22-ц/775/1005/2014(м)
інстанції Кацаренко І.О.
Суддя-доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року
м.
Маріуполь

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого Кочегарової
Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г.,
Баркова В.М.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новоазовського районного суду
Донецької області від 4 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про припинення права на частку у
спільному майні,

в с
т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивачка
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4
та просила припинити її право
власності на 1/2 частиною жилого
будинку АДРЕСА_1, стягнути з неї на
користь ОСОБА_4 вартість 1/2 частини
будинку з господарськими спорудами;
визнати за нею, ОСОБА_3, право власності
на 1/2 частину жилого будинку та
вирішити питання про судові витрати. У
зв'язку з тим, що ОСОБА_4 9 грудня 2013 року
подарувала свою частину будинку сину -
ОСОБА_2, позивачка пред'явила до нього
ті ж самі вимоги.

Рішенням Новоазовського
районного суду Донецької області від 4
червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено. Припинено право власності
ОСОБА_2 на 1/2 частину жилого будинку
АДРЕСА_1 з господарськими спорудами до
нього. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 (одну другу) частину
жилого будинку АДРЕСА_1 з
господарськими спорудами з
виділенням цієї частки будинку
ОСОБА_3 в натурі. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 грошову компенсацію
вартості 1/2 частини жилого будинку
АДРЕСА_1 в сумі 50120 грн. 50 коп. Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 500 грн. 57 коп.
судового збору і 1 800 грн. - витрат на
проведення судових експертиз, а всього
2 300 грн. 57 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 в
дохід держави 64 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, у
позові ОСОБА_3 відмовити, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_5, які просили задовольнити
апеляційну скаргу, заперечення ОСОБА_3
та її представника ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з відмовою ОСОБА_3 у позові, за таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають з
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Вказане судове рішення
зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
на підставі договору дарування від 16
жовтня 2013 року, є власницею 1/2 частини
жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

На підставі договору
дарування від 09 грудня 2013 року, ОСОБА_2
є власником 1/2 частини жилого будинку
АДРЕСА_1 з надвірними спорудами до
нього (а.с.82-84).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 06
грудня 2013 року, розділити будинок
АДРЕСА_1 між співвласниками, відповідно
належним їм часткам у домоволодінні, а
саме по 1/2 частці, не можливо згідно ДБН
В.3.2.2-2-2009 «Жилі будинки. Реконструкція і
капітальний ремонт» і ДБН В.2.2.-15-2005
«Жилі будинки. Основні положення»,
оскільки площа, яка припадає на
ідеальну 1/2 частку, менше мінімальної
площі (30 кв.м), яка регламентується
нормами (а.с.31-32).

Згідно звіту про незалежну
експертну оцінку вартості
домоволодіння з усіма надвірними
будівлями і спорудами, яке розташоване
у АДРЕСА_1, ринкова вартість його цілої
частини становить 100 241 грн., а найбільш
вирогідна ринкова вартість його 1/2
частини становить 50 120,50 грн. (а.с.33-57).

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 про припинення права власності
ОСОБА_2 на 12 частку спірного будинку,
суд першої інстанції виходив з того, що
саме позивачка першою звернулася до
суду з позовом про припинення права
власності на частку в спільному майні,
вона ініціювала проведення судової
будівельно-технічної експертизи,
внесла на депозитний рахунок вартість
12 частки жилого будинку, яка належить
ОСОБА_2, щоб компенсувати останньому її
вартість в грошовому вираженні, це
припинення права власності не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім ' ї.

Однак, з висновками суду
погодитися не можна.

Відповідно до вимог частини
першої статті 365 ЦК України право особи
на частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо: 1)
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім ' ї.

Тобто, для припинення права особи на
частку у спільному майні необхідно
встановити наявність будь-якої з
обставин, передбачених пунктами 1-3
частини першої статті 365 ЦК України за
умови, що таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї та попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Висновок про істотність шкоди,
яка може бути завдана співвласнику,
вирішується в кожному конкретному
випадку, з урахуванням обставин справи
та особливостей об'єкта, який є
спільним майном.

Відповідно ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Виходячи з принципу
процесуальної рівноправності сторін і
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (п. 27 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року № 2 "Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції").

Як вбачається з матеріалів
справи, 12 частина будинку АДРЕСА_1
належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
30 квітня 1994 року. 16 жовтня 2013 року
ОСОБА_7 подарувала цю частину будинку
своїй доньці ОСОБА_3 (а.с.7).

Інша, 12 частка будинку,
належала ОСОБА_4, також на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 30 квітня 1994 року, яка 9
грудня 2013 року оформила договір
дарування належної їй частки сину
ОСОБА_2

За висновком
будівельно-технічної експертизи від 6
грудня 2013 року поділ будинку між
співвласниками, а саме, по 12 частці
кожному, не можливий. Питання щодо
поділу земельної ділянки, на якій
розташовано будинок було вирішено
рішенням Безіменської сільської ради
28 грудня 1998 року та визначено про поділ
земельної ділянки з виділенням
ОСОБА_4 550 кв.м., ОСОБА_7 - 600 кв.м.(а.с.133-134).

Згідно із рішенням
Новоазовського районного суду
Донецької області від 18 січня 2010 року
за позовом ОСОБА_4, судом було
визначено порядок користування
спірним будинком і вирішено виділити у
користування позивачці квартиру № 1, а
саме, житлові кімнати літ.2 площею 5,0
кв.м, літ.3 площею 6,9 кв.м., 12 частку кухні
літ.1 площею 4,8 кв.м., 12 частку сіней
літ.А. За цим же рішенням ОСОБА_7
виділено у користування квартиру № 2, а
саме, житлову кімнату літ.4 площею 13,2
кв.м.,12 частку кухні літ.1 площею 4,8 кв.м.,
12 частку сіней літ.А. Рішенням
апеляційного суду Донецької області
від 22 червня 2010 року зобов'язано ОСОБА_4
провести у будинку АДРЕСА_1
переобладнання : закласти дверний
отвір між кімнатами 4 і 3 та обладнати
дверний отвір між кімнатами 2 і 3
(а.с.117-118).

Не погоджуючись із рішенням
про позбавлення його права на частку
спірного будинку, ОСОБА_2 в
апеляційному суді послався на те, що
він іншого житла на праві власності не
має, вимушений тимчасово знімати
квартиру в м.Маріуполі, будь-яких
неприязних відносин з позивачкою у
нього не виникало, а суперечки
стосовно користування будинком були
між колишніми власниками - ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 (рідні сестри) Після ухвалення
судового рішення про встановлення
порядку користування будинком між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.117) він, на
виконання судового рішення, провів у
будинку переобладнання - заклав
дверний отвір та облаштував новий, в
будинку триває ремонт. Частини будинку
відокремлені, мають окремі входи на
земельну ділянку.

Цих обставин ОСОБА_3 в суді
апеляційної інстанції не заперечувала
та не спростувала.

Крім того, колегія не може не
врахувати того, що частка ОСОБА_2 у
спірному будинку - 12, не є незначною, а
тому, погодитися з висновком суду, що
припинення його права на частку
будинку, оскільки це не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім ' ї, не можна. При
цьому, колегія суддів враховує, що за
договором дарування від 9 грудня 2013
року передбачено, що за
ОСОБА_4(дарувальником) зберігається
право проживання у 12 частці
відчужуваного житлового будинку до її
смерті (п.14 договору).

За таких обставин, висновки
суду першої інстанції про наявність
підстав для припинення права власності
ОСОБА_2 на 12 частку будинку АДРЕСА_1 не
відповідають фактичним обставинам
справи, що є підставою для скасування
судового рішення про припинення права
власності ОСОБА_2 на 12 частку будинку
та відмови ОСОБА_3 у позові.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Тому, висновки суду
апеляційної інстанції, щодо
незаконності судового рішення,
зроблені з урахуванням доводів скарги
ОСОБА_2

Оскільки колегія суддів
дійшла висновку про скасування
рішення суду першої інстанції, є
необхідність зобов'язати
Територіальне управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області виплатити ОСОБА_3 кошти в сумі
50 120 грн. 50 коп., які нею були внесені на
рахунок ТУ ДСА України в Донецькій
області в рахунок частки ОСОБА_2
(а.с.107).

На підставі ч.5 ст.88 ЦПК
України, у зв'язку з задоволенням
апеляційної скарги ОСОБА_2, апеляційний
суд вважає необхідним стягнути з
ОСОБА_3 судовий збір на користь
відповідача в розмірі 250,60 грн.(50
120,50:100х50% (а.с.107,146).

У зв'язку з ухваленням рішення
та вирішенням спору, відпали підстави
для прийняття заходів забезпечення
позову, які були прийняті ухвалою
апеляційного суду Донецької області 16
липня 2014 року у вигляді заборони ОСОБА_2
проводити відчуження 12 частки
житлового будинку номер АДРЕСА_1 з
господарськими спорудами до нього,
тому ці заходи забезпечення позову
підлягають скасуванню.

Керуючись п.2 ч.1. ст.307, ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Новоазовського
районного суду Донецької області від 4
червня 2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
припинення права на частку у спільному
майні відмовити.

Зобов'язати Територіальне
управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області
виплатити ОСОБА_3 кошти в сумі 50 120 грн.50
коп. (п'ятдесят тисяч сто двадцять грн.50
коп.), які знаходяться на депозитному
рахунку ТУ ДСА України в Донецькій
області - розрахунковий рахунок у
Банку УГК в Донецької області №
1000, код ОКПО 26288796, МФО 834016.

Стягнути з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_4, ІНН НОМЕР_2 тел. НОМЕР_3)
на користь ОСОБА_2 у відшкодування
судового збору 250,60 грн.

Скасувати заходи забезпечення
позову у вигляді заборони ОСОБА_2
проводити відчуження 12 частки
житлового будинку номер АДРЕСА_1 з
господарськими спорудами до нього,
застосовані ухвалою апеляційного суду
Донецької області 16 липня 2014 року.

Рішення набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.М.Кочегарова

Судді:
Т.Г.Ігнатоля

В.М.Барков