Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4149/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Бабак
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізькі лани» на
рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 15 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізькі лани»
про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним та

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізькі лани» до ОСОБА_3 про
визнання договору оренди земельної
ділянки дійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізькі лани» (далі ТОВ
«Запорізькі лани») про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідно до державного
акту на право приватної власності на
землю, виданим 05 березня 2007 року за №
08 йому на праві приватної
власності належить земельна ділянка
площею 7,2490 гектарів, що розташована на
території Щасливської сільської ради
Оріхівського району.

У 2013 році йому стало відомо про
існування договору оренди від 01 жовтня
2006 року належної йому земельної
ділянки розміром 7, 2490 га, начебто
підписаної ним з ТОВ «Запорізькі лани»,
зареєстрований 12 серпня 2010 року за №
84 відділом Запорізької
регіональної філії Державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру» (далі ЗРФ ДП
«Центр ДЗК»).

Вказаний договір він ніколи не
підписував і про його існування йому не
було відомо. Крім того, в акті
визначення меж земельної ділянки, який
є невід'ємним додатком до договору
стоїть не його підпис.

Позивач вважає, що оскільки він не
підписував договір оренди від 01 жовтня
2010 року та акт визначення меж
земельної ділянки, то зазначений
договір є недійсним. Його недійсність
також встановлена статтею 17 ЗУ «Про
оренду землі», оскільки в пункту 20
договору зазначено, що передача
земельної ділянки здійснюється не
пізніше 3-х календарних днів після
державної реєстрації, але земельну
ділянку передано 01 жовтня 2006 року, а
договір зареєстровано 12 серпня 2010 року,
що є грубим порушенням.

Посилаючись на зазначені обставини
просив визнати недійним договір оренди
земельної ділянки розміром 7,2490 га,
розташованої на території Щасливської
сільської ради Оріхівського району
Запорізької області від 01 жовтня 2006
року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ
«Запорізькі лани» та зареєстрований 12
серпня 2010 року за № 84 в
Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП
«Центр ДЗК».

У березні 2014 року ТОВ «Запорізькі лани»
звернулось із зустрічним позовом до
ОСОБА_3 про визнання договору оренди
земельної ділянки дійсним.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що договір земельної
ділянки від 01 жовтня 2006 року ОСОБА_3
укладав та підписував власноруч і це
було його волевиявлення. Договір
дійсно був зареєстрований 12 серпня 2010
року за № 84 Оріхівському
районному відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК» і
згідно ст. 18 ЗУ «Про оренду землі»
договір набирає чинності після його
державної реєстрації. Тобто, якщо
договір був зареєстрований належним
чином 12 серпня 2010року і строк дії
договору, передбачений п. 8 Договору, 7
років, то договір діє до 2017року.

З 2006 року ОСОБА_3 отримував орендну
плату натуроплатою, від нього не
надходило жодних нарікань з приводу не
виконання обов'язків орендаря.

Посилаючись на зазначені обставини,
ТОВ «Запорізькі лани» просило визнати
договір оренди земельної ділянки від 01
жовтня 2006 року, укладений міжОСОБА_3 та
ТОВ «Запорізькі лани», зареєстрований
у Оріхівському районному відділі
земельних ресурсів від 12 серпня 2010 року
дійсним та чинним на строк 7 років з
моменту державної реєстрації.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 15 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано договір оренди земельної
ділянки розміром 7,2490 га, розташованої
на території Щасливської сільської
ради Оріхівського району від 01 жовтня
2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ
«Запорізькі лани» в особі Новікова К.С.,
зареєстрований 12.08.2010 року за № 84
в Оріхівському районному відділі ЗРФ
ДП «Центр ДЗК» недійсним.

Позовні вимоги зустрічного позову ТОВ
«Запорізькі лани» залишено без
задоволення.

Стягнуто з ТОВ «Запорізькі лани» на
користь ОСОБА_3 судові витрати: за
сплату судового збору при пред'явленні
позову - 229, 90 грн., сплата судового збору
за подання заяв про забезпечення
доказів та забезпечення позову - 114, 70
грн. та 121, 80 грн., а також витрати на
проведення експертизи - 900, 48грн., а
всього 1366, 88 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ
«Запорізькі лани» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на те, що
рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, висновки суду не
відповідають обставинам справи і
наданим доказам, рішення ухвалено з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, оскільки судом
першої інстанції не прийнято до уваги,
що оскаржуваний договір оренди
земельної ділянки від 01 жовтня 2006 року
був укладений та підписаний ОСОБА_3,
набрав чинності, так як зареєстрований
12 серпня 2010 року за № 84 в
Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП
«Центр ДЗК». За всі роки ОСОБА_3
отримував орендну плату натуроплатою
та жодних нарікань з приводу
невиконання зобов'язань орендаря не
надходило. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті зустрічних позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ТОВ
«Запорізькі лани» підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та визнаючи
договір оренди землі від 01.10.2006 року
недійсним, суд першої інстанції
виходив з того, що висновком
почеркознавчої експертизи
встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3
у договорі оренди землі від 01.10.2006 року
та на останній сторінці договору
оренди землі, в акті приймання передачі
об'єкта оренди (земельної ділянки)
виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.
Оскільки, вказаний висновок є належним
та допустимим доказом, оцінив його у
сукупності з іншими доками та дійшов
висновку про відсутність
волевиявлення ОСОБА_3 на укладання
вказаного договору.

Судова колегія вважає, що висновок суду
є вірним. Розглядаючи спір, суд, у
відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК
України повно та всебічно з'ясував
обставини справи на які посилалися
сторони, дослідив надані ними докази і
відповідно їх оцінив, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 7,2490 га, що розташована на
території Щасливської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області, що підтверджено державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ЗП № 136299 від 05 березня 2007
року (а.с. 147).

Звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсним договору оренди
землі від 01 жовтня 2006 року, позивач свої
вимоги обґрунтовував тим, що йому стало
відомо, що між ним та ТОВ «Запорізькі
лани» 01 жовтня 2006 року укладений
договір оренди вказаної земельної
ділянки, однак він такий договір не
укладав та його не підписував (а.с. 2-6,
137-145).

Розглядаючи спір, суд першої інстанції
у відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК
України, ст. 143,144 ЦПК України призначив
у справі почеркознавчу експертизу, за
результатами проведення якої
експертом зроблений висновок № 163 від 23
травня 2014 року про те, що підписи від
імені ОСОБА_3 у договорі оренди землі
від 01.10.2006 року та на останній сторінці
договору оренди землі, в акті приймання
передачі об'єкта оренди (земельної
ділянки) виконані не ОСОБА_3, а іншою
особою (а.с. 86-124).

Висновок експерта є належним та
допустимим доказом, який оцінений
судом у сукупності з іншими доками та з
посиланням на вимоги статті ст.203 ЦК
України, зроблений правильний висновок
про відсутність волевиявлення ОСОБА_3
на укладання вказаного договору оренди
землі.

Крім того, спірний договір оренди
укладений 01 жовтня 2006 року, в той час як
позивачем державний акт на право
власності на земельну ділянку ним
отриманий лише 05 березня 2007 року (а.с.
147).

Будь-яких належних та допустимих
доказів, у розумінні ст. 57-60 ЦПК України
на спростування вказаного висновку
експерта, апелянтом не надано ні до
суду першої інстанції, ні апеляційному
суду.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про визнання договору оренди
землі від 01 жовтня 2006 року є законним та
обґрунтованим.

Доводи апелянта відносно того, що
договір від 01 жовтня 2006 року укладений
між сторонами, оскільки орендодавець
отримував оренду плату, належними та
допустимими доказами не підтверджені.

Пунктом 9 договору передбачена орендна
плата за користування земельною
ділянкою у розмірі 1200,00 грн. або 200 кг
насіння соняшника та 3 тонни зернових
на рік (а.с. 137).

В той час, в матеріалах справи наявні
ксерокопії відомостей на отримання
нібито ОСОБА_3 у 2012 році 200 кг соняшника
та 2000 кукурудзи, а в 2103 році 2000 озимої
пшениці, 0.500 ячменю ярового та 1000
кукурудзи (а.с. 56-60), що не відповідає
умовам п.9 договору.

Інші докази та обставини, на які
посилається апелянт були предметом
дослідження судом першої інстанцій та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права. Доводи, наведені
в апеляційній скарзі, фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди апелянта з висновком суду
першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізькі лани» відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 15 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: