Дата документу 08.09.2014
Справа № 334/98/14-ц
Провадження № 2/334/796/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Дубини Л.А., при
секретарі Філіпповій Ю.В. , розглянув
у відкритому судовому засіданні у
м.Запоріжжі цивільну справу за позовом
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, у якому вказує,
що 07.08.2007 року з відповідачем було
укладено кредитний договір № ZPE0AE00001807
згідно умов якого останній було надано
кредит у розмірі 10734,73 долари США на
термін до 06.08.2012 року.

Також у позовній заяві вказує, що у
порущення умов договору відповідачка
не надала банку своєчасно грошові
кошти для погашення заборгованості
за кредитом, відсотками, комісією, а
також іншими витратами у зв'язку з
чим, станом на 16.12.2013 року утворилася
заборгованість у сумі 5274,47 доларів
США, з яких: заборгованість за
кредитом - 1237,84 доларів США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 1418,77 доларів
США, заборгованість по комісії за
користування кредитом - 368,42 долари США,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - 2249,44 долари
США.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав і пояснив, що 14.12.2007 року
ОСОБА_1 здійснила дострокове
погашення кредиту, але у зв'язку з
тим, що грошові кошти були внесені
нею після « 11» числа, т.я. згідно п.7.1
Кредитного договору періодом сплати
вважається період з « 7» по « 11» число
кожного місяця, то ці кошти були
зараховані 08.01.2008 року. За вказаний
період банк змушений був здійснити
виплату страхового внеску згідно
договору страхування та здійснив
нарахування відповідних комісій і
процентів за користування кредитом, а
тому утворилася заборгованість за
кредитним договором, яку він просить
стягнути на користь банку та стягнути
з відповідачки пронесені судові
витрати на оплату судового збору.

Представник відповідачки ОСОБА_1
заявлені позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, і пояснив суду, що
14.12.2007 року відбулося дострокове
погашення кредиту , і на рахунок ПАТ
КБ «Приватбанк» внесено 10037,14 доларів
США. При цьому банком було видано
довідку про виконання кредитних
зобов'язань та знято заборону на
відчуження належного їй майна..

Згідно умов договору при
достроковому погашенні мали
відбутися нарахаування всіх
необхідних платежів, а тому
зарахування позивачем внесеної
ОСОБА_1 суми 08.01.2008 року є
неправомірним та суперечить умовам
договору.

Крім того, дострокове погашення
кредиту відбулося 14.12.2007 року, про
наявність заборговангості за
договором позивачу стало відомо у
січні 2008 року , але з даним позовом
позивач звернувся до суду лише 08.01.2014
року, тому представник відповідачки
вважає, що сплили строки позовної
давності, а позивач не просить їх
поновити.

Представник відповідачки просить
застосувати строки позовної давності
і відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, вислухавши пояснення сторін у
справі, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Судом установлено, що 07.08.2007 року з
відповідачем було укладено кредитний
договір № ZPE0AE00001807 згідно умов якого
останній було надано кредит у розмірі
10734,73 долари США на термін до 06.08.2012
року.

Умовами п. 7.1 Договору передбачена
щомісячна сплата позичальником коштів
на користь банку в розмірі 244,28 доларів
США для погашення заборгованості за
кредитом, відсоткам та винагородам
банку.

На забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором між позивачем та
відповідачем укладено договір застави
рухомого майна від 07.08.2007 року
№ ZPE0AE00001807, який нотаріально
посвідчений нотаріусом ЗМНО ОСОБА_2, №
в реєстрі 1870, і згідно умов якого
відповідачка передала в заставу
позивачу транспортний засіб
(автомобіль Mecedes-Benz E 220, 1995 р.в., номер
кузову НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1).
Відповідно до п. 34.7 Договору застави
заставодавець зобов'язаний здійснити
страхування предмета застави за повним
КАСКО. На виконання вказаної умови
07.08.2007 р. відповідачем з ТДВ "Страхова
компанія "Кредо" було укладено договір
страхування наземного транспортного
засобу № ZPE0AE00001807 строком з 07.08.2007 р. по
06.08.2008 р. з можливістю подальшої
пролонгації.

При цьому, згідно з пунктом 2.1.3
Кредитного договору Позичальник
звертається до банку про надання йому
кредиту для оплати чергових страхових
платежів відповідно до Договорів
страхування, укладених відповідно до п.
2.2.7 цього договору, і доручає Банку
щорічно перераховувати необхідну для
цього суму коштів згідно договорі
страхування. Перерахування кредитних
коштів Банк зобов'язується проводити у
випадку не пред'явлення Позичальником
документів, що підтверджують сплату
чергових страхових платежів за рахунок
інших джерел, до дат їхньої сплати,
передбачених Договорами страхування.

Протягом січня-грудня 2007 року
відповідачкою здійснювалась погашення
сум за кредитним договором, в тому
числі:

- 12.09.2007 р. на суму 300,00 доларів США;

- 10.10.2007 р. на суму 300,00 доларів США;

- 12.11.2007 р. на суму 300,00 доларів США;

- 10.12.2007 р. на суму 250,00 доларів США;

- 14.12.2007 р. на суму 10 037,14 доларів США.

Станом на 08.01.2008 р. згідно розрахунку
позивача непогашена заборгованість
відповідачки за договором складала 67,22
долари США.

В грудні 2007 р. відповідачкою
відповідно до п. 2.4.1 кредитного
договору було прийняте рішення про
дострокове повне погашення кредиту,
для чого вона звернулася до банку
(позивача) з проханням здійснити
розрахунок суми, що підлягає сплаті для
повного погашення заборгованості,
включаючи проценти та комісії. За
наслідками звернення позивачем була
розрахована сума, необхідна для
остаточного погашення всіх зобов'язань
за кредитним договором, яка склала 10
037,14 доларів США. Зазначена сума 14.12.2007 р.
була сплачена відповідачкою до каси
банку, що підтверджується квитанцією №
1 від 14.12.2007 р. на суму 10 037,14 доларів США.

Таким чином, станом на 14.12.2007 р.
відповідачкою було повністю виконано
всі зобов'язання за кредитним
договором.

Відсутність заборгованості за
кредитом підтверджується листом банку
від 14.12.2007 р. № 06-06-1311,
направленим до приватного нотаріуса
ЗМНО ОСОБА_2, що посвідчила
договір застави. Вказаним листом банк
повідомив нотаріуса про повне
виконання відповідачкою зобов'язань за
кредитним договором та договором
застави, внаслідок чого автомобіль
Mecedes-Benz E 220, 1995 р.в., № кузову НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1 не знаходиться
в заставі і відповідачка може
розпоряджатися ним на власний розсуд.
На підставі вказаного листа нотаріусом
ОСОБА_2 власним листом № 2346 від 14.12.2007 р.
було повідомлено орган МРЕВ ДАЇ про
припинення застави вищевказаного
автомобіля. В той же день відповідачкою
транспортний засіб було знято з обліку
та відчужено.

Відсутність з заборгованості за
кредитним договором підтверджується
також рішенням Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 06.11.2013 р. у справі
№ 334/1384/13-ц (провадження № 2/334/2591/2013), що
набрало законної сили. Предметом
розгляду у цій справі були вимоги ПАТ
КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет застави -
автомобіль Mecedes-Benz E 220, 1995 р.в., № кузову
НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1 на
підставі договору застави рухомого
майна від 07.08.2007 р. № ZPE0AE00001807. Позовні
вимоги обґрунтовувались наявністю
заборгованості за кредитним договором
№ ZPE0AE00001807 від 07.08.2007 р., в тому числі: -
1 237,84 долари США - заборгованість за
кредитом; 1 144,54 долари США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 368,42 долари США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 1 399,31 долари США
- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором.

Вказаним рішенням суду в задоволенні
позовних вимог відмовлено в повному
обсязі. Під час розгляду справи судом
встановлювались обставини наявності
заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ
"ПриватБанк" за кредитним договором №
ZPE0AE00001807 від 07.08.2007 р., при цьому суд
дійшов висновку щодо погашення
відповідачкою заборгованості за
означеним кредитним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, встановлений рішенням
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06.11.2013 р. у справі №
334/1384/13-ц факт відсутності
заборгованості відповідачки перед
позивачем за кредитним договором №
ZPE0AE00001807 від 07.08.2007 р. має преюдиційне
значення при розгляді судом даної
цивільної справи не підлягає
повторному доказуванню.

Що стосується суми начебто існуючої
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 67,22 долари США, на думку
відповідача, вказана сума виникла
внаслідок несвоєчасного зарахування
позивачем остаточного платежу за
кредитом.

Так, платіж у сумі 10 037,14 доларів США
було здійснено відповідачкою 14.12.2007 р.,
що підтверджується квитанцією № 1.
Однак, як випливає з наданих позивачем
розрахунків та копій документів,
зарахування цього платежу в частині
погашення тіла кредиту в сумі 9 935,16
доларів США, відбулось лише 08.01.2008 р.
Таким чином, проведення погашення
кредиту було проведено банком по
позичковому рахунку відповідача з
затримкою в 25 днів. За весь цей час
позивачем здійснювалось нарахування
процентів за кредитом з розрахунку 0,84%
на місяць (п. 7.1 кредитного договору).

Таким чином за період з 14.12.2007 р. по
08.01.2008 р. на суму кредиту 9 935,16
доларів США позивачем було нараховано
проценти у сумі 67,25 доларів США.

Суд вважає неспроможними доводи
представника позивача, що дострокове
погашення кредиту відбулося після «
11» числа, т.я. згідно п.7.1 Кредитного
договору періодом сплати вважається
період з « 7» по « 11» число кожного
місяця, т.я. ці положення договору
стосуються щомісячних чергових
платежів, а в даному випадку
відбулося дострокове погашення, яке
можу статися у будь-який момент.

Таким чином, нарахування зазначеної
суми процентів мало місце внаслідок
необґрунтованої затримки банка в
зарахуванні сплаченої відповідачкою
суми в рахунок погашення кредиту, отже
таке нарахування є безпідставним та
незаконним, і, як слід твердження
позивача щодо наявної заборгованості
відповідачки станом на 08.01.2008 р. не
відповідає дійсності.

Виходячи з викладеного, станом на
14.12.2007 р. відповідачкою було повністю
виконано всі зобов'язання за кредитним
договором, внаслідок чого відповідні
правовідносини між відповідачкою та
позивачем за вказаним договором
припинились.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України та
з огляду на похідний характер застави
з 14.12.2007 р. також припинились
правовідносини сторін за договором
застави.

Виходячи з цього, з 14.12.2007 р. у
відповідача був відсутній обов'язок
здійснювати страхування предмета
застави, а у позивача були відсутні
підстави сплачувати відповідні
страхові платежі на користь страхової
компанії відповідно до умов п. 2.1.3, 2.2.7
кредитного договору за рахунок
кредиту, наданого відповідачці.

З огляду на наведене суд приходить
до висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором є безпідставними
та не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає, що позивачем
пропущено строк позовної давності
стосовно заявлених вимог.

Аналіз змісту умов Кредитного
договору дає підстави дійти висновку,
що у випадку несплати позичальником
чергового страхового платежу, така
сплата здійснюється банком за рахунок
кредиту (тобто за рахунок збільшення
заборгованості за тілом кредиту). При
цьому п. 2.2.7 кредитного договору
встановлено спеціальний строк
погашення кредиту, що виник внаслідок
сплати банком страхових платежів, який
складає 30 днів з дати здійснення банком
таких платежів. Цей строк є спеціальним
та становить виняток відносно строку
погашення кредиту, який передбачений п.
7.1 кредитного договору.

Як випливає з поданих позивачем
доказів, оплата страхових платежів
здійснювалась ним згідно наступних
документів:

- меморіального ордера від 06.08.2008 р. №
80806В1RQU на суму 51,08 долари США;

- меморіального ордера від 06.08.2008 р. №
80806В1S2L на суму 1128,04 долари США;

- меморіального ордера від 06.08.2009 р. №
PT026B1PAF на суму 29,55 долари США;

- меморіального ордера від 06.08.2009 р. №
PT026B1PDF на суму 623,92 долари США;

- меморіального ордера від 06.08.2010 р. №
PT026B0IB5 на суму 30,12 долари США.

Отже, відповідно до умов п. 2.2.7
кредитного договору кредит, що виник
внаслідок сплати банком страхових
платежів, підлягав погашенню
відповідачкою в наступні строки:

- 05.09.2008 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 51,08 долари США;

- 05.09.2008 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 1128,04 долари США;

- 07.09.2009 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 29,55 долари США;

- 07.09.2009 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 623,92 долари США;

- 06.09.2010 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 30,12 долари США.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою ст. 261 ЦК України
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Відносно зобов'язання відповідачки
стосовно сплати кредиту, моментом
порушення права позивача слід вважати
день, коли відповідний прострочений
платіж повинен був бути сплаченим.

Таким чином, стосовно вимог зі
стягнення заборгованості за кредитом
строк позовної давності сплив:

- 05.09.2011 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 51,08 долари США;

- 05.09.2011 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 1128,04 долари США;

- 07.09.2012 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 29,55 долари США;

- 07.09.2012 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 623,92 долари США;

- 06.09.2013 р. - в частині сплати кредиту в
сумі 30,12 долари США.

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовна заява була подана позивачем до
суду в січні 2014 р., тобто після спливу
строку позовної давності.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, слід вважати, що строк
позовної давності сплив також стосовно
похідних вимог - стосовно сплати
процентів, неустойки (пені) тощо.

Крім того, відносно вимог стосовно
стягнення пені відповідач вважає, що
позивачем також пропущено спеціальний
строк позовної давності в один рік,
передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України

Частиною четвертою ст. 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

На підставі вищезазначеного суд
вважає заявлені позовні вимоги є
недоведеними, необґрунтованими ,
такими , що заявлено після спливу
строк у позовної давності, а тому у їх
задоволенні необхідно відмовити в
повному обсязі, в тому числі, і у
стягненні на користь позивача судових
витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88,212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 256, 257, 267, 1054 ЦК України,
суд, -

В и р і ш и в:

В і д м о в и т и ПАТ КБ «ПриватБанк» у
задоволенні позову до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
Дубина Л. А.