Справа № 234/8404/14-ц
Провадження № 2/234/3799/14
26 листопада 2014 року
Краматорський міський суд Донецької
області у складі: головуючого судді
Кравченко О.Ю., при секретарі Каліберди
А.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики. В
обґрунтування позову посилається на
те, що 23.11.2013 року між ним та
відповідачем був укладений договір
позики, відповідно до якого він передав
у боргу відповідачу грошові кошти в
сумі 9775 доларів США, які відповідач
зобов'язався повернути 24.02.2014 року, про
що власноручно написав розписку. Між
тим, в порушення умов договору займу і
ст.1049 ЦК України відповідач суму займу
у встановлений строк - 24.02.2014 року
позивачу не повернув.
Позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за договором позики у
сумі 9775 доларів США та судові витрати.
У судове засідання позивач не з'явився,
надав заяву, в якій просив розглянути
справу у його відсутність, позовні
вимоги підтримує та просить їх
Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у
разi неявки в судове засiдання
вiдповідача, який належним чином
повiдомлений i вiд якого не надiйшло
повiдомлення про причини неявки, або
якщо зазначенi ним причини визнанi
неповажними, суд може ухвалити заочне
рiшення на пiдставi наявних у справi
доказiв, якщо позивач не заперечує
проти такого вирiшення справи.
На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає
за можливе розглянути справу на
підставі наявних матеріалів, ухваливши
заочне рішення. Позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.
Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.
Проаналізувавши зібрані по справі
докази, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Судом встановлено, що 23.11.2013 року між
позивачем та відповідачем був
укладений договір позики на суму 9775
доларів США, які відповідач
зобов'язався повернути до 24.02.2014 року,
що підтверджується розпискою (а.с. 3).
На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Отже, на підтвердження вимог названого
закону відповідач видав позивачу
розписку про позичені гроші, яка ніким
не оспорюється. Така форма надана
договору за бажанням сторін.
Належним чином підписаний договір є
доказом передання грошей від
Позикодавця до Позичальника.
Таким чином, факт підписання
відповідачем договору позики є доказом
отримання ним від позивача позики на
загальну суму 9775 доларів США.
Відповідач за розпискою від 23.11.2013 року
борг не повернув. Доказів повернення
відповідачем суми боргу суду не надано.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
В порушення умов договору позики
відповідач до теперішнього часу не
повернув позивачу грошові кошти, як
передбачено договором, він порушив
Відповідно до п. 14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» згідно з частиною першою
статті 192 ЦК законним платіжним
засобом, обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. У зв'язку з цим при задоволенні
позову про стягнення грошових сум суди
повинні зазначати в резолютивній
частині рішення розмір суми, що
підлягає стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України - гривні. У
разі пред'явлення позову про стягнення
грошової суми в іноземній валюті суду
слід у мотивувальній частині рішення
навести розрахунки з переведенням
іноземної валюти в українську за
курсом, встановленим Національним
банком України на день ухвалення
рішення.

Суд має право ухвалити рішення про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті з правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій, у
випадках і в порядку, встановлених
законом (частина друга статті 192 ЦК,
частина третя статті 533 ЦК; Декрет
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 року N 15-93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю»).

Враховуючи зазначені роз'яснення
вищого судового органу, суд вважає, що
підлягає стягненню на користь
позивача, виходячи з офіційного курсу
долара США до української гривні,
встановленого Національним банком
України станом на дату подання позову
до суду, тобто 22.09.2014 року, який складає
за 100 доларів 1 348, 9709 грн.

Таким чином, вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі та з відповідача необхідно
стягнути заборгованість за договором
позики у сумі 9775 доларів США, яка станом
на 22.09.2014 року (дату подання позову до
суду) складає 131861,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому на користь позивача підлягає
стягненню з відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 1318,62 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 11, 543, 629, 1046-1050 ЦК України
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1 заборгованість за
договором позики у сумі 131861,90 грн. (сто
тридцять одна тисяча вісімсот
шістдесят одна грн. 90 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 1318,62 грн. (одна
тисяча триста вісімнадцять грн. 62 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного судового рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення
Краматорського міського суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається в
Апеляційний суд Донецької області
через Краматорський міський суд.

Суддя О. Ю. Кравченко