№566/481/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року
смт. Млинів Рівненської
області

Млинівський районний суд Рівненської
області в складі головуючої судді
Бандури А.П.

при секретарі Козацькій І.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Млинів Рівненської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Млинівський
районний суд Рівненської області з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
посилаючись на те, що відповідач не
виконала взяті на себе зобов'язання і
не повернула борг в сумі 968 грн.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1
позов підтримав та вказав, що ОСОБА_2
заборгувала гроші в сумі 968 грн. Нею,
власноручно, 06 червня 2014 року, була
написана розписка, про те, що вона
зобов'язується повернути гроші за три
місяці, тобто до 06 вересня 2013 року.
Після того як пройшов термін
повернення грошей, він неодноразово
звертався до відповідачки з вимогою
повернути гроші, однак в добровільному
порядку ОСОБА_2 відмовляється це
зробити

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь 968 грн. боргу, моральну шкоду в
розмірі 1000 грн та витрати повязанні із
сплатою судового збору в сумі 243 грн. 60
коп., послуги банку в сумі 5 грн. та 1000
грн. за надання правової допомоги.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала
частково, та пояснила, що в неї «існує»
борг перед приватним підприємцем
ОСОБА_1 в сумі 350 грн. Розписку від 06
червня 2013 року вона писала, тому що
ОСОБА_1 «примусив» її це зробити.

В судовому засіданні, 24 жовтня 2014 року,
відповідачка дала показання про те, що
вона дійсно писала розписку від 06
червня 2013 року. Станом на 06 червня 2013
року сума боргу перед ОСОБА_1, дійсно,
становила 968 грн., однак вона погашала
цей борг. Один раз гроші вона віддавала
ОСОБА_3, а другий раз - ОСОБА_4 Після
цього ОСОБА_4 сказала, що в неї, свідка,
залишився борг в сумі 350 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов в частині стягнення
боргу, витрат пов'язаних із сплатою
судового збору, послуг банку та витрат
за надання правової допомоги підлягає
до задоволення повністю, а в частині
стягнення моральної шкоди - до
задоволення частково, з наступних
підстав: із показань, даних в судовому
засіданні, 27 травня 2014 року, свідка
ОСОБА_4 вбачається, що, приблизно, два
року тому, коли вона прийшла працювати
продавцем в магазин приватного
підприємця ОСОБА_1 в ОСОБА_2 був борг в
магазині на суму 968 грн. Борг утворився
в результаті того, що коли вона, ОСОБА_2,
їхала на заробітки в Москву, то просила,
щоб її дітей «записували на продукти».
Сума боргу була вписана в блокноті,
який знаходився в магазині. Ні ОСОБА_2,
ні її діти грошей для погашення боргу
не віддавали.

Будучи допитаною під час додаткового
допиту, 24 жовтня 2014 року, свідок ОСОБА_4
підтримала свої показання, які вона
давала, 05 грудня 2013 року, в судовому
засіданні у Млинівському районному
судді Рівненської області по розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, і підтвердила, що
коли вона, свідок, прийшла працювати в
магазин приватного підприємця ОСОБА_1,
то у ОСОБА_2 залишився непогашеним борг
у магазинів сумі 350 грн. за взяті
безоплатно дітьми ОСОБА_2 продукти. За
суму боргу в сумі 968 грн. їй стало відомо
з розписки ОСОБА_2 від 06 червня 2013 року.
Коли вона, свідок, прийшла на роботу, то
дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 «взяла на себе»
борг, який рахувався за ОСОБА_2, в сумі 350
грн. Вона, ніби його «списала», і
сказала. що сама «розбереться» з ОСОБА_2
В магазині приватного підприємця
ОСОБА_1 вона, свідок, працювала десь
півтора року. За цей час ОСОБА_2 ніяких
грошей їй не приносила. І взагалі за той
час, який вона, свідок, працювала в
магазині ні вона, ОСОБА_2, ні її діти
грошей не приносили.

Показаннями свідка ОСОБА_3, даних в
судовому засіданні, 24 жовтня 2014 року,
підтверджується, що ОСОБА_2 винна в
магазин приватного підприємця ОСОБА_1
968 грн. Борг в ОСОБА_2 утворився в
результаті того, що діти ОСОБА_2 брали в
магазині продукти: яйця, майонез,
сметану, пельмені та інші продукти.
Раніше записи в магазині про борг
ОСОБА_2 були, однак на даний час їх вже
немає. В даний час ні вона, ОСОБА_2, ні її
діти не заходять в магазин.

Будучи допитаною під час додаткового
допиту, 24 жовтня 2014 року, свідок
ОСОБА_3 підтримала свої показання, які
вона давала, 05 грудня 2013 року, в
судовому засіданні у Млинівському
районному судді Рівненської області по
розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики і підтвердила ту
обставину, що в ОСОБА_2 залишився борг в
магазині в сумі 350 грн. Вона, свідок,
працювала в магазині з дружиною ОСОБА_1
- ОСОБА_5 по місяцю. В ОСОБА_2 був борг в
сумі 618 грн. і ОСОБА_6 «взяла на себе» цей
борг для того щоб він числився за
магазином. ОСОБА_2 просила її, свідка,
щоб вона «записувала» її дітей, коли
вони будуть брати в магазині продукти
без оплати, коли вона, ОСОБА_2, їхала на
«заробітки». Таким чином, в неї
утворився борг в сумі 350 грн. -за
продукти, які діти ОСОБА_2 брали в
магазині без оплати в період її, свідка,
зміни. Крім цього, ОСОБА_2 винна в
магазин 618 грн. - гроші, які ОСОБА_5
«взяла на себе». Останнім часом, ні
ОСОБА_2, ні її діти в магазин не
приходять .

Свідок ОСОБА_5, в судовому засіданні
дала показання, що ОСОБА_2 винна в
магазин 968 грн. Це борг, який утворився в
результаті того, що діти ОСОБА_2 брали в
магазині продукти харчування в той час,
коли ОСОБА_2 їздила на заробітки в
Москву. Спочатку в ОСОБА_2 був борг в
сумі 2062 грн., але ОСОБА_2та її дочка
ОСОБА_7 частково віддавали гроші. І в
результаті цього залишився борг у сумі
618 грн. Ці гроші вона, свідок, «взяла на
себе» щоб «він не рахувався» за
магазином. Після цього, діти ОСОБА_2
знову «набрали продуктів» в магазині
на суму 350 грн. Коли в магазин прийшла
працювати ОСОБА_3, то вона, свідок, цих 350
грн. знову «взяла на себе». Таким чином,
ОСОБА_2 винна гроші в сумі 968 грн, про, що
вона написала розписку. В даний час
ОСОБА_2 в магазин не приходить і ніяких
грошей в рахунок погашення боргу вона
не приносила.

Розпискою від 06 червня 2013 року
підтверджується, що ОСОБА_2
зобов'язалась сплатити борг у сумі 968
грн. за три місяці.

(а.с. 9)

З претензії ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 06
вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1
зобов'язує ОСОБА_2 добровільно
повернути борг в сумі 968 грн.

(а.с.3)

У відповідності положень ст. 509 ЦК
України зобов"язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов"язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов"язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору або
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, суд, заслухавши думку
сторін та пояснення свідків,
враховуючи, що заборгованість у
розписці в сумі 968 грн. відповідачем не
повернута ОСОБА_1 до теперішнього часу,
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача суми боргу підлягають до
задоволенню повністю, так як будь -яких
об'єктивних доказів про те, що ОСОБА_2
частково погасила борг в судовому
засіданні не здобуто.

На думку суду, підлягають до
задоволення судові витрати пов'язані з
оплатою судового збору та витрати
пов'язані з оплатою витрат на правову
допомогу, так як у відповідностідо ч.1
ст.88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Згідно до положень до ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Позивачем ОСОБА_1 оплачено судовий збір
у сумі 243 грн. 60 коп., що об'єктивно
підтверджується квитанцією k13/7/56
виданої 07 квітня 2014 року КБ «Надра».

(а.с.1)

У відповідності до ч.3 ст. 79ЦПК України
до витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників,
що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням
огляду доказів за місцем їх
знаходження та вчиненням інших дій,
необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в
пресі оголошення про виклик
відповідача.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Статтею 84 ЦПК України, передбачено, що
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Статтею 33 Правил адвокатської етики,
схвалених Вищою кваліфікаційною
комісією адвокатури при Кабінеті
Міністрів України 01жовтня 1999 року,
єдиною допустимою формою отримання
адвокатом за надання правової допомоги
клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний
адвокатом за надання правової допомоги
повинен бути законним за формою і
порядком внесення і розумно
обґрунтованим за розміром. При
визначенні обґрунтованого розміру
гонорару, беруться до уваги обсяг часу
і роботи, що вимагаються для належного
виконання доручення. Розмір гонорару і
порядок його внесення мають бути чітко
визначені в угоді про надання правової
допомоги.

Згідно із положенням ст. 30 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» від 05 липня 2012 року,
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані документи про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг, акт прийому-передачі
виконаних робіт та ін.), а також
документи, що свідчать про оплату
гонорару та інших витрат, пов'язаних із
наданням правової допомоги, оформлені
у встановленому законом порядку.

З договору про надання правової
допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом
ОСОБА_8 від 18 березня 2014 року та Акту
виконання робіт від 18 березня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 сплачений
гонорар в розмірі 1000 грн.

(а.с.8,17,18)

Позов у частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1, моральної шкоди в сумі
1 000 гривень, на думку суду, слід
задоволити частково.

У відповідності до п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (з послідуючими
змінами від 27 лютого 2009 року) розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічний, тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення, тощо) та з
врахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому, суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Таким чином, виходячи з засад
розумності та виваженості, суд вважає,
що своїми діями ОСОБА_2 заподіяла
ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 300 грн.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст. 10, 18, 60, 84, 209, 213-215 ЦПК
України,

ст.ст. 16, 23, 509, 526, 530, 625 ЦК України

с у д, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу в частині стягнення
боргу в сумі 968 грн., витрат пов'язаних
із сплатою судового збору, послуг банку
та витрат за надання правової допомоги
задоволити повністю, а в частині
стягнення моральної шкоди - задоволити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с.
Перевередів, Млинівського району,
Рівненської області, 968 (дев'ятсот
шістдесят вісім) гривень боргу.

(ідентифікаційний номер ОСОБА_2 -
НОМЕР_1)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с.
Перевередів, Млинівського району,
Рівненської області, понесені судові
витрати пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката в сумі 1000 (одна
тисяча) гривень.

(ідентифікаційний номер ОСОБА_2 -
НОМЕР_1)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с.
Перевередів, Млинівського району,
Рівненської області, понесені судові
витрати пов'язані з оплатою судового
збору в розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок та за послуги банку в
сумі 5 (п'ять) гривень.

(ідентифікаційний номер ОСОБА_2 -
НОМЕР_1)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с.
Перевередів, Млинівського району,
Рівненської області, 300 (триста) гривень
моральної шкоди.

(ідентифікаційний номер ОСОБА_2 -
НОМЕР_1)

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Млинівського райсуду
А.П.
Бандура