Справа №
Провадження № 8/201/27/2014р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014р.
Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого – судді –
Ткаченко Н.В.

при секретарі – Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
23.10.2013р. по цивільній справі № 201/4427/13-ц
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного Банку
«Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення солідарно заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

По справі № 201/4427/13-ц 23.10.2013р. Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська під
головуванням судді Федоріщева С.С.
винесено рішення за позовними вимогами
ПАТ КБ«Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
яким позовні вимоги банку задоволено
повністю та з ОСОБА_2, ОСОБА_1 стягнуто
солідарно на користь банку
заборгованість по кредитному договору
№ 4699-008/17Р від 01.08.2007р. в сумі 30 373 доларів
США, що в еквіваленті складає 242 771,38
грн., у т.ч. заборгованість по кредиту –
23 970доларів США, що в еквіваленті
складає 191 592,21 грн., пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості – 6 403доларів
США, що в еквіваленті складає 51 179,17 грн.
Стягнуто з кожного судовий збір по 1
213,86грн. (а.с.№ 56,57).Рішення набрало
законної сили 05.11.2013р.

25.09.2014р. до Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська надійшла заява
відповідачки ОСОБА_1 про перегляд
рішення суду за нововиявленими
обставинами (а.с. № 65-71).

Справа передана на розгляд судді
Ткаченко Н.В., яка ухвалою від 02.10.2014р.
відкрила провадження у справі та
призначила її до розгляду у судове
засідання(провадження № 8/201/27/2014р.)

В обґрунтування своїх вимог заявниця
та її представник – ОСОБА_3 (діє на
підставі договору від 16.09.2014. - а.с. № 82,83
)вказали, що істотними обставинами є
укладення 03.09.2010р. між ПАТ КБ «Правекс
Банк» та ОСОБА_2 договору про внесення
змін та доповнень до кредитного
договору № 4699-008/17Р від
01.08.2007р., за яким змінився порядок
погашення заборгованості, сума
погашення, складено детальний опис
вартості кредиту. Згідно нового
графіку погашення заборгованості сума
щомісячного платежу становить 4 028
доларів США, що в чотири рази перевищує
суму щомісячного за первісно укладеним
договором. Про ці обставини їй не було
відомо. З моменту укладення договору
поруки позивач з вимогою про погашення
суми заборгованості не звертався. При
первісному розгляді справи судом
вказані обставини не досліджувалися.

Також зазначала, що згідно зі ст. 598 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Обставини, за яких
припиняється порука, визначені у ст. 559
ЦК України. За правилами ч. 1 ст. 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов’язання, а також у разі зміни
зобов’язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. Вважає, що
збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов’язання виникає у разі
збільшення розміру плати за кредитом,
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються відсотки за
користування чужими грошовими коштами;
підвищення розміру відсотків,
встановлення (збільшення розміру)
неустойки, зміна способу і форми
майнового обтяження, умов
відповідальності тощо. Порука
припиняється в тому випадку, коли
поручитель не надав згоди на такі зміни
основного зобов’язання. Крім того
кредит було надано строком до 01.08.2011р. З
позовною заявою про стягнення
заборгованості за кредитним договором
позивач звернувся лише 11.04.2013р.Строк
повернення кредиту минув, але до неї
ніхто не звертався з вимогою погасити
заборгованість за кредитним договором.
До позовної заяви не надано письмового
повідомлення з вимогою виконати
зобов’язання позичальника в цілому,
докази надіслання повідомлення також
відсутні. Тому на підставі ст.ст. 559, 598
ЦК України порука має бути припиненою.
При цьому звернення особи до суду з
позовом про визнання поруки такою, що
припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК
України не є необхідним, і такі вимоги
можуть розглядатися судом у разі
наявності відповідного спору. Вважає
також, що безпідставно нарахована пеня
у доларах США, з порушенням ст. 192 ЦК
України, відповідно до якої розрахунок
пені має здійснюватись у грошові
одиниці України – гривні.

Заявниця – відповідачка ОСОБА_1 в
судове засідання 02.12.2014р. надала заяви
про розгляд справи без її участі,
розгляд справи без фіксації
технічними засобами та про поновлення
пропущеного строку на подачу такої
заяви до суду (а.с. № 110, 111).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
02.12.2014р. також надав заяву про розгляд
справи за його відсутністю та без
фіксації технічними засобами (а.с. №
112-115). Вважав заяву обгрунтованою.

Представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» в
судові засідання по справі двічі не
з’явився, про дату розгляду справи
12.11.2014р. та 02.12.2014р. повідомлений
належним чином, надав заяву про
розгляд справи без його участі (а.с. №
100,101). Надав заперечення на заяву (а.с. №
91-99), в яких відзначив, що у зв’язку з
неналежним виконанням ОСОБА_2
договірних зобов’язань з повернення
кредиту, банк вичерпав можливість
врегулювання питання погашення
заборгованості в добровільному
порядку, а також враховуючи значний
розмір кредитної заборгованості
(станом на 30.11.2012р. заборгованість
становила 242 771,38 грн.), звернувся до суду
із позовом про стягнення
заборгованості. Твердження заявниці
про те, що внесені без її згоди в
кредитний договір зміни є збільшенням
обсягу її відповідальності як
поручителя, що є підставою для
припинення правовідносин поруки, не
відповідає нормам ч. 1 ст. 559 ЦК України,
адже підставою припинення поруки у
відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України є
збільшення обсягу відповідальності за
основним договором. На зміну умов
основного договору, унаслідок якої
обсяг відповідальності не
збільшується, згода поручителя не
вимагається і такі зміни не є підставою
для застосування наслідків,
передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України.
Оскільки правовідносини з приводу
поруки між поручителем і кредитором
іншої особи є різновидом зобов'язань,
на них також поширюються правові норми
щодо зобов'язань. Разом з тим, порука не
припиняється відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК
України, якщо договором поруки
передбачена можливість зміни окремих
умов основного договору без
додаткового повідомлення про це
поручителя та без укладення окремої
угоди з ним, оскільки ця умова стала
результатом домовленості сторін. А
отже поручитель дав згоду на зміну умов
основного зобов'язання, у тому числі
тих, які збільшують обсяг його
відповідальності. (Рішення ВСУ України
від 04.07.2012р. у справі №6-20994 св12).

Внесені 03.09.2010р. зміни до кредитного
договору торкнулись лише графіку
погашення кредиту (Додаток 1) та суми
місячного погашення кредиту,
відповідно до пункту 1 кредитного
договору, з метою проведення
реструктуризації заборгованості
позичальника за кредитним договором.

З наведеного графіку видно, що з
вересня 2010р. по лютий 2011р. (включно)
погашення не
відбувалось, а починаючи з березня 2011р.
сума погашення встановлена у розмірі 4
028,00 дол. США. Тобто, була проведена
реструктуризація, а не збільшення
обсягу відповідальності за кредитним
договором у поручителя. Крім того,
згідно п. 1.3. договору поруки №4699-008/07Р
від 01.08.2007р. поручитель надав згоду на
збільшення розміру забезпеченого
порукою зобов’язання позичальника, що
може виникнути в майбутньому,
внаслідок чого збільшується обсяг
його відповідальності.Щодо стягнення
пені у валюті кредиту, зазначив, що як
вказано у мотивувальній частині
рішення суду, до стягнення
запропонована пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості у розмірі 6
403,00 доларів США, що в еквіваленті
складає 51 179, 17 грн. Тому про погашення у
валюті кредиту в доларах США не
йдеться.

Враховуючи вищезазначене, просив
відмовити у задоволенні заяву про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами та рішення суду від 23.10.2013р.
залишити без змін.

За такими обставинами, на підставі ч. 1
ст. 365 ЦПК України, суд вважає за можливе
розглядати заяву про перегляд у
зв’язку з нововиявленими обставинами
рішення суду за відсутності сторін.

Розгляд справи відбувався за правилами
ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації
судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що в задоволені заяви відповідачки
ОСОБА_1 про перегляд у зв’язку із
нововиявленими обставинами рішення
Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 23.10.2013р.
слід відмовити з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв’язку з нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час
розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справи № 4 від
30.03.2012р. «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв’язку з
нововиявленими обставинами»,
нововиявлені обставини – це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).
Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2 ч.2
ст. 361 ЦПК України, є те, що вони
існували на час розгляду справи; ці
обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов’язки осіб, які
беруть участь у справі.

Зі змісту заяви заявниці вбачається, що
істотна на її думку обставина –
укладення додаткової угоди 03.09.2010р., яка
не була і не могла бути відома їй, адже
стала їй відома лише у вересні 2014р.,
коли вона отримала рішення суду у
приміщенні Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська.

Проте, з даним твердженням погодитися
не можливо, оскільки обставини, на які
посилається ОСОБА_1, не є
нововиявленими, оскільки на час
розгляду справи в Жовтневому
районному суду м. Дніпропетровська
23.10.2013р. мали місце та були відомі
заявниці.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
01.08.2007р. АКБ «Правекс-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ (а.с. №
16) та ОСОБА_2 уклали кредитний договір
№4699-008/07Р (а.с. № 5 - 7), згідно якого
останньому було надано кредит у сумі 38
304 доларів США на придбання автомобіля,
з виплатою 13,99% річних,
строком погашення до 01.08.2011р. (а.с. № 8 - 9).
Станом на 30.11.2012р. заборгованість за
даним кредитним договором становила 30
373,00 доларів США, що в еквіваленті
складає 242 771,38 грн. (а.с. № 10), в тому
числі: заборгованість за сумою кредиту
- 23 970 доларів США, що в еквіваленті
складає 191 592,21 грн.; пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості - 6 403 доларів
США, що в еквіваленті складає 51 179,17 грн.

В якості забезпечення зобов'язань
позичальника за кредитним договором
01.08.2007р. між банком та ОСОБА_1 було
укладено договір поруки №4699-008/07Р (а.с.
№ 11), відповідно до умов якого
поручитель зобов'язався перед банком
відповідати за виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з кредитного
договору. Позичальник та поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Виходячи з
вищевикладеного, ОСОБА_1 повинна
виконувати зобов'язання в тому ж
порядку, який встановлено для ОСОБА_2 за
кредитним договором.

Дійсно, на час первісного розгляду
справи до матеріалів справи банком не
додано договір від 03.09.2010р., укладений
між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ОСОБА_2, про
внесення змін та доповнень до
кредитного договору № 4699-008/17Р від
01.08.2007р. (а.с. № 72), умовами якого
визначено, що з метою проведення
реструктуризації заборгованості
позичальника за кредитним договором
позичальник зобов’язується погашати
заборгованість за кредитом щомісяця до
10 числа включно шляхом внесення коштів
згідно графіку погашення кредиту,
встановленому у Додатку № 1 до цього
Договору (п. 1.1.). Детальний опис
загальної вартості кредиту для
позичальника вказано у додатку 2 до
даного договору, який є невід’ємною
частиною даного договору. Шляхом
укладання та підписання даного
договору позичальник підтверджує факт
свого ознайомлення з розміром
фактичної заборгованості за кредитним
договором. Інші умови кредитного
договору залишаються без змін.

Як вбачається з Додатку № 1 до цього
Договору (а.с. № 73) заборгованість
погашається починаючи з березня 2011р. по
липень 2011р. по 4 028 доларів США, у серпні
2011р. – 4 030 доларів США. Загальна сума
заборгованості становить 24 170 доларів
США.

Як видно з матеріалів первісно
розглянутої справи, з відповідачів
заявлено було до солідарного стягнення
заборгованість станом на 30.11.2012р. в сумі
30 373 доларів США. Тобто, дана сума
включає і суму 24 170 доларів США, що
вказана в договорі про зміну умов від
03.09.2010р., адже ця додаткова угода вже
була укладена ще до пред,явлення позову
11.04.2013р. У розрахунок заборгованості
увійшла дана сум, що видно з розрахунку
загальної заборгованості по
кредитному договору № 4699-008/17Р від
01.08.2007р. станом на 30.11.2012р. (а.с. № 10 –
порівнюємо з а.с. № 73). Зокрема,
заборгованість розписана помісячно:
станом на 28.02.2011р. – 3 828 доларів США,
станом на 31.03.2011р. – 4 028 доларів США,
станом на 30.04.2011р. - 4 028 доларів США,
станом на 31.05.2011р. - 4 028 доларів США,
станом на 30.06.2011р. - 4 030 доларів США.
Основна заборгованість становить 23 970
доларів США, пеня – 6 403 доларів США.
Всього сума заборгованість становить 38
304 доларів США.

Відповідачка ОСОБА_1 при розгляді
справи у 2013р. повідомлялась про дати
слухання справи, що вбачається з
поштового повідомлення про вручення,
отриманого нею 19.04.2013р. (а.с. № 24),
приймала участь у розгляді даної
справи у якості відповідачки та навіть
представника відповідача ОСОБА_2, що
видно з довіреності від 15.11.2007р. та
журналу судового засідання (а.с. № 38, 39).

Крім того, в матеріалах справи є заява
ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи
від 26.07.2013р. (а.с. № 45). А 23.10.2013р.
ОСОБА_1 написала заяву про розгляд
справи без її участі, в якій
позовні вимоги банку визнала (а.с. №
53).

Суд зазначає, що ОСОБА_1, як
відповідачка у даній справі мала
певний обсяг процесуальних прав,
визначений ст.ст. 27, 31 ЦПК України,
зокрема, знайомитися з матеріалами
справи, знімати з них копії, робити
виписки, заявляти клопотання, визнати
позов повністю або частково,
заперечувати, подати зустрічний позов,
оскаржити рішення суду тощо.

Відповідачка визнала позов. При
розгляді справи проти задоволення
вимог не заперечувала, зокрема з тих
підстав, що вказує у заяві про перегляд
рішення суду за нововиявленими
обставинами. Думка заявниці, що дані
обставини (припинення поруки внаслідок
неналежного повідомлення про зміну
умов основного зобов’язання,
припинення строку на пред’явлення
вимог до поручителя) мають бути
розцінені судом як нововиявлені є
помилковою,оскільки не відповідає
вимогам ст.361ЦПК України.

Жодними іншими процесуальними правами
заявниця також не скористалася.

Таким чином, суд доходить висновку, що
на даний час немає ані матеріальних ані
процесуальних підстав вважати
існування договору від 03.09.2010р.,
укладеного між ПАТ КБ «Правекс Банк» та
ОСОБА_2, про внесення змін та доповнень
до кредитного договору № 4699-008/17Р від
01.08.2007р., нововиявленими обставинами у
розумінні ст. 361 ЦПК України. Адже про
умови цього договору відповідачці
було відомо при первісному розгляді
справи.

Суд не приймає доводи заявниці про те,
що її обов’язок як солідарного
боржника можна вважати припиненим на
підставі ст.ст. 598, 559 ЦК України,
оскільки змінився обсяг зобов’язань
за основним договором, про що вона не
була повідомлена у порушення умов
договору поруки.

По-перше, відповідно до п. 1.3. договору
поруки від 01.07.2007р. № 4699-008/07Р,
укладеного банком з ОСОБА_1, поручитель
дає свою згоду на збільшення розміру
забезпеченого порукою за цим договором
зобов’язання позичальника, що може
виникнути у майбутньому, внаслідок
чого збільшується обсяг його
відповідальності, у випадку внесення
позичальником та кредитором змін та
доповнень до кредитного договору в
односторонньому порядку (а.с. № 11).

По-друге, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК
України порука припиняється, зокрема,
у разі зміни зобов’язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Проте умови договору
від 03.09.2010р. про внесення змін та
доповнень до кредитного договору №
4699-008/17Р від 01.08.2007р., не збільшують обсяг
відповідальності за кредитним
договором, а лише встановлюють новий
порядок його виконання. Загальна сума
заборгованості за кредитним договором
після укладення договору про зміну
умов від 03.09.2010р. залишилася без змін.
Тому наслідки ч. 1 ст. 559 ЦК України не
застосовуються.

До того ж, заявниця не оскаржувала
спірний договір про зміну умов від
03.09.2010р. у судовому порядку, зокрема на
предмет припинення зобов’язань по
договору поруки.

Таким чином, вказані стороною
заявниці обставини, не є
нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК
України, а тому в задоволені заяви
слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справи № 4
від 30.03.2012р. «Про застосування
цивільного процесуального
законодавства при перегляді судових
рішень у зв’язку з нововиявленими
обставинами», п 1.ч.2 ст. 361, ст. 365 ЦПК
України, суд,

У
Х В А Л И В :

В задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23.10.2013р. по
цивільній справі
№ 201/4427/13-ц за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
Банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про стягнення солідарно
заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п’яти днів в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя:

Н.В.Ткаченко