Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3511/14
Головуючий у 1 інстанції Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК»
на рішення Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року у
справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

24 квітня 2014 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позову посилалось на
те, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 17 липня 2008 року
ОСОБА_2, яка в подальшому змінила
прізвище на ОСОБА_2, отримала кредит у
розмірі 3500 грн. 00 коп., у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Згідно умов зазначеного договору
повернення кредиту повинно
здійснюватися шляхом щомісячних
ануітетних платежів ( базис днів для
розрахування 360 ).

У порушення зазначених умов договору
відповідачка ОСОБА_2 зобов'язання по
погашенню кредиту не виконала,
внаслідок чого станом на 01 квітня 2014
року має заборгованість - 27 079 грн. 86
коп., яка складається з наступного:

- 3 500 грн. 00 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 13 659 грн. 15 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 8 155 грн. 00 коп. - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг:

- 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована
частина).

-1 265 грн. 71 коп. - штраф (процентна
складова).

На підставі викладеного, позивач
просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь суму заборгованості за
кредитним договором в сумі 27 079 грн. 86
коп. та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 26 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«АКЦЕНТ-БАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, допущені судом
першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення Заводського районного
суду м. Запоріжжя від 26 червня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» у
задоволенні позову, суд першої
інстанції послався на те, що кредитний
договір від 17 липня 2008 року не
відповідає вимогам закону, оскільки не
містить номеру, а також по причині
пропуску позовної давності.

Повністю з таким висновком погодитися
не можна, оскільки відсутність номера
на кредитному договорі не свідчить про
невідповідність угоди вимогам закону.

Висновок суду про пропуск позовної
давності відповідає фактичним
обставинам, узгоджується з нормами
матеріального права.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
( частина1 статті 530 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За змістом частин. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050,1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 17
липня 2008 року банк надав ОСОБА_2 ( у
подальшому змінила прізвище на ОСОБА_2 )
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту в сумі 3 5000 грн. на
строк до 17 липня 2009 року на платіжну
картку зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24%
річних на залишок заборгованості.
Повернення кредиту необхідно було
здійснювати шляхом сплати щомісячних
ануітетних платежів ( базис днів для
розрахування - 360 ). Кількість платежів
залежить та дорівнює строку
кредитування ( а. с. 9,13-20,46,52 ).

Відповідно до руху коштів по картці
кредит видано 17 липня 2008 року в межах
зазначеного в заяві ліміту 3 500 грн.,
більше кошти не видавалися. Після
зазначеної дати платежі по поверненню
кредиту не здійснювалися. Банк не
повідомляв відповідачку про наявність
у неї непогашеної заборгованості по
кредиту ( а. с. 4-8,47-50 ).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк
виконання кожного щомісячного
зобов'язання спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року у справі №6-116 цс13.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Після 17 липня 2008 року відповідач кредит
не погашала.

Як зазначалося вище, сторони
встановили виконання зобов'язань
внесенням щомісячних платежів, термін
погашення кредиту встановлений 17 липня
2009 року.

У той час з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся до суду лише 24 квітня 2014 року,
тобто після спливу позовної давності.

Частинами 3,4 статті 267 ЦП України
передбачено, що позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення ним
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено особою у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки ОСОБА_2 подала до суду першої
інстанції заяву про застосування
позовної давності, у задоволенні
позову ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ
ТОВАРИСТВУ «АКЦЕНТ-БАНК» слід
відмовити з підстав пропуску позовної
давності ( а. с. 33 ).

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК»
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 26 червня 2014 року змінити
в частині обґрунтування підстав
відмови у позові. Відмовити у
задоволенні вимог по причині пропуску
позовної давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: