3 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Державної іпотечної установи до
ОСОБА_4, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
Комерційний банк «Арма», про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою Державної
іпотечної установи, поданою
представником Сукмановою Оленою
Валеріївною, на ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 15 липня 2014
в с т а н о в и л а:
У вересні 2010 року Державна іпотечна
установа звернулася до суду із позовом
до ОСОБА_4, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
Комерційний банк «Арма» (далі - ТОВ КБ
«Арма»), про стягнення заборгованості
за кредитним договором.
Посилалась на те, що 27 липня 2007 року ТОВ
КБ «Арма» уклало з ОСОБА_4 договір про
іпотечний кредит у розмірі 757 500 грн на
строк до 27 липня 2027 року зі сплатою 12 %
річних. У забезпечення виконання
вказаного кредитного зобов'язання
ОСОБА_4 передала в іпотеку банку
квартиру АДРЕСА_1. 28 вересня
2007 року між ТОВ КБ «Арма» та Державною
іпотечною установою укладено договір
відступлення права вимоги, за яким банк
передав Державній іпотечній установі
всі права вимоги за вказаними
договорами. Внаслідок невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором утворилася
заборгованість, яка станом на 27 травня
2011 року склала 909 346 грн 65 коп.
Ураховуючи викладене, позивач,
уточнивши позовні вимоги, просив суд
стягнути з ОСОБА_4 на його користь
зазначену заборгованість за договором
про іпотечний кредит.
Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 14 червня 2013 року в
задоволенні позовних вимог Державної
іпотечної установи до ОСОБА_4, третя
особа - ТОВ КБ «Арма», про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 24 грудня

2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позовні вимоги Державної іпотечної
установи задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь позивача заборгованість за
договором про іпотечний кредит від 27
липня 2007 року в розмірі 909 346 грн 65 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_6, подану представником -
ОСОБА_7, задоволено частково. Рішення
апеляційного суду Харківської області
від 24 грудня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Після повторного перегляду справи,
апеляційний суд Харківської області
ухвалою від 15 липня 2014 року рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 14 червня 2013 року залишив
без змін.

У касаційній скарзі представник
Державної іпотечної установи -
Сукманова О.В. просить скасувати ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 15 липня 2014 року та направити справу
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог Державної іпотечної установи,
суд першої інстанції виходив із того,
що ТОВ КБ «Арма» порушило умови
договору про відступлення права вимоги
щодо повідомлення ОСОБА_4 про
відступлення права вимоги, у зв'язку з
чим остання має право не виконувати
свого зобов'язання новому кредитору.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та задовольняючи
позов, виходив із того, що договором про
відступлення права вимоги не
передбачено отримання згоди боржника
на заміну кредитора, разом із тим
письмове повідомлення про заміну
кредитора було виконано новим
кредитором, Державною іпотечною
установою, що законом не заборонено.
Крім того, ОСОБА_4 взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконувала, у результаті чого
утворилась заборгованість за
договором про іпотечний кредит, яка
підлягає стягненню.

Скасовуючи рішення суду апеляційної
інстанції та направляючи справу на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, суд касаційної інстанції
виходив із того, що суд не оцінив доводи
заперечення ОСОБА_8 на апеляційну
скаргу.

Залишаючи без змін рішення
Дзержинського районного суду

м. Харкова від 14 червня 2013 року, суд
апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено,
що боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку залишаючи рішення
суду першої інстанції без змін,
оскільки обов'язок ТОВ КБ «Арма» щодо
письмового повідомлення відповідача
про відступлення права вимоги за
договорами прямо передбачений умовами
всіх трьох договорів, тоді як а ні умови
договорів, а ні діюче законодавство не
передбачає виконання такого обов'язку
іншою особою, навіть, новим кредитором.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін ухвали
апеляційного суду Харківської області
від 15 липня 2014 року, тому що ухвала
законна та обґрунтована.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної іпотечної
установи, подану представником
Сукмановою Оленою Валеріївною, на
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 15 липня 2014 року відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 14 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 15 липня 2014 року в справі за
позовом Державної іпотечної установи
до ОСОБА_4, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
Комерційний банк «Арма», про стягнення
заборгованості за кредитним договором
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко
В.І. Журавель