АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №2609/21112/12 № апеляційного
провадження:22-ц/796/6348/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Коробенко
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 22 липня
2014 року колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Андрієнко А.М., Білич І.М.
при секретарі
Коваленко Н.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 28 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
поділ майна подружжя та зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 28 лютого 2014
року позовні вимоги задоволено
частково. У порядку поділу спільного
майна подружжя визнано за ОСОБА_3: Ѕ
частки у власності на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1; Ѕ частки у праві
власності на автомобіль марки Volkswagen Golf,
2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.
У порядку поділу спільного майна
подружжя визнано за ОСОБА_5: Ѕ частки у
праві власності на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1; Ѕ частки у праві
власності на автомобіль марки Volkswagen Golf,
2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
компенсацію в розмірі половини
вартості автомобіля Volkswagen Passat В6, 2007
року випуску, номер кузова НОМЕР_3 в
розмірі 71 74,80 грн. Повернуто ОСОБА_3
внесену нею на підставі платіжного
доручення № 1 від 16 жовтня 2013 року суму
в розмірі 234 814,24 грн. з депозитного
рахунку Солом'янського районного суду
м. Києва НОМЕР_6 в ГУ ДКСУ в м. Києві (код
820019); в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, а саме: поділити спільне майно,
набуте ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за час
перебування у зареєстрованому шлюбі
наступним чином: визнати за ОСОБА_3
право особистої приватної власності на
частку трикімнатної квартири під
АДРЕСА_1 розміром 27,58 %, що в грошовому
еквіваленті становить 279 771,52 грн.;
виділити із спільного майна подружжя
та визнати за ОСОБА_3 право особистої
приватної власності на частку
трикімнатної квартири АДРЕСА_1
розміром 72,42 %, що в грошовому
еквіваленті становить 734 628,48 грн.;
виділити із спільного майна подружжя
та визнати за ОСОБА_5 право особистої
приватної власності на колісний
транспортний засіб - легковий
автомобіль Volkswagen Golf, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 134
000 грн.; виділити із спільного майна
подружжя та визнати за ОСОБА_5 право
особистої приватної власності на
гаражний бокс НОМЕР_4 в ГБК «Сигнал»
площею 32 кв.м. в АДРЕСА_2 вартістю 131 000
грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 компенсацію замість частки в
спільному сумісному майні, що
виділяється ОСОБА_3 234 814,24 грн.; в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 відмовити повністю; судові
витрати покласти на ОСОБА_5.
Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
його представника ОСОБА_6, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України,
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За умовами ст.70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна судможе відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема, якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї .

Відповідно до ст.58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

За умовами ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів
справи, 21.06.1991 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
зареєстровано шлюб, рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 05.04.2012 року його розірвано (т.1 а.с.41).

16.12.2003 року подружжям придбано квартиру
АДРЕСА_1. Відповідно до п.2 Договору
купівлі-продажу квартиру придбано за 11
000 грн. (т.1 а.с.45).

ОСОБА_3 просить суд відступити від
принципу рівності часток при поділі
вказаної квартири, посилаючись на те,
що фактично купівлю квартири здійснено
за 45 000 дол. США, з яких 12409,80 дол. США були
її особисті кошти, отримані нею від
реалізації попередньої квартири, а
32590,20 дол. США були спільними коштами її
та ОСОБА_5 і належали їм на праві
спільної сумісної власності подружжя.

Проте, всупереч положенню ст.60 ЦПК
України, суду не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що квартиру було придбано за 45 000
дол. США, а тому відповідно неможливо
перевірити частку особистих коштів
ОСОБА_3 у придбанні спірної квартири.

Крім того, судом встановлено, що під час
шлюбу подружжям було придбано
транспортні засоби:

- автомобіль марки Volkswagen Golf, 2008 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, який був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 і до
цього часу перебуває у його
користуванні (а.с.47);

- автомобіль марки Volkswagen Passat В6, 2007 року
випуску, номер кузова НОМЕР_3,
д.р.н.НОМЕР_5, який був зареєстрований на
ім'я ОСОБА_3 (а.с.46) та в серпні 2011 року
відчужений нею ОСОБА_7 за 18 000 дол. США
(т.1 а.с.214).

Відповідно до п.30 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», рівність прав кожного із
подружжя на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності
(якщо інше не встановлено домовленістю
між ними) та необхідність взаємної
згоди подружжя на розпорядження
майном, що є об'єктом права його
спільної сумісної власності,
передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.65 СК
України.У випадку, коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Враховуючи вищевказане, а також
відсутність згоди ОСОБА_5 на продаж
автомобіля, суд прийшов вірного
висновку про поділ коштів від його
продажу між подружжям у рівних частках.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить виділити із
спільного майна подружжя та визнати за
ОСОБА_5 право особистої приватної
власності на гаражний бокс НОМЕР_4 в ГБК
«Сигнал», площею 32 кв.м., в АДРЕСА_2.
Проте, даний об'єкт нерухомості на
праві власності не зареєстрований, а
згідно довідки ОАГК «Сигнал» від 21.11.2012
року оформлення права власності на
вказаний гаражний бокс неможливе у
зв'язку з порушенням під час
будівництва (перебування гаражу у
санітарно-захисній зоні) (т.1 а.с.63,61).

А тому підстави для задоволення
вказаних вимог відсутні.

З'ясувавши всі обставини та
дослідивши надані докази, судом не
встановлено підстав для збільшення
частки будь-кого з подружжя під час
поділу майна, а тому поділ майна
порівну є законним та обґрунтованим.

Позовні вимоги належним чином
розглянуті судом першої інстанції,
всім доказам дана належна правова
оцінка, що обґрунтовано доводами
судового рішення і не спростовується
доводами апеляційної скарги.

Рішення відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону. Підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319
ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 28 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-