АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/3160/14
Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю представника відповідача
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 12 лютого
2014 року

по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулось до суду із
вказаним позовом та просило стягнути з
ОСОБА_2 на його користь заборгованість
за кредитним договором №4 від 2
вересня 2008 року у розмірі 117712,91 грн. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
1177,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог
вказувало на те, що 2 вересня 2008 року ТОВ
«ПростоФінанс» та ОСОБА_2 уклали
кредитний договір №4, відповідно
до умов якого остання отримала кредит у
сумі 64000 грн.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, відповідно до якого ТОВ
«ПростоФінанс» було відступлено право
грошової вимоги за кредитним договором
№4 від 2 вересня 2008 року.

Відповідач умови кредитного договору
не виконував.

Станом на 10 вересня 2013 року
заборгованість за кредитним договором
№4 від 2 вересня 2008 року становить
58691,54 грн. за тілом кредиту, 32708,90 грн. по
відсотках за користування кредитом,
6809,60 грн. - комісія, 19502,87 грн. - неустойка
(штраф), а всього 117712,91 грн.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 12 лютого 2014 року позовні
вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» -
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» заборгованість
за кредитним договором №4 від 2
вересня 2008 року у розмірі 117712,91 грн. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
1177,13 грн.

Вказане рішення місцевого суду в
апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2,
просила скасувати його та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ТОВ
«Кредитні ініціативи» у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не
повною мірою відповідає вказаним
вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що
02 вересня 2008 року між ТОВ
«ПростоФінанс» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір:№4 від 02
вересня 2008 року на суму 64000 гривень,
строком до 10 вересня 2013 року.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору
за користування кредитними коштами
позичальник сплачує кредитодавцю
проценти за користування кредитом в
розмірі 14,5% процентів річних від
непогашеної суми кредиту.

Згідно з кредитним договором
позичальник сплачує разову комісію за
надання кредиту в розмірі 2% процентів
від початкової суми кредиту.

Згідно з кредитним договором
позичальник щомісячно сплачує комісію
за управління кредитом в розмірі 0,19%
від початкової.

18 травня 2012 року між ТОВ «Простофінанс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю відповідно до
якого ТОВ «Кредитні ініціативи»
зобов'язувалось передати грошові кошти
в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а
ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось
відступити ТОВ «Кредитні ініціативи»
свої права грошових вимог до боржників
за кредитним договором.

ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено
право грошової вимоги за кредитним
договором №4 від 02 вересня 2008 року
ТОВ «Кредитні ініціативи», що
підтверджується актом
приймання-передачі кредитного
портфелю від 18 травня 2012 року,
складеного 25 червня 2012 року, витяг з
якого приєднаний до матеріалів справи,
де під №3904 зазначено кредит ОСОБА_2

Боржник ОСОБА_2 була письмово
повідомлена про заміну кредитора у
зобов'язанні рекомендованим листом від
1 листопада 2013 року (а.с. 23-24).

ОСОБА_2 порушила зобов'язання за
кредитним договором, в зв'язку з чим її
заборгованість за кредитним договором
№4 від 02 вересня 2008 року станом на
10 вересня 2013 року становить - 117 712
грн. 91 коп., з яких 58 691 грн. 54 коп. -
заборгованість по тілу кредиту; 32 708
грн. 90 коп. - заборгованість за
відсотками за користування кредитом; 6
809 грн. 60 коп. - комісія; 19 502 грн. 87 коп. -
розмір неустойки.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ТОВ «Кредитні
ініціативи» судом першої інстанції
залишено поза увагою заяву відповідача
про застосування строку позовної
давності до вимоги про стягнення
неустойки (штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стягнення неустойки, обмежується
останніми 12 місяцями перед зверненням
кредитора до суду, а починається з дня
(місяця), з якого вона нараховується, у
межах строку позовної давності за
основною вимогою.

В матеріалах справи міститься заява
ОСОБА_2 (а.с.38) про застосування строків
позовної давності до вимоги про
стягнення неустойки (штрафу), а тому до
вказаної вимоги ТОВ «Кредитні
ініціативи» має бути застосовано
спеціальну позовну давність.

Виходячи з розрахунку заборгованості,
наданого позивачем сума неустойки
(штрафу), що підлягає стягненню з
відповідача становить 325,48 грн. * 12 = 3905,76
грн.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем було
порушено свої договірні зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого суду, оскільки він
узгоджується з матеріалами справи та
нормами чинного законодавства.

Доводи апелянта про невірний
розрахунок заборгованості, наданий ТОВ
«Кредитні ініціативи» не відповідають
матеріалам справи.

Так, відповідно до п. 7.2 кредитного
договору №4 від 2 вересня 2008 року у
випадку невиконання або неналежного
виконання позичальником грошових
зобов'язань щодо сплати щомісячних
платежів, кредитодавець має право
вимагати від позичальника сплати
неустойки (штрафу) в розмірі 20% від
повною суми щомісячного платежу.

Відповідно до графіка платежів
(додаток №1 до кредитного договору»
(а.с. 8) повна сума щомісячних платежів
становить 1627,41 грн., а тому неустойка
(штраф), що підлягає стягненню за
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати щомісячних платежів, становить
325,48 грн.

Доводи апелянта про застосування ТОВ
«Кредитні ініціативи» підвищеної
відсоткової ставки спростовуються
розрахунком заборгованості, наданого
позивачем, з якого вбачається, що
відсоткова ставка за кредитом
становить 14,5 %.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_2 не було надано суду
альтернативного розрахунку
заборгованості, який вона вважає
правильним.

Крім того, апелянтом не оскаржувались
дії ТОВ «ПростоФінанс» щодо підвищеня
відсоткової ставки за користування
кредитними коштами.

Безпідставними є твердження апелянта
про відсутність повноважень
представника ТОВ «ПростоФінанс» на
укладення кредитного договору від
імені юридичної особи, а також
відсутність у договорі відомостей про
реєстрацію товариства в якості
фінансової установи.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

ОСОБА_2 не ставилось питання про
недійсність кредитного договору
№4 від 2 вересня 2008 року, а тому
вказаний договір слід вважати таким, що
підлягає до виконання як дійсний
правочин.

Доводи апелянта щодо відсутності акта
приймання-передачі кредитного
портфеля, що виключає перехід прав
кредитодавця до ТОВ «Кредитні
ініціативи» були спростовані
позивачем, який надав суду копію витягу
з вказаного акта від 25 червня 2012 року,
який підтверджує права нового
кредитора у зобов'язанні.

Крім того, безпідставними є доводи
апелянта щодо незастосування судом
першої інстанції строків позовної
давності до основної вимоги позивача.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 не подавалось заяви про
застосування строків позовної
давності до основної вимоги.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про відсутність підстав для
застосування строків позовної
давності до основної вимоги.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 216 ЦК України якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Таким чином, доводи апелянта щодо
неповідомлення її про зміну кредитора
не можуть розглядатись судом як
підстави для звільнення її від
виконання своїх договірних обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 не виконувались свої договірні
зобов'язання ні на користь старого, ні
на користь нового кредитора.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування чи зміни
рішення, якщо таке порушення призвело
до неправильного вирішення справи.
Зокрема, порушення вимог статті 59 ЦПК
України щодо допустимості засобів
доказування, необґрунтована відмова
суду в задоволенні клопотання осіб, які
беруть участь у справі, у дослідженні
доказів (стаття 60 ЦПК України),
порушення вимог статті 215 ЦПК України
щодо змісту рішення суду тощо.

Апеляційний суд ухвалює рішення про
зміну рішення суду першої інстанції у
випадку, якщо помилки у неправильно
прийнятому рішенні можливо усунути без
його скасування, не змінюючи суть
рішення, і вони стосуються окремих його
частин, зокрема у разі виправлення
помилок суду першої інстанції щодо
розміру суми, що підлягає стягненню,
розподілу судових витрат тощо. Якщо
помилки у такому рішенні стосуються
фактичної сторони справи чи правового
обґрунтування рішення, то їх усунення
необхідно вважати також зміною
рішення, тому апеляційний суд не
повинен усувати такі помилки ухвалою
із зазначенням про залишення рішення
без змін з його уточненням чи
доповненням.

У разі ухвалення нового рішення або
зміни рішення суд апеляційної
інстанції в мотивувальній частині
рішення дає оцінку доказам, що наявні в
матеріалах справи, а також новим
доказам, якщо вони досліджувалися, в їх
сукупності за правилами, встановленими
статтею 212 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, внаслідок
порушення норм матеріального та
процесуального права, судом першої
інстанції допущено помилки у рішенні в
частині визначення суми неустойки, а
відповідно й заборгованості, що
підлягає стягненню та розподілу
судових витрат, яке відповідно до ст. 309
ЦПК України підлягає зміні, так як їх
можна усунути, не змінюючи суть
рішення.

Так, враховуючи, що колегія суддів
прийшла до висновку, що розмір
неустойки у межах строку позовної
давності складає 3905,76 грн., то
відповідно загальний розмір
заборгованості за кредитним договором
складає 102 115,80 грн, а судові витрати, що
підлягають компенсації згідно з ч.1 ст.
88 ЦПК України - 1021,15 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 12 лютого 2014 року -
змінити.

Зменшити розмір заборгованості, що
підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
за кредитним договором №4 від 2
вересня 2008 року з 117 712,91 грн. до 102 115,80
грн. та суму судових витрат з 1177,13 грн.
до 1021,15 грн.

В іншій частині заочне рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 12 лютого 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
О.Ю. Кузнєцова

Судді
Г.Л. Карпушин

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: