Справа №2/489/2307/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 р. Ленінський районний
суд м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради
про переведення прав забудовника,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом, яким просила перевести на
себе права забудовника, у тому числі
право здачі, введення до експлуатації,
реєстрація права власності на нерухоме
майно, отримання свідоцтва про право
власності, щодо житлового будинку по
АДРЕСА_1 після смерті померлих батьків
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які законно побудували
будинок, але до смерті не ввели його до
експлуатації, через що позивачці
відмовлено нотаріусом у видачі
свідоцтва про право на спадщину
батьків.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримав, надалі
надав заяву на підтримку позову.

Представник міської ради направив
заяву про розгляд справи без його
участі.

Суд, дослідивши письмові докази в
справі, встановив наступні обставини.

Рішенням виконкому Миколаївської
міської ради №1432 від 01 серпня 1967 р.
ОСОБА_2, відведено земельну ділянку
площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 для забудови
індивідуального житлового будинку
(а.с.11).

Договором від 30 жовтня 1967 р. на
виконання рішення виконкому міської
ради №1432 від 01 серпня 1967 р. між відділом
комунального господарства виконкому
Заводської районної ради м. Миколаєва
та ОСОБА_2 укладено договір на надання
останній земельній ділянці площею 600
кв.м. (а.с.12-13). Договір посвідчено
нотаріально, земельну ділянку
зареєстровано у БТІ.

Рішенням виконкому міської ради №1888
від 01 грудня 1970 р. вирішено, що до
договору між ОСОБА_2 та відділом
комунального господарства виконкому
Заводського району м. Миколаєва 30
жовтня 1967 р. слід внести зміни,
оскільки площа земельної ділянки по
АДРЕСА_1 рішенням виконкому міської
ради №1828 від 19 листопада 1968 р. зменшена
з 600 до 450 кв.м., а також продовжено строк
будівництва будинку ОСОБА_2 до 01 січня
1972 р.

Відповідно до технічного паспорту КП
ММБТІ виданого на ім'я ОСОБА_2 станом на
08 серпня 2014 р. на території земельної
ділянки площею 465,3 кв.м. по АДРЕСА_1
розташований житловий будинок літ. А-1,
гараж літ. Б-1,сарай літ. В-1, сарай літ.
Г-1, ворота №1, огорожа №2, водяний кран
№3, огорожа №4, замощення №I (а.с.14-19).

Згідно довідки КП ММБТІ від 12 травня 2014
р. за №2-1905, власність на вказану адресу
не зареєстрована (а.с.20).

Згідно вказаних вище документів
оформлених КП ММБТІ самочинного
будівництва або самовільного
захоплення земельної ділянки на даній
адресі немає.

Відповідно до матеріалів спадкової
справи №487/2000 Третьої миколаївської
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_1, донька ОСОБА_2, та ОСОБА_3,
звернулася у липні 2000 р. із заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Інший
спадкоємець - чоловік ОСОБА_3 із заявою
про прийняття спадщини після смерті
дружини не звертався, але згідно п. 113
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженою Мінюсту України N 18/5 від 14
червня1994 р. вважається таким, що
прийняв спадщину, оскільки
безпосередньо перед смертю
спадкодавця проживав разом з ним.
Відомостей про те, що ОСОБА_3 виділив
собі частку у спільному сумісному
майні подружжя немає.

Отже, спадщину ОСОБА_2 в рівних частках
успадкували спадкоємці 1 черги за
законом у відповідності до ст. 529 ЦК
УРСР ОСОБА_1 і ОСОБА_4 (а.с.59-72).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 за
заявою його доньки ОСОБА_1, яка прийняла
спадщину згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України,
Третьою миколаївською державною
нотаріальною конторою заведена
спадкова справа №175/2014 (а.с.42-52).

Інші спадкоємці із заявою про
прийняття спадщини не зверталися.

Отже, ОСОБА_1 є одноосібним спадкоємцем
після смерті батька ОСОБА_3

В обох спадкових справах державні
нотаріуси видали постанови про відмову
у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на
спадщину - вказаний житловий будинок у
зв'язку із відсутністю
правовстановлюючих документів на
вказаний житловий будинок.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
була затверджена Міністерством
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 р.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції
підлягали реєстрації всі будинки і
домоволодіння, у тому числі належні
громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалась вона на
підставі документів, що встановлюють
право власності (правовстановлюючих
документів, перелік яких додано до
вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку
таким правовстановлюючим документом
про право власності на жилий будинок, є
затверджений виконавчим комітетом
місцевої ради народних депутатів акт
державної комісії про прийняття
будинку в експлуатацію.

В даній справі, побудований ОСОБА_2
житловий будинок по АДРЕСА_1 до
експлуатації не прийнятий.

Виходячи зі змісту норм розділу VІІ ЦК
УРСР, до складу спадщини входять лише
ті права та обов'язки, носієм яких за
життя був сам спадкодавець і які
належали йому на законних підставах.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Якщо будівництво здійснювалось згідно
із законом, то у разі смерті
забудовника до завершення будівництва,
його права та обов'язки як забудовника
входять до складу спадщини (п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про спадкування").

При цьому, ніхто не оспорював права
спадкодавця ОСОБА_2 на будівництво
житлового будинку, щодо якого позивач
намагається одержати права і обов'язки
забудовника.

Доказів про те, що будівництв велося
незаконно суду не надано, а наявні в
матеріалах справи документи свідчать
про протилежне.

Оскільки батько позивачки ОСОБА_3 не
перевів на себе право забудовника
після смерті дружини ОСОБА_2, то права
та обов'язки забудовника слід
перевести в повному обсязі на
позивачку після смерті матері ОСОБА_2, а
не у т.ч. після батька, як-то викладені
позовні вимоги.

Через це позов слід задовольнити
частково. Деталізація прав забудовника
як зазначено в позові, на думку суду, є
надлишкова, оскільки поглинається
визнанням такого статусу за
позивачкою.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 права та обов'язки
забудовника житлового будинку та
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. матері
ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький