Справа №345/3549/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2014 року
м. Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання
Танчук М.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представників відповідачів
Попович Н.П., Фіцака Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація №
4» та Калуської міської ради про
визнання права користування житловим
приміщенням та зобов'язання укласти
договір найму,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати за ним право
постійного проживання в АДРЕСА_1;
зобов'язати КП «Житлово-експлуатаційна
організація № 4» укласти з ним
безстроковий договір найму житла -
квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що у 1989 році
він вселився у квартиру АДРЕСА_1,
заключивши типовий договір найму
житлового приміщення у відомчому
державному житловому фонді
Української PCP з Житлово-комунальною
конторою №1 виробничого об'єднання
«Хлорвініл». Договір укладався на один
рік. Щороку дія договору
продовжувалася. Останній раз дія
договору була продовжена 02.05.1999 р. У
згаданій квартирі проживає по даний
час постійно, за цією адресою
зареєстроване його місце проживання.
Він регулярно сплачує квартирну плату
і заборгованість відсутня.

Відповідач не заперечує щодо його
проживання у квартирі, проте, не
укладає договору найму житлового
приміщення і повідомив, про
необхідність звернення до суду, щоб
визнати право на проживання у квартирі.
Відповідач є балансоутримувачем даної
квартири. Тобто, на даний час квартира
належить до громадського житлового
фонду.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позов і просять
його задоволити. Додатково позивач
суду пояснив, що у квартирі за адресою
АДРЕСА_1 він проживає постійно з
початку 90-х років. До 2010 року він
працював на ВАТ «ЛУКОР». Декілька
останніх років він вахтовим методом
працює в м. Києві, проте, зазначена
квартира є його основним місцем
проживання, іншого житла в нього нема.
Він справно оплачує за комунальні
послуги. Ордер на вселення в зазначену
квартиру йому видало ВО «Хлорвініл»,
проте, на даний час у нього є тільки
договір найму житлового приміщення.

Представник позивача наголосив, що
ніхто не може бути позбавлений права на
житло. В акті, який подано
представниками відповідачів не
вказано з якого саме часу позивач не
проживає у квартирі. Згідно з даними
управління державної міграційної
служби позивач на постійній основі
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.
Позивач правомірно вселився у цю
квартиру і проживає в ній. Відповідачі
ніколи не оспорювали права позивача на
проживання у квартирі.

Представники відповідачів заперечили
щодо задоволення позову. Пояснили, що у
КП «ЖЕО № 4» нема достатніх законних
підстав укладати з позивачем договір
найму житла, оскільки, відсутні
необхідні документи, а саме: рішення
про надання житла і ордер на вселення у
квартиру. Проте, визнали, що у позивача
таких документів і не може бути,
оскільки, при укладанні в 90-х роках
типового договору, ці документи
повинні були залишитись в
житлово-експлуатаційній конторі. Той
типовий договір, на який посилається
позивач, був стоковим і на його
підставі позивача тимчасово
зареєстрували у жилі. Квартира, про яку
веде мову позивач, спершу належала ВО
«Хлорвініл», приблизно у 2000 році весь
житловий фонд міста був переданий
Калуській міській раді. Тепер
власником квартири є Калуська міська
рада, а КП «ЖЕО № 4» є
балансоутримувачем. Також,
представники відповідачів повідомили,
що на даний час неможливо стверджувати,
що квартира належить до підмінного
фонду, оскільки, відсутні відповідні
підтверджуючі документи.

Суд, вислухавши сторін по справі,
допитавши свідка, дослідивши всі
докази, наявні в матеріалах справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
між ОСОБА_1 і ЖКК-1 в середині 90-х років
минулого століття був укладений
договір найму житлового приміщення
терміном на 1 рік, а, саме, квартири за
адресою АДРЕСА_1 (а.с. 5-6). В судовому
засіданні було оглянуто оригінал цього
договору, проте, запис щодо дати
укладення цього договору є
нечитабельним. В подальшому дія цього
договору декілька раз продовжувалась і
останній раз дію договору було
продовжено до 16.04.1999 р.

Не зважаючи на те, що зазначений
договір припинив свою дію, позивач
продовжив проживати у зазначеній
квартирі, що підтверджується показами
свідка ОСОБА_5 Також позивач справно
оплачує за комунальні послуги, що
підтверджується копіями відповідних
квитанцій (а.с. 7, 32-33)

Як вбачається з довідки КП «ЖЕО № 4» від
25.09.2014 р. ОСОБА_1 був зареєстрований
АДРЕСА_1 з 10.08.1995 р. по 10.08.1996 р. (а.с. 18)
Проте, як вже вбачається з довідки КП
«ЖЕО № 5» від 06.08.2004 р., оригінал якої
було оглянуто в судовому засіданні,
позивач був зареєстрований за вказаною
адресою до 24.11.1999 р. (а.с. 4) Разом з тим, як
вбачається з відповіді за підписом
начальника Калуського РВ УДМС від
14.11.2014 р. № 16/2626, ОСОБА_1 і на даний час
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. (а.с.
49)

Дані щодо не проживання позивача у
квартирі понад шість місяців, про що
зазначено в акті від 08.2014 р. (а.с. 17)
спростовуються послідовними та
несуперечливим показами свідка ОСОБА_5,
яка є дочкою позивача і пояснила, що
батько постійно від часу її народження
проживає за адресою АДРЕСА_1. Декілька
останніх років батько їздить на роботу
в м. Київ, проте, в зазначеній квартирі
знаходяться його речі і документи. Коли
батько відсутній по місцю постійного
проживання, то за квартирою доглядає
вона, також, вона за дорученням батька і
від його імені оплачує комунальні
послуги.

Таким чином, відсутні підстави вважати
ОСОБА_1 таким, що втратив право на
проживання у квартирі за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 47 Конституції України,
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі Закону за
рішенням суду.

Згідно зі ст. 9 ЖК України, ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як на підставах і в порядку
передбаченим законом.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року зі змінами «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового Кодексу України», при
розгляді спорів, що не урегульовані
житловим законодавством, суд
застосовує норми цивільного
законодавства.

Як убачається зі ст. 810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла передає другій
стороні житло для проживання у ньому на
певний строк за плату.

Відповідно до ст. 811 ЦК України, договір
найму укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ст. 61 ЖК України,
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення, який укладається письмово.

Представники відповідачів не довели
того, що в м. Калуші сформовано фонд
житла для тимчасового проживання
громадян і що квартира за адресою
АДРЕСА_1 відноситься до цього фонду.

Таким чином, у суду є всі підстави
визнати за позивачем право постійного
проживання у АДРЕСА_1 та зобов'язати КП
«ЖЕО № 4» укласти з позивачем
безстроковий договір найму житла.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 31, 61,
64, 106 Житлового кодексу, ст.ст. 810-811 ЦК
України ст.ст. 10, 60, 212, 213-215 ЦПК України,
суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право постійного
проживання у АДРЕСА_1.

Зобов'язати Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна організація №
4» укласти з ОСОБА_1 безстроковий
договір найму житла - квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Калуський міськрайонний
суд Івано-Франківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, у
цей же строк з дня отримання копії
рішення.

Головуючий: