Справа № 645/107/14-ц
Провадження №
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
складі головуючого судді Алфьорової
Т.М, за участю секретаря судових
засідань Старець І.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Харкові цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_2 та Державної
реєстраційної служби України про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність та
усунення перешкод у здійсненні права
Позивач ПАТ «Дельта Банк»
звернувся до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з квартири, посилаючись на
те, що 07.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_2 укладено Договір про надання
Відповідно до умов вказаного договору
США, яка зобов'язалась повернути-у
повному обсязі в строк до 06.03.2015 року
або достроково зі сплатою 13,90 % річних
за користування кредитом.
З метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за вказаним
Договором про надання споживчого
кредиту іпотекодавець ОСОБА_2
відповідно до договору іпотеки від
07.03.2008року передала у іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру: загальною
площею: 68,1 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки
належить іпотекодавцю на підставі
Договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 21.01.2008 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за
реєстровим № 258.ОСОБА_2 однак взятих на
себе зобов'язань за кредитним
договором належним чином не виконує, у
зв'язку із чим утворилась
правонаступником прав та обов`язків
акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк» за
цим договором і тому просило в рахунок
виконання основного зобов'язання щодо
сплати заборгованості у сумі розмірі
складає 791489,80 грн., звернути стягнення
на предмет іпотеки, а саме: квартиру;
загальноюплощею: 68,1 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
передачі вказаного предмету іпотеки
іпотекодержателю у власність та
визнання права власності за
іпотекодержателем; зобов'язати
Державну реєстраційну службу України
здійснити державну реєстрацію права
власності на вказану квартиру за ПАТ
«Дельта Банк»; припинити право
власності іпотекодавця ОСОБА_2,
припинити право користування житловим
приміщенням усіх мешканців, які
проживають та зареєстровані за
вказаною адресою, виселити з квартири,
іпотекодавця та усіх інших мешканців,
які проживають та зареєстровані за
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і дав пояснення про
обставини викладені вище.
Відповідач ОСОБА_2 в судове
засіданні не з'явилася, про час і місце
судового засідання повідомлялася
належним чином, заперечень проти
Представник відповідача Державної
реєстраційної служби України в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання відповідач
повідомлявся належним чином.
Зі згоди позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що07.03.2008 між
АКІБ«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0 , за умовами якого банк передав
у власність ОСОБА_2 76500,00 дол. США, яка
зобов'язалась повернути-у повному
обсязі в строк до 06.03.2015 року кредит та
сплатити проценти за користування
кредитом на умовах, визначених
договором або достроков сплатити
кредит зі сплатою 13,90 % річних за
користування кредитом.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема
договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509
ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Позивач виконав свої
зобов'язання надав в визначений строк
грошові кошті.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо в зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Кредитним договором чітко передбачені
умови та зобов'язання сторін, а
позичальник в свою чергу взяте на себе
зобов'язання не виконав, факт існування
заборгованості відповідачем не
спростовано.

Загальна заборгованість ОСОБА_2 станом
на 26.06.2013 року утворилась у розмірі 99022,87
дол. США, що згідно курсу НБУ складає
791489,80 грн., яка складається з: 66470,93 дол.
США, що згідно курсу НБУ складає 531302,14
грн. - заборгованість за кредитом; 32551,94
дол. США, що згідно курсу НБУ складає
260187,66 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом.

На забезпечення виконання ОСОБА_2
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором між банком і ОСОБА_2 _07.03.2008
року було укладено договір іпотеки, за
умовами якого ОСОБА_2 передала в
іпотеку банку належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею: 68,1 кв. м..

Вказана квартира належить
відповідачу на праві власності на
підставі Договору купівлі- продажу,
посвідченого 21.01.2008 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за
реєстровим № 258.

Відповідно до п. 1.2 договору
іпотеки, ринкова вартість предмета
іпотеки, згідно звіту суб'єкта
оціночної діяльності становить 516110
грн.

Через наявність заборгованості
у позичальника по сплаті кредиту банк
прийняв рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, про що
направив 21.10.2013року повідомлення
іпотекодавцю. Зазначене повідомлення
залишилось без реагування.

За змістом ст. ст. 33,35 Закону
України « Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
ст.12 цього Кодексу. Звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно п. 4 договору іпотеки,
іпотекодержатель має право звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
порушення іпотекодавцем будь-якого
зобов'язання за цим договором або
будь-якого зобов'язання, що забезпечено
іпотекою за цим договором; у разі
виникнення загрози знищення,
пошкодження чи втрати предмета
іпотеки; в інших випадках відповідно до
діючого законодавства. Звернення
стягнення здійснюється на підставі:
рішення суду; виконавчого напису
нотаріуса; позасудового врегулювання у
відповідності до умов цього договору
та Закону України « Про іпотеку» з
інших, передбачених законодавством
України, підстав.

Право визначення підстави та
способи звернення стягнення належить
іпотекодержателю. Звернення стягнення
на предмет іпотеки з застосуванням
позасудового врегулювання
здійснюється відповідно до розділу 5
цього договору та відповідно до Закону
України « Про іпотеку».

Згідно п. 5 договору іпотеки,
сторони досягли згоди про можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання.
Позасудове врегулювання здійснюється
одним з наступних способів звернення
стягнення на предмет іпотеки: передача
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання на підставі
окремого договору про задоволення
вимог іпотекодержателя у порядку,
встановленому Законом України « Про
іпотеку» ; отримання
іпотекодержателем права продати
предмет іпотеки будь-якій особі на
підставі договору купівлі-продажу від
імені іпотекодавця на підставі
окремого договору про задоволення
вимог іпотекодержателя у порядку,
встановленому Законом України « Про
іпотеку» . Позасудове врегулювання
може бути застосовано сторонами в
будь-який момент звернення стягнення
на предмет іпотеки, але в будь-якому
разі лише до моменту набрання законної
сили рішенням суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно договору купівлі-продажу,
укладеного 08 грудня 2011 року між ПАТ
«Дельта Банк» і публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк», ПАТ
відступило право вимоги, зокрема, за
укладеним -07.03.2008 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» і ОСОБА_2 договором про
надання споживчого кредиту, а ПАТ
«Дельта банк» придбало право вимоги до
ОСОБА_2 за вказаним кредитним
договором.

Вказані обставини
підтверджуються наявними у справі
доказами. Згідно ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589
ЦК України, іпотека є окремим видом
застави. У разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави

Позасудове врегулювання
здійснюється згідно із застереженням
про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем і
іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним
договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.

. Визначений договором спосіб
задоволення вимог іпотекодержателя не
перешкоджає іпотекодержателю
застосувати інші встановлені цим
Законом способи звернення стягнення на
предмет іпотеки. Договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками, може передбачати: передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому ст. 37 цього Закону;
право іпотекодержателя від свого імені
продати предмет іпотеки будь-якій
особі на підставі договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому статтею 38 цього Закону .

Іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», у випадку якщо
іпотекодержатель не реалізував
способів позасудового врегулювання
звернення стягнення на предмет
іпотеки, зокрема, шляхом укладення
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя, який передбачав би
передачу іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки у рахунок
виконання основного зобов'язання ( ст. 37
Закону України « Про іпотеку») він має
право звернутися до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з
позовом про визнання права власності
на нерухоме майно. Наявність договору
про позасудове врегулювання звернення
стягнення на предмет іпотеки не
позбавляє іпотекодержателя права
звернення стягнення на предмет іпотеки
в судовому порядку.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що з урахуванням цим
норм права не виключається можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
нього за рішенням суду, оскільки цими
нормами передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі частини
другої статті 16 ЦК має право
вимагати застосування його судом.
Такий спосіб дійсно передбачений п. 5.2.1
договору іпотеки.

Оскільки за кредитним договором,
укладеним між позивачем і відповідачем
ОСОБА_2 забезпеченим іпотечним
договором, укладеним із ОСОБА_2
утворилася заборгованість внаслідок
порушення умов кредитного договору,
виникає необхідність захисту права
позивача шляхом звернення стягнення на
предмет іпотечного договору в рахунок
погашення заборгованості.

Суд враховує, що факт отримання
кредиту, наявності заборгованості за
кредитним договором та її розмір ніким
не оспорюється.

Крім того, відповідно до ст.39 ЗУ «Про
іпотеку», одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя
виносить рішення про виселення
мешканців за наявності підстав,
передбачених законом, якщо предметом
іпотеки є житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до ст.109 ЖК України,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.

Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до
Державної реєстраційної служби
України про зобов`язання здійснити
державну реєстрацію права власності на
кв. АДРЕСА_1» не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. З Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» №1952-1V від 01.07.2004р. державна
реєстрація прав є обов'язковою, права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

П. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України №1952-1V від
01.07.2004 «зазначено, що перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається КМ
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень і
відповідно до п. 7 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України
1952-1V від 01.07.2004, державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або про відмов; такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням держав: реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом..

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» дії
або бездіяльність державного
реєстратора можуть бути оскаржені до
суду. Відповідно до п. 36 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно і обтяжень для проведення
державної реєстрації речових прав
необхідними документам є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення таких прав на нерухоме
майно, та інші документи, визначені цим
Порядком.

Позивачем не надано суду доказів того,
що Реєстраційною службою України
порушені його права та охоронювальні
законом інтереси, а також не надано
доказів того, що він звертався з
питання реєстрації права власності
нерухоме майно та йому було відмовлено
у проведені такої реєстрації. У разі,
звернення із заявою про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
державний реєстратор Реєстраційної
служби буде приймати рішення у
відповідності до норм діючого
законодавства України.

Щодо позовної вимоги про
припинення права користування
предметом іпотеки слід зазначити, що
припинення права власності ОСОБА_2
означає припинення володіння,
користування та розпорядження майном,
а тому дана вимога банку окремому
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати понесені ним при подачі позову

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 526, 530,610-611, 575, 589, 625 ЦК України,
ст.ст. 10,60, 209, 212-215 , 218, 224- 226 ЦПК України ,
4, 5, 7,11,12,33, 36,37, 39, 40 Закону України «Про
іпотеку», ст.109 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та
Державної реєстраційної служби про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність та
усунення перешкод у здійсненні права
власності задовольнити -частково

В рахунок виконання основного
зобов'язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 99022,87 дол. США,
що згідно курсу НБУ складає 791489,80 грн.
за Договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 07.03.2008 року,
укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та
ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру; загальною
площею: 68,1 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом передачі
іпотекодержателю ПАТ Дельта Банк»
(, місцезнаходження: 01001, м.
Київ, вул. Щорса, буд. 36, корпус «Б)
вказаного предмету іпотеки у
власність».

Припинити право власності
іпотекодавця ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_1-

Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право
власності на квартиру: загальною
площею: 68,1 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. на підставі Договору
іпотеки № б/н від 07.03.2008 року,
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк»» та
ОСОБА_2, вартістю 516110 грн.

Виселити з квартири яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
іпотекодавця ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІН НОМЕР_1) на
користь ПАТ «Дельта банк» (,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3441,00 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Харківської
області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви
про перегляд заочного рішення
відповідачем , який не приймав участі у
розгляді справи, якщо заяву про
перегляд заочного рішення не було
подано.

Суддя