банком
таки документи у якості доказу суду не
надані. Іпотека має похідних характер
від основного зобов*язання і є дійсною
до припинення основного зобов*язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору. Однією із підстав
припинення договору іпотеки є
припинення основного зобов*язання,
забезпеченого іпотекою, або закінчення
строку дії іпотечного договору, тому
представник позивача вважає, що
іпотечний договір між Банком та ОСОБА_1
повинен бути визнаний припиненим.

Представник відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала, та
пояснила, що 26 серпня 2008 року між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 825/1-40/1/8-012,
відповідно до якого Банк надав
позивачеві грошові кошти у розмірі 290000
доларів США, з кінцевим терміном
повернення 25.08.2018 року. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між Банком та ОСОБА_1 було
укладено договір іпотеки № 825/1-40/1/8-012
від 26.08.2008року відповідно до якого
ОСОБА_1 було передано в іпотеку Банку
нерухоме майно, а саме: нежитлові
приміщення загальною площею 533,4 кв.м.,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п.3.2. вищенаведеного
договору кредитор має право, а не
обов'язок вимагати від Позичальника
дострокового виконання ним всіх своїх
зобов'язань за цим Договором протягом 30
(тридцяти) календарних днів від дня
вручення Позичальнику письмової
вимоги про повернення Кредиту, сплати
відсотків, комісій, а також можливої
неустойки. Кінцевим терміном погашення
основного зобов'язання договором
встановлений 25.08.2018 року, отже
посилання позивача, що строк стягнення
заборгованості за договором кредиту
сплинув є безпідставним та
необґрунтованим. Представник
відповідача незгодна також з
посиланням позивачки, що спір щодо
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за
кредитним договором не підлягає
розгляду у третейському суді оскільки
п. 6.2. укладеного між Банком та ОСОБА_1
Договору кредиту передбачено, що у
випадку неможливості вирішення спору
шляхом переговорів, сторони
домовляються про те, що спір
розглядається постійнодіючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків. Не згодна
представник і з посиланням позивача
на Закон «Про захист прав споживачів» у
рамках розгляду спору про визнання
договору іпотеки припиненим, так як
Закон не передбачає надання права
Позивачу звертатися до суду з такими
вимогами в рамках цього Закону .
Представник вважає, що строк позовної
давності за Кредитним договором
перервався, так як позивач сплатив
останній раз кредитні кошти за
кредитним договором 24.04.2012 року в сумі
3000,00 дол. США, і новий строк позовної
давності необхідно відраховувати з
24.04.2012 року, який станом на дату подання
позовної заяви (10.06.2014 року) ще не сплив.
В зв'язку з тим, що Позивач не виконував
умови Кредитного договору про
щомісячне погашення кредиту і
нарахованих відсотків Відповідач був
вимушений звернутися з заявою про
вчинення виконавчого напису для
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки. 14.01.2014 року приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 вчинено
виконавчий напис про звернення
стягнення на нежитлові приміщення, що
знаходяться за адресою: м. Харків, вул.
Танкопія, 26, який 21.05.2014 року
направлено до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ Харківської
області для примусового виконання.
Нотаріус при вчиненні виконавчого
напису не зобов'язаний був виявляти
характер взаємовідносин стягувача і
боржника або волю боржника чи
інформувати (попереджати) останнього
про намір кредитора (іпотекодержателя)
вчинити виконавчий напис, оскільки
боржник (іпотекодавець) не є суб'єктом
правового зв'язку з приводу вчинення
виконавчого напису.

Відповідач - приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився,
подав суду заяву про розгляд справи за
його відсутністю.

Представник третьої особи - управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Харківської
області в судове засідання не
з*явився, подав суду заяву про розгляд
справи за його відсутністю.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк",
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ц ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити іі тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
мов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених : містом зобов'язання
(неналежне виконання). Одним із видів
порушення зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в зумовлений
сторонами строк.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди .

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

За приписами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами ( з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу .

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, 26 серпня 2008
року між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку -Укрсоцбанк»
,правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», ( далі- Банк ) та ОСОБА_1
укладений договір кредиту №825/1-40/1/8-012 (
далі- Кредитний договір ) , згідно якого
Банк надав позивачу грошові кошти на
поточні потреби в розмірі 290000,00
доларів США з кінцевим терміном
повернення 25 серпня 2018 року ( а.с. 7-10).

В якості забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань перед відповідачем за
Кредитним договором №825/1-40/1/8-012 від 26
серпня 2008 року, між нею та Банком 26
серпня 2008 року укладено іпотечний
договір за №825/4-40/9/8-093 (далі - іпотечний
договір), за умовами якого позивачка
передає в іпотеку Банку нежитлові
приміщення загальною площею 533,4 м2, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 14-
17)

Згідно п.п.19, 22, 23 ст.1 Закону України
«Про захист прав споживачів»
споживачем вважається фізична особа,
яка придбаває, замовляє, використовує
або має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника. Продукцією є будь-які виріб
(товар), робота чи послуга, що
виготовляються, виконуються чи
надаються для задоволення суспільних
потреб.

За ч.1 ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів» між кредитодавцем та
споживачем укладається договір про
надання споживчого кредиту, відповідно
до якого кредитодавець надає кошти (
споживчий кредит) або бере на себе
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з схованими відсотками.

Таким чином, вищезазначений Кредитний
договір є договором про надання
споживчого кредиту.

За умовами Кредитного договору
погашення кредиту здійснюється згідно
з тарифами на послуги по наданню
кредитів періодично - до 05-го числа
кожного місяця рівними частинами в
розмірі 2 416,27 доларів США. Зобов'язання
зі своєчасного повернення кредиту та
відсотків позивачем встановлено п.п.3.3.5
та 3.3.6 Кредитного договору.

Згідно п.п. З.2.2.2. та 3.2.7 Кредитного
договору Банк має право у разі
невиконання ОСОБА_1 будь-якого із
зобов'язань, передбачених цим
договором, в односторонньому порядку
розірвати цей договір та вимагати
дострокового виконання нею всіх своїх
зобов'язань за цим договором протягом 30
календарних днів від дня вручення
останній вимоги про повернення
кредиту, сплати процентів, комісій, а
також можливої неустойки (пені, штрафу).

Таким чином, сторонами було погоджено
в умовах Кредитного договору право
Банку вимагати від ОСОБА_1 повернення
всієї суми наданого кредиту у випадку
невиконання останньою будь-якого із
зобов*язань , встановленого кредитним
договором.

Оскільки позивачка пропустила терміни
здійснення щомісячних платежів за
Кредитним договором, тому Банк 16.04.2009
року звернувся до неї з письмовою
вимогою № 11.4.1-01/96-1495 про дострокове
погашення кредиту, відсотків та пені в
розмірі 270 666,64 доларів США ( а.с. 17)

Статтею1050 параграфа 1 глави 71 ЦК
України, норми якої поширюються і на
кредитні відносини, визначено, що якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач - ПАТ «Укрсоцбанк»
реалізував наявне у нього право вимоги
до позичальника - ОСОБА_1 про дострокове
повернення кредиту, що залишився, та
сплати процентів, належних йому від
суми кредиту, та встановив новий строк
повернення кредиту - протягом 30
календарних днів з моменту отримання
вимоги .

Вимогу Банку, викладену ним у
повідомлені від 16.04.2009 року ОСОБА_1 не
виконала, оскільки позивачка не
здійснила дострокове повернення
кредиту протягом 30 календарних днів з
моменту отримання вимоги від банку.

При таких обставинах суд погоджується
з думкою позивача, що право Банку
вважається порушеним з моменту
недотримання ОСОБА_1 строку
дострокового погашення кредиту
протягом 30 календарних днів з моменту
отримання вимоги - до 16.05.2009 року.

Рішенням Третейського суду при
Асоціації українських банків від
09.10.2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1
та ОСОБА_5 на користь Банку
заборгованість за Кредитним договором
в сумі 2274152,22 грн. ( а.с. 25-28) Зазначене
рішення до примусового виконання не
пред*явлено.

Так ст. 5 Закону України «Про третейські
суди» визначено, що юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь - який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України "Про
третейські суди" третейські суди в
порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь - які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком, справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частинами 1 та 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України
перебіг строку позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов*язку.

Представником Банку у судовому
засіданні в якості доказу переривання
строку позовної давності надана
довідку ПАТ «Укрсоцбанк» щодо
погашення ОСОБА_1 заборгованості за
договором кредиту за період з
29.07.2011року по 29.07.2014 року , та
меморіальний валютний ордер №281514797 від
24.04.2012 року.( а.с. 64,65 )

Згідно до Положення про організацію
операційної діяльності в банках
України, яке затверджене Постановою
Правління НБУ №254 від 18.06.2003 року,
меморіальний валютний ордер є
внутрішньобанківським документом та
складається банком самостійно, та
забезпечує операційну діяльність
банку.

Інструкцією «Про ведення касових
операцій банками України»,
затвердженої Постановою Правління НБУ
від 01.06.2011 року №174 передбачено, що
взаємовідносини між клієнтом та банком
опосередковуються документами, які
повинні бути підписані клієнтом
самостійно або, на підставі
нотаріально посвідченого доручення,
уповноваженою особою ,прибутковим
касовим ордером - у разі якщо клієнтом
вноситься готівка чи платіжним
дорученням - у разі якщо клієнт робить
безготівкове перерахування (п.3.1.
Інструкції «Про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті», затвердженої Постановою
правління НБУ від 21.01.2004р. №22 та п.2.1.
Положення про порядок виконання
банками документів на переказ,
примусове списання і арешт коштів в
іноземних валютах та банківських
металів, затверджене Постановою
Правління НБУ від 28.07.2008р. №216).

На меморіальному валютному ордері №
від 24.04.2012 року відсутній підпис
ОСОБА_1 Представник Банку у судовому
засіданні пояснив, що у Банка відсутній
документ про сплату 24.04.2012 року
позивачкою суми, в якому б був
особистий підпис ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-яки фактичні данні, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи , які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищезазначених норм закону,
суд не може прийняти в якості належного
доказу переривання строку позовної
давності та доказу сплати ОСОБА_1 суми
заборгованості за Кредитним договором
наданий Банком меморіальний валютний
ордер № від 24.04.2012 року.

З урахуванням вищезазначених обставин
та висновків суду , суд вважає, що
початок перебігу позовної давності за
вимогою ПАТ «Укрсоцбанк» про
дострокове погашення кредиту
починається з 17.05.2009 року, а саме з дня,
наступного за останнім днем погашення
кредиту та виникнення у Банку права на
позов, тобто можливості реалізувати
своє право в примусовому порядку через
суд.

Банк у межах встановленого трирічного
строку позовної давності не
скористався своїм правом та не
звернувся до компетентного суду з
позовною про дострокове погашення
кредиту позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем - ПАТ «Укрсоцбанк» було
пропущено трирічний строк позовної
давності в межах якого він мав право
вимагати від ОСОБА_1 виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Положеннями п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
забороняється кредитодавцю вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

З огляду на наведене, зі спливом
позовної давності матеріальне
суб'єктивне право припиниє своє
існування. Тобто зобов'язання за
договором припиняється, відбувається
його погашення зі спливом давності.

Відповідно до ст.ст. 266, 267 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається , що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо). Оскільки сплили строки
давності з основної вимоги про
повернення суми кредиту та відсотків
за користування кредитом, сплила і
позовна давність стосовно вимог про
стягнення неустойки та накладення
стягнення на предмет іпотеки.

Суд вважає, що зобов'язання за
договором кредиту №825/1-40/1/8-012 від 26
серпня 2008 року, укладеним між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, припинилися.

Суд не може прийняти до уваги посилання
Банку стосовно того, що він реалізував
своє право на звернення щодо стягнення
з ОСОБА_1 заборгованості по кредиту ,
так як Постійно діючим Третейським
судом при Асоціації Українських
банків було прийнято рішення від 09
жовтня 2009 року про стягнення
заборгованості за Кредитним договором.

Згідно з п. 14 ч.1 ст. 6 цього Закону
України «Про третейські суди» вони в
порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь - які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком, справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Оскільки кредитний договір, укладений
між відповідачем та ОСОБА_1, є договором
про надання споживчого кредиту, тому
спір за цим договором не підвідомчий
третейському суду.

14.01.2014 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий
напис, який зареєстровано у реєстрі за
№33, згідно якого запропоновано
звернути стягнення на нежитлові
приміщення, загальною площею 533,4 кв.м.,
що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, які
на підставі договору іпотеки
№825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008 року були передані
ПАТ «Укрсоцбанк» у забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_1 за
договором кредиту №825/1-40/1/8-012 від 26.08.2008
року. За рахунок коштів, отриманих від
реалізації нежитлових приміщень
запропоновано задовольнити вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» станом за період з 11.04.2011
року по 14.12.2011 року у розмірі 3775916,93 грн.
та витрати на здійснення виконавчого
напису 3000,00 грн.( а.с. 45)

23.07.2014 року Банк пред'явив до виконання
вищевказаний виконавчий напис до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Харківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України
"Про нотаріат" нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника стягувачем
та за умови, що з дня виникнення права
вимоги минуло не більше трьох років, а у
відносинах між підприємствами,
установами та організаціями - не більше
одного року.

Згідно з п. 3.1 гл. 16 розділу II Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012 №
296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи
за умови, що з дня виникнення права
вимоги минуло не більше трьох років.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом установлено
інший строк давності, виконавчий напис
вчиняється в межах цього строку (п. 3.3
гл. 16 розділу II Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України).

Але вчиняючи виконавчий напис,
нотаріус не врахував та не перевірив, з
якого дня у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло
право вимоги до ОСОБА_1 і чи дотриманий
Банком трирічний строк, чим порушив
приписи ч. 1 ст. 88 Закону "Про нотаріат"
та п. 3.1 гл. 16 розділу II Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно зі ст.50 Закону України «Про
нотаріат» нотаріальна дія або відмова
у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду.

В зв*зку з тим, що при розгляді справи
суд дійшов висновку Банком строку
позовної давності в межах якого Банк
мав право вимагати від ОСОБА_1
виконання зобов'язань за кредитним
договором, сплив 17.05.2012 року , тому
вчинення виконавчого напису 14.01.2014
року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 , реєстр. № 33, як такий що
вчинений поза межами строку давності,
є недійсним та таким, що не підлягає
виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
05.06.2003р. № 898-IV «Про іпотеку» ( далі-
Закону ) іпотекою визнається вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно із ч. 5 ст. З Закону іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Абзацом 5 ч.1 ст. 17 Закону , п.1 ч.1 ст.593 ЦК
України та п.6.3, іпотечного договору
встановлено, що однією із підстав
припинення договору іпотеки є
припинення основного зобов'язання,
забезпеченого іпотекою, або закінчення
строку дії іпотечного договору.

Отже, з системного аналізу матеріалів
справі та вищезазначених положень
законодавства, суд приходить до
висновку, що іпотечний договір за
№825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008р., укладений між
Банком та ОСОБА_1, є припиненим.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 88,212-216 ЦПК
України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити .

Визнати припиненим іпотечний договір
№ 825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008 року, укладений
між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвітку " Укрсоцбанк" (
правонаступником якого є ПАТ "
Укрсоцбанк" ) та ОСОБА_1, посвідчений
26.08.2008 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий № 6303.

Визнати виконавчий напис, виданий
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
14.01.2014 року, реєстровий № 33 за договором
іпотеки №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008 року про
стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в
розмірі 3775916,93грн. та витрат на
здійснення виконавчого напису у
розмірі 3000 грн. недійсним та таким, що
не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Комінтернівський районний суд м.
Харкова у 10-денний строк з дня
проголошення рішення .

Мотивоване рішення виготовлено 08.08.2014
року.

Суддя: І. В. Чайка