АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 12 вересня 2014 року по справі за
заявою ОСОБА_2, заінтересована особа -
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу,

встановила:

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 12 вересня 2014 року заяву
ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу залишено без розгляду
на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
її незаконність та необґрунтованість.

Вказувала, що ОСОБА_3 в своїй заяві та
поясненнях підтвердив факт спільного
проживання однією сім'єю в період з 2004 -
2014 р.р., тому посилання суду на те, що
заінтересована особа не визнав заяву
про встановлення факту є
необґрунтованими та спростовуються
його поясненнями. В заяві заявником не
ставилась вимога про поділ майна
подружжя чи будь-яка інша вимога з
приводу права. В заяві ставилось
питання про встановлення юридичного
факту.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 та
її представник ОСОБА_4 підтримали
апеляційну скаргу та просили
задовольнити; представник
заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_5
вважав доводи апеляційної скарги
безпідставними та просив залишити
ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Звертаючись до суду з даною заявою,
ОСОБА_2 посилалась на те, що у період з
січня 2004 року почала проживати, вести
спільне господарство в квартирі за
адресою АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_3, з яким
проживала до 13.01.2014 року. Під час
спільного проживання у них народилась
дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Необхідність встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу виникла у зв'язку з
тим, що протягом сумісного проживання з
ОСОБА_3 заявник внесла вагомий вклад у
спільний бюджет, але жодних угод з
приводу користування та розпорядження
майном між ними не укладено.
Встановлення зазначеного факту має
безпосередні правові наслідки в
частині користування та розпорядження
спільним сумісним майном, і може
гарантувати захист прав та інтересів
заявника у подальшому.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 12
вересня 2014 року про залишення цієї
заяви без розгляду, суд керувався
положеннями ст. 256 ЦПК України, та
виходив з того, що наведені
заінтересованою особою ОСОБА_3 у заяві
обставини свідчать про наявність між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спору щодо майна (
квартири), який підлягає вирішенню в
порядку позовного провадження.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
вважає його законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 256 ЦПК
України, суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення факту, перелічені у
частині першій цієї статті, в тому
числі проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу, а також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Частиною 4 ст. 256 ЦПК України
передбачено, що якщо під час розгляду
справи буде виявлено спір про право,
суд залишає заяву без розгляду.

Статтею 259 ЦПК України
встановлено, що у рішенні суду повинно
бути зазначено мету встановлення
факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31.05.1995
року «Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення;

- заявник не має іншої
можливості одержати або відновити
загублений чи знищений документ,
який посвідчує факт, що має юридичне
значення;

- встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Разом з тим, ні заява ОСОБА_2, ні
апеляційна скарга не містять
посилання на те, які конкретні правові
наслідки породжує встановлення
юридичного факту проживання її та
ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, натомість ОСОБА_2 вказує, що це
буде гарантувати захист її прав та
інтересів у подальшому, при цьому
посилаючись на положення ст. 74 СК
України щодо виникнення права
користування та розпорядження
спільним сумісним майном.

Отже, з урахуванням змісту заяви
ОСОБА_3, вбачається, що встановлення
даного факту заявнику необхідне для
вирішення у подальшому майнового
спору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є
безпідставними та суперечать нормам
процесуального права, оскільки факти,
що підлягають встановленню судовим
рішенням , повинні мати юридичне
значення, тобто від них мають
безпосередньо залежати виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав заявника.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи, судом належним чином врахована
і заява ОСОБА_3, який посилається на те,
що з 09.12.2012 року він з ОСОБА_2 спільно не
проживає, заявник чинить йому
перешкоди у користуванні квартирою, не
віддає йому одяг, намагається
помістити до психіатричного закладу.

Отже, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
правильність постановленої ухвали не
впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала суду
постановлена з додержанням норм
процесуального права, підстав для її
скасування не вбачається, тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Подільського районного
суду м. Києва від 12 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: