Справа № 645/3510/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у
складі:

головуючого судді Шарка О.П.,
секретаря судових засідань - Вороніній
О.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання
непрацездатного подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу, зареєстрованого 21 березня 1992
року Фрунзенським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Харківського міського управління
юстиції, актовий запис № 140.

ОСОБА_3 звернулася в свою чергу до
суду з зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її
утримання у розмірі 700 гривень.

Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування
первісного позову зазначив, що 21
березня 1992 року він зареєстрував шлюб з
ОСОБА_3 у Фрунзенському відділі РАЦС, на
даний час вони хоч і зареєстровані за
різними адресами, мешкають в одній
квартирі, однак спільне господарство
не ведеться, кожна зі сторін фактично
веде особисте життя, відсутній
спільний бюджет, будь-які сімейні та
подружні стосунки між ними припинені,
причиною цього послужили розбіжні
погляди на життєві та сімейні устої,
порядок ведення домашнього
господарства, формування сімейного
бюджету, загального поняття відношень
між чоловіком і жінкою. Від шлюбу дітей
сторони не мають.

В обґрунтування зустрічного
позову відповідач ОСОБА_3 зазначила, що
за час шлюбу у неї виявлено ряд
хронічних захворювань, у 2010 році надано
третю групу інвалідності, у 2011 році їй
надано третю групу інвалідності
довічно, що підтверджується
відповідними довідками. Внаслідок
захворювань, вона потребує постійного
довготривалого та коштовного
лікування, що включає хіміотерапію та
вживання гормональних та
біопрепаратів, потребує довготривалої
та затратної реабілітації:
санаторно-курортного лікування,
знаходження в лікувально-оздоровчих
центрах, особливого режиму харчування
та сторонньої допомоги та догляду,
заробітної плати та призначеної пенсії
не вистачає для забезпечення належного
лікування та реабілітації. ЇЇ чоловік
має великі заробітки і має можливість
сплачувати аліменти на її утримання.
Також позивач зазначила, що у зв'язку з
поданням заяви про розірвання шлюбу, її
стан здоров'я значно погіршився.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
первісні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд розірвати
шлюб, проти примирення він заперечує,
зустрічні позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, оскільки позивачка
працює також отримує пенсію по
інвалідності, отримує дохід приблизно
5000 гривень, її дохід є більшим ніж
прожитковий мінімум, окрім того, вона
має повнолітнього сина, який в змозі
надавати їй матеріальну допомогу у
разі потреби.

У судовому засіданні позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_3, її
представник ОСОБА_4 первісні позовні
вимоги не визнали у повному обсязі,
проти розірвання шлюбу заперечували,
зустрічні позовні вимоги просили
задовольнити, стягнути з відповідача
аліменти на її утримання у розмірі 700
гривень, надали суду пояснення,
аналогічні викладеним у зустрічній
позовній заяві.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
надані сторонами докази у їх
сукупності, вважає первісні позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню, а зустрічні позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

У ході судового розгляду встановлено,
що сторони перебувають у шлюбі,
зареєстрованому 21 березня 1992 року
Фрунзенським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Харківського міського управління
юстиції, актовий запис № 140.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч.2 ст.104 СК України передбачає, що шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Ч.1 ст.110 СК України передбачає, що позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.,

Відповідно до ст.ст.111, 112 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства; суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини - інваліда
та інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п.10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 січня 2007 року №11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна» проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Згідно ч.5 ст. 191 ЦПК України у справі
про розірвання шлюбу суд може зупинити
розгляд справи і призначити подружжю
строк для примирення, який не може
перевищувати шести місяців.

З пояснень відповідача вбачається, що
вона наполягає на збереженні
подружніх стосунків, не зазначаючи,
яких заходів вживала до їх відновлення
та збереження сім'ї чи має намір вжити.

Відповідно до ч.1 ст.55 СК України,
дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватися про побудову
сімейних відносин між собою та іншими
членами сім'ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Позивачка категорично наполягає на
розірванні шлюбу, пояснивши, що
почуття, на яких виник шлюб, ним
втрачені. Відповідач не спростувала
доводи позивача про обставини, які
передували припиненню їх сімейного
життя, зокрема, про те, що вона не
вживала належних заходів до утримання
сім'ї.

Суд вважає,що збереження шлюбу буде
суперечити інтересам сторін, що має
істотне значення, тому шлюб підлягає
розірванню.

Стосовно зустрічних позовних вимог про
стягнення аліментів на утримання
непрацездатного подружжя, суд вважає
за доцільне зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст.75 СК України, право на
утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий з подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.3 ст. 75 СК України,
непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи.

Як вбачається з довідки МСЕК №622177 від
18.07.2011 року, ОСОБА_3 є інвалідом третьої
групи безстроково, з 18.07.2011 року, є
пенсіонером, отримує пенсію по
інвалідності (пенсійне посвідчення
НОМЕР_1).

Згідно наданих медичних довідок ОСОБА_3
страждає на ревматоідний артрит, сіро
позитивний поліартрит, цукровий
діабет, ішемічну хворобу серця,
кардіосклероз, гіпертонічну хворобу,
серцеву недостатність.

Згідно довідки про доходи, №12-10/1670 від
11.09.2014 року, ОСОБА_3, працює на посаді
асистента кафедри перинатології та
гінекології Харківської
післядипломної освіти, загальна сума
доходу за період з 01.01.2014 року по 31.08.2014
року, становить 45843 грн. 85 коп.

Згідно довідки управління пенсійного
фонду у Фрунзенському районі м.Харкова
від 16 вересня 2014 року, ОСОБА_3 за період
січень-вересень 2014 року отримала
пенсію у розмірі 14887 гривень 02 копійки.

Відповідно ч.3 ст. 75 СК України,
один із подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Таким чином, для набуття права на
утримання непрацездатна особа повинна
мати дохід, менший встановленого
законом прожиткового мінімуму на
місяць.

Стаття 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлює у
2014 році прожитковий мінімум на одну
особу в розрахунку на місяць у розмірі
1176 гривень та для тих, хто відноситься
до основних соціальних і демографічних
групп населення, зокрема, для осіб, які
втратили працездатність, - 949 гривень.

В судовому засіданні
встановлено, що позивач отримує
заробітну плату та пенсію, у зв'язку з
чим, позивач на даний час не є особою,
яка потребує матеріальної допомоги,
оскільки розмір її доходів, значено
перевищує розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Сам по собі факт нижчого матеріального
рівня життя того з подружжя, який
вимагає аліментів, порівняно з
матеріальним рівнем життя другого з
подружжя не може бути підставою для
визнання його таким, що потребує
матеріальної допомоги.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись,
ст. 55, 75 СК 110, 111, 112, 114 України, Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», та керуючисьст.ст.
10,11,60,61,88,209,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
21 березня 1992 року Фрунзенським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Харківського
міського управління юстиції, актовий
запис № 140.

У позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
непрацездатного подружжя - відмовити у
повному обсязі..

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду
Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано , набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

СУДДЯ: