У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Боднар О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 23 вересня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 23 вересня 2014 року, яким у
задоволенні його позову до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання - відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене
рішення, як постановлене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, і ухвалити нове рішення, яким
його позов задовольнити.

У судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4
апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_5
апеляційну скаргу не визнав, просив
таку відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є батьком позивача, а ОСОБА_3
його мамою, які перебували у
зареєстрованому шлюбі з 17.12.1999 року по
31.03.2004 року, який розірвано, що
стверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
позивач ОСОБА_1, який після розірвання
шлюбу його батьків проживав разом із
мамою, а батько сплачував на його
утримання аліменти.

На даний час позивач є повнолітнім,
навчається у Київському національному
університеті театру, кіно і
телебачення ім. І.К. Карпенка-Карого на
першому курсі, на денній формі
навчання. Термін навчання з 01.09.2013 року
по 30.06.2017 року.

Позивач посилаючись на те, що у зв'язку
із навчанням на денній формі він не має
змоги працевлаштуватись на роботу, а
проживання у м.Києві та навчання
вимагає значних фінансових затрат на
оплату місця проживання, проїзд до
університету, придбання навчальних
засобів, харчування, тому на підставі
статті 199 Сімейного кодексу України
просив стягнути з відповідача ОСОБА_2
на його користь аліменти в розмірі 1000
гривень щомісячно, починаючи з дати
подання позову та до закінчення
навчання чи до досягнення ним
двадцятитрьохрічного віку, враховуючи
яка з цих обставин настане раніше.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Тобто, для покладення обов'язку на
батьків утримувати повнолітню дитину
до досягнення нею двадцяти трьох років
у зв'язку з продовженням нею навчання,
необхідною є умова, що вони можуть
надавати таку матеріальну допомогу. За
відсутності цієї умови такий обов'язок
на батьків покладений бути не може.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивач ОСОБА_1 не довів, що
відповідач ОСОБА_2 може надавати йому
таку матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_2 хворіє на важку
форму цукрового діабету, внаслідок
чого у нього виникли офтальмологічні
ускладнення, а саме діабетична
ретинопатія - захворювання сітківки
ока, а також діагностовано фракційне
відшарування сітківки та субтотальний
гемофтальм, у зв'язку з чим у 2013 році
йому було проведено дві операції на
очі, і згідно консультаційного
висновку спеціаліста, виданого
Закарпатською обласною клінічною
лікарнею від 22.08.2014 року, ОСОБА_2
необхідно звернутись до Інституту
очних і тканинної терапії ім.В.П.
Філатова, з метою оперативного
лікування.

Отже враховуючи стан здоров»я
відповідача ОСОБА_2, який має
інсулінову залежність при цукровому
діабеті, поганий зір, який потребує
оперативного лікування, його
матеріальне становище, а саме його
дохід за роботу на посаді менеджера із
збуту в ТОВ «Смарт Солюшнс», який
згідно довідки цього товариства від
22.05.2014 року №104 за період 03.09.2013 року по
30.04.2014 року склав 2467,01 грн., а згідно
довідки від 18.08.2014 року №153 за період з
01.04.2014 року по 31.07.2014 року склав 1150
гривень, - суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про неможливість
надання позивачу щомісячної
матеріальної допомоги в розмірі 1000
гривень.

Крім цього встановивши, що відповідач
ОСОБА_2 працює, суд першої інстанції
також дійшов правильного висновку про
відсутність передбачених ст.184 СК
України підстав для стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції, у відповідності до ст.308 ЦПК
України підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга позивача відхиленню,
оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 23 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :