Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2014 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В., при
секретарі Луговенко К.С.., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві цивільну справу за
позовом

Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
виселення, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1,
просило виселити відповідача та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають в квартирі, яка є предметом
іпотеки та розташована за адресою:
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного
обліку. В обґрунтування позову позивач
послався на ті обставини, що між
сторонами 11 серпня 20005 року укладений
кредитний договір згідно якого банк
надав відповідачу кредитні кошти у
вигляді кредитної лінії з лімітом 14250,00
доларів США строком до 10 серпня 2025 року,
а позичальник зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за їх
користуванням в строк та порядку,
встановленому договором. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 30 серпня 2005 року
між Банком та ОСОБА_1 укладений договір
іпотеки, предметом якого є спірне
житлове приміщення. Свої зобов'язання
за кредитним договором банк виконав у
повному обсязі, в свою чергу
позивальник грошові кошти не повернув.
Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 07 жовтня 2011 року за
позовом банку звернуте стягнення на
спірну квартиру шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки
кредитно-фінансовою установою.
Правовими підставами позову позивач
зазначив ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку», ст. 109 ЖК України та ст. 7
ЗУ «Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні».

Усною ухвалою суду від 14 жовтня 2014 року
до участі справі в якості
співвідповідача притягнута дружина
відповідача ОСОБА_2, яка зареєстрована
та проживає у спірному житлі, а також - в
якості третьої особи - орган опіки та
піклування на захист прав та інтересів
неповнолітньої дитини відповідачів.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, підтвердив
викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідачів проти позову
заперечував з тих підстав, що його
довірителі не отримували за місцем
свого проживання письмової вимоги
банку про виселення.

Представник позивача на спростування
такого твердження надав суду
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

В свою чергу, представник відповідачів
зауважив, що з представленого
повідомлення не вбачається який саме
лист та з якими вимогами отриманий
співвідповідачем ОСОБА_2

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

11 серпня 2005 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1
укладений кредитний договір № NKH3GD04440145,
згідно умов якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 14250,00
доларів США зі сплатою 0,96 відсотків на
місяць, строком до 10 серпня 2025 року.

На забезпечення виконання умов
кредитного договору, 30 серпня 2005 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладений договір іпотеки, згідно
якого відповідач поручився
відповідати перед банком за належне
виконання своїх зобов'язань, що виникли
з умов кредитного договору придбаною
за кошти банку квартирою АДРЕСА_1.

Свої зобов'язання за договором банк
виконав, видавши позичальнику кредитні
кошти, а останній належним чином умови
кредитного договору не виконав.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 07
жовтня 2011 року, постановленим в
цивільній справі № 2-1563/11, позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволений частково,
звернуте стягнення на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 шляхом її продажу
банком з укладенням від імені ОСОБА_1
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою - покупцем за
ринковою вартістю, встановленою на час
продажу з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності,
також з наданням Пат КБ «ПриватБанк»
всіх повноважень, необхідних для
продажу нерухомого майна, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № NKH3GD04440145 від 11 серпня 2005
року в розмірі 15223,75 доларів США.

Відомості про набрання заочним
рішенням суду законної сили матеріали
справи не містять.

Проте матеріали справи містять
фотокопію листа вих. № 30.1.0.0/2-845 від 25
травня 2012 року, направленого ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_3, в якому міститься
вимога банку про повернення кредитних
коштів та попередження про намір в
тридцяти денний строк з дня отримання
листа продати предмет іпотеки.

Також представником позивача в
судовому засіданні надане
повідомлення про вручення поштового
відправлення банку від 18 жовтня 2014 року
на ім'я ОСОБА_2, що було отримане нею 20
жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1.

Дані про те, який саме лист та з якими
вимогами був відправлений 18 жовтня 2014
року ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 в
матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивачем у встановленому
цивільним процесуальним законом
порядку та строк не представлено суду
належних та допустимих доказів про те,
що після сплину установленого законом
тридцяти денного строку з моменту
отримання письмової вимоги про
виселення (ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109
ЖК УРСР), у відповідачів виник
обов'язок виселитись з предмету
іпотеки, а позивач, відповідно, набув
права такої вимоги.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку про те, що позов ПАТ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
виселення задоволенню не підлягає.

В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з
відмовою в позові судові витрати
позивача присудженню за рахунок
відповідача не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР, ст. 10, 60, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
О.В.
Батченко