Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4982/14
Головуючий у 1-й інстанції Крамаренко
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого Кочеткової І.В.

суддів Воробйової І.А.,

Маловічко С.В.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 20 червня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову, позивач
зазначав, що відповідно до укладеного
договору б/н від 31 червня 2006 року ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 2880, 00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У зв'язку з порушенням боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 31 травня 2013 року
має заборгованість - 26340, 18 грн., яка
складається з: 4912, 21 грн. -
заборгованість за кредитом, 19697, 49 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, штрафи
відповідно до Умов та Правил надання
банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф
(фіксована частина), 1230, 49 грн. - штраф
(процентна складова).

На підставі викладеного, позивач
просив суд, стягнути з відповідача суму
заборгованості за кредитним договором
в сумі 26340, 18 грн. та судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 20 червня
2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ
«Приватбанк» подало апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
відмову в позові, суд першої інстанції,
, виходив з того, що строк дії кредитної
картки, яка є невід'ємною частиною
вказаного вище кредитного договору,
закінчився в 2008 році. Позивач з даним
позовом звернувся в 2013 році, тобто з
пропуском трирічного строку позовної
давності, що в силу ст. 267 ЦК України та з
врахуванням відповідного клопотання
відповідача про застосування
наслідків спливу відповідного
процесуального строку, є достатньою
підставою для відмови в позові.

Такі висновки судів не суперечать
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій при розгляді
справи № 6-14цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК
України, є обов'язковою для всіх судів
України, в якій зазначено, що
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції апелянт посилається на те, що
перебіг строку позовної давності ще не
розпочався, оскільки з 2008року, жодна з
сторін не заявила про свій намір його
розірвати, тому він автоматично
пролонговується відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг.

Такі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції, який належним чином
дослідив надані докази та з»ясував
обставини справи, дійшов
обґрунтованого та законного висновку.

Так, судом першої інстанції
установлено та підтверджено
матеріалами справи, що 31.06.2006 року між
ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, який
складають разом Заява позичальника,
Умови надання банківських послуг,
Правила користування платіжною
карткою, за умовами якого ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 2880 грн, зі
сплатою 36 % річних, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного
договору станом на 31.05.2013 року має
заборгованість 26340,18 грн.

Згідно з п. 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонгується на такий
самий термін.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Судом першої інстанції правильно
звернуто увагу те, що згідно листа ПАТ
КБ «ПриватБанк» (а.с.78), а також
підтверджено в засіданні апеляційного
суду, ОСОБА_3 видавалась одна кредитна
картка, строк дії якої становив два
роки, а саме до 31.06.2008 року. ОСОБА_3 не
виконав свого зобов»язання щодо
погашення боргу до 31.06.2008 року, проте
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом про захист свого порушеного
права лише 18.07.2013 року, тобто з
пропущенням 3-х річного строку позовної
давності. Таким чином, питання
застосування строку позовної давності
відповідно до ст. 256 ЦК України, ч. ч. 1, 5
ст. 261 ЦК України, ч. 4 ст. 267 ЦК України, з
урахуванням цих обставин та заперечень
відповідача, який посилається на
пропуск позивачем строку позовної
давності, факту пред'явлення позову
тільки у липні 2013року, судом першої
інстанції вирішено вірно.

Отже доводи апеляційної скарги, що
позовна давність не сплинула, оскільки
строк договору не закінчився, так як
дія його пролонговується, не
ґрунтуються на умовах договору та
обставинах справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, а тому апеляційна скарга має
бути відхилена.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 20 червня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:
Судді: