Єдиний унікальний номер 205/3626/14-ц
Справа № 205/3626/14-ц/2/205/2860/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ЖБК 215,
треті особи Дніпропетровська
міськрада, Друга Дніпропетровська
держнотконтора про встановлення факту
прийняття спадщини, встановлення факту
належності квартири, визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.04.2014р. звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська до ЖБК 215, треті особи
Дніпропетровська міськрада, Друга
Дніпропетровська держнотконтора про
встановлення факту прийняття спадщини,
встановлення факту належності
квартири, визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом. В обґрунтування позовних
вимог посилався на те, що між його
батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в липні 1973
року було укладено шлюб. За життя
батьки, на підставі ордеру №? 509 від
11.12.1993р. на житлове приміщення,
оформленого бюро по обміну житлових
приміщень виконкому Дніпропетровської
міської ради, в порядку обміну,
вселилися в квартиру розташовану у
будинку ЖБК № 215 за адресою: АДРЕСА_1. За
довідками ЖБК-215 пайовий внесок за
квартиру виплачений повністю ще до
обміну, будь яка заборгованість
відсутня. В зазначеній квартирі
позивач прописаний з 11.12.2001р. і до
теперішнього часу. Після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, правлінням ЖБК-215
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 прийнято в члени
кооперативу. Після смерті матері,
батько звертався до Другої
Дніпропетровської держнотконтори і
ним, як спадкоємцем, по спадковій
справі було одержане в ній свідоцтво
про право на спадщину за законом № 41447114
від 23.12.2006р. на акції та грошові кошти
ОСОБА_3 Право власності на квартиру, як
спадщину, не було оформлено. ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач як єдиний
спадкоємець за законом після смерті
батька, у встановлений законом строк
звернувся до Другої Дніпропетровської
держнотконтори але в видачі свідоцтва
про право власності на вищевказану
квартиру йому було відмовлено у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючих
документів.

Позивач в уточненій позовній заяві
просив суд встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2.
після смерті дружини, ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити факт
належності ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1;
визнати за ним право власності на
вищевказану квартиру в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач та його представник в судовому
засіданні уточненні позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач 15.09.2014р. надав суду заяву в
якій позовні вимоги визнав та просив
справу розглядати за відсутності його
представника.

Представник Дніпропетровської
міськради позов не визнала у повному
обсязі.

Представник Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином, письмових
заяв не надходило.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом можуть
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 був зареєстрований в липні 1973
року. Під час сумісного шлюбу народився
син ОСОБА_1 (далі позивач по справі)
(а.с.7). За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
підставі ордеру №? 509 від 11.12.1993р.
виданого на ім'я ОСОБА_3 на житлове
приміщення, оформленого бюро по обміну
житлових приміщень виконкому
Дніпропетровської міської ради, в
порядку обміну, вселилися в кв. № 60 яка
складається з коридора, площею 4,2 кв.м.;
кухні, площею 6,0 кв.м; двох житлових
кімнат, площею 16,3 та 9,2 кв.м.; санвузла,
площею 3,5 кв.м. і лоджією, площею 1,4 кв.м.,
а всього загальною площею 40,6 кв.м. у
будинку ЖБК № 215 за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.10). Відповідно до довідки виданої
ЖБК-215 пайовий внесок за квартиру
виплачений повністю, будь яка
заборгованість по квартирі відсутня
(а.с.81).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Після
її смерті ОСОБА_4 звертався до Другої
дніпропетровської держнотконтори і
ним, як спадкоємцем, по спадковій
справі було одержане в ній свідоцтво
про право на спадщину за законом № 41447114
від 23.12.2006 року яке складалося з акцій
та грошових коштів ОСОБА_3 (а.с.45-50).
Право власності на квартиру, як
спадщина, не було нотаріально
оформлено.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його
смерті відкрилась спадщина на земельну
ділянку в Індустріальному районі -
садівничому товаристві «Шафран 1» (№
НОМЕР_2, загальнодержавний кадастровий
номер НОМЕР_3, площею 0,0596 га, для
садівництва); грошові кошти в
банківських установа, та на
вищевказану квартиру. Позивач, як
єдиний спадкоємець після смерті батька
ОСОБА_4, в установлений ч.1 ст.1270 ЦК
України строк, в січні 2011 року
звернувся до Другої дніпропетровської
державної нотаріальної контори з
заведенням спадкової справи стосовно
спадкування квартири, земельної
ділянки і грошових коштів на які, окрім
квартири, йому видані свідоцтва про
спадщину на (а.с.53-71). В видачі свідоцтва
про право на спадщину вищевказаної
квартири позивачу відмовлено у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючих
документів (а.с.17).

На підставі ст.527 ЦК Української РСР 1963
року спадкоємцями можуть бути особи, що
були живими на момент смерті
спадкодавця, а також діти померлого,
зачаті при його житті і народженні
після його смерті.

Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР
1963 року при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Згідно з ст.548 ЦК Української РСР 1963
року Для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

На засіданням правління ЖБК-215 16.11.2010р.
ОСОБА_4 було прийнято в члени
кооперативу.

Відповідно до ст.384 ЦК України, член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу має право володіння і
користування, а за згодою кооперативу -
і розпоряджання квартирою, яку він
займає в будинку кооперативу, якщо він
не викупив її. У разі викупу квартири
член житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Отже, згідно з положеннями діючого на
час смерті ОСОБА_3 ЦК Української РСР 1963
року, зокрема, його ст.ст. 527, 529, 548
спадкоємцями по закону першої черги
визначалися особи, які були живими до
моменту смерті спадкодавця - переживша
особа подружжя і діти. Згідно з ст. 549
того ж ЦК 1963 року діями підтвердження
прийняття спадщини визнавався
фактичний вступ в управління чи
володіння спадковим майном, що було
виконано з боку ОСОБА_4, суд вважає за
можливе визнати факт прийняття
спадщини ОСОБА_4 після смерті дружини
ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а
враховуючи вимоги ст. 384 ЦК України
встановити факт належності йому
квартири АДРЕСА_1.

Згідно п. 3.1. листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
№24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні. Визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

Згідно з ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб спадкоємців.

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

На підставі ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст.1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно п.8 постанови Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у
разі смерті члена
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені
повністю пайові внески, до складу
спадщини входять частина внесеного паю
та інші суми, які підлягають
поверненню, а не квартира, дача,
гараж, садовий будинок. Частка пайового
внеску, що належала померлому, входить
до складу спадщини на загальних
підставах. Якщо спадкодавець повністю
вніс пайовий внесок, то до складу
спадщини включається відповідно
квартира, дача, гараж, садовий будинок,
інші будівлі та споруди.

За ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається кожному з них із визначенням
імені та часток у спадщині інших
спадкоємців. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вищевказаних правових норм,
враховуючи вже встановлений судом факт
належності ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1,
суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині визнання за ним права
власності за законом після смерті його
батька ОСОБА_4 на вищевказану квартиру
обґрунтованими, в повному обсязі
доведеними, та такими що підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
постановою Верховного Суду України
«Про судову практику у справах про
спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст. ст.
15-16, 328, 3, 1261, 1270 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст.
ст. 212, 213-215, 218 Цивільно-процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 після
смерті дружини, ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт належності ОСОБА_4
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
коридора, площею 4.2 кв.м. кухні, площею 6.0
кв.м. двох житлових кімнат, площею 16.3
кв.м та 9.2 кв.м санвузла, площею 3.5 кв.м. і
лоджією, площею 1.4 кв.м., а всього
загальною площею 40.6 кв.м. в порядку
спадкування за законом після смерті
батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя
Н.В. Залімська