20.10.2014 Провадження по справі №
Справа
№ 380/1533/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року Тетіївський
районний суд Київської області в
складі :

головуючого судді :
Лісовенка П.І.

при секретарі :
Романовській Л.І.

з участю представника:
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тетієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про позбавлення права
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовом, в якому просить позбавити
відповідача ОСОБА_3 права користування
житловим будинком, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що відповідач
зареєстрований в її житловому будинку,
але з грудня 2000 року в ньому фактично не
проживає. Добровільно відповідач не
бажає знятися з реєстрації, чим
здійснює перешкоди у користуванні та
розпорядженні майном позивача.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник адвокат ОСОБА_1 позовні
вимоги не визнають.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, свідків,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи із
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок, який розташований за
адресою: АДРЕСА_2, є власністю позивача,
що підтверджується копією свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
серії САВ №021805. (а.с.5).

Із довідки виданої виконавчим
комітетом Горошківської сільської
ради Тетіївського району Київської
області 19.11.2012 року за №538 встановлено,
що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
в АДРЕСА_2, але з 2006 року і по даний час
не проживає. (а.с.6).

Із довідки виданої виконавчим
комітетом Горошківської сільської
ради Тетіївського району Київської
області 04.08.2014 року за №211 встановлено,
що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
в АДРЕСА_2, але на даний час не проживає.
(а.с.7).

Із свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_3 встановлено, що 12.12.2000 року
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.
(а.с.4).

Із пояснень представника позивача
вбачається, що після розірвання шлюбу,
в грудні місяці 2000 року відповідач з
усіма своїми речами виїхав з будинку
позивача, з 2006 року проживає у своєї
цивільної дружини ОСОБА_5 за адресою:
АДРЕСА_3. Оскільки, відповідач
зареєстрований в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_2, в якому не проживає
вже понад 13 років та добровільно не
знімається із реєстраційного обліку в
будинку, тому створює перешкоди у
здійсненні позивачем права
користування та розпорядження своїм
майном.

Із відповіді на запит адвокату
ОСОБА_6, виданої Горошківською
сільською радою 20.08.2014 року №282
вбачається, що ОСОБА_3 фактично
проживає за адресою: АДРЕСА_3. (а.с.8).

Із пояснень відповідача
встановлено, що в 2000 році поїхав на
заробітки в Португалію, іноді
приїжджав, в 2006 році був на заробітках в
Карпатах, приїжджав додому в будинок за
адресою: АДРЕСА_2. У житловому будинку
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 не проживає.

Із пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_3 давно
проживає в будинку ОСОБА_5,
розташованого за адресою: АДРЕСА_3
Київської області.

Із пояснень свідка ОСОБА_10
вбачається, що ОСОБА_3 проживає в
будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України,
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі, зокрема,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» та
«Порядку реєстрації місця проживання
та місця перебування фізичних осіб в
Україні та зразків необхідних для
цього документів», затвердженого
Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012, та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 грудня 2012 р. за №
2109/22421, реєстрація місця проживання та
зняття з реєстрації здійснюється
органом реєстрації, яким є Державна
міграційна служба .

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

На виконання припису ч.1 ст.60 ЦПК
України, відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами факт
проживання за зареєстрованим місцем
проживання в житловому будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, виходячи зі змісту
заявлених позовних вимог, аналізу
положень чинного законодавства
України, досліджених в судовому
засіданні доказів, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки, на даний час відповідач є
колишнім членом сім'ї позивача, не
проживає в зазначеному будинку більше
одного року без поважних причин,
домовленості між ним та власником
будинку не встановлено, тому,
відповідач ОСОБА_3 втратив право на
користування житловим будинком,
розташованим за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
понесені позивачем і документально
підтверджені судові витрати у виді
судового збору в розмірі 243,60грн. також
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст.10,15,60,212-215,218, 294 ЦПК
України, ст.ст.317,386,391,405 ЦК України,
Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про позбавлення права користування
житловим приміщенням, задовольнити
повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
права користування житловим будинком,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
жительки АДРЕСА_1, понесені судові
витрати у виді судового збору в сумі 243
(двісті сорок три) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Тетіївський
районний суд Київської області.

Суддя:
П.І.Лісовенко