АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/796/7045/2014
Головуючий у 1 інстанції - Плахотнюк К.Г.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Шиманського В.Й., Гаращенка
Д.Р.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 28 березня 2014 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про стягнення суми
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 листопада 2009 року АКІБ
«УкрСиббанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
процентів нарахованих за користування
кредитом та пені.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 28 березня 2014 року
позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь ПАТ «Дельта Банк» 2567482,52 грн.
Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідачі подали апеляційні скарги
та посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
просили рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначали, що Законом України №1822-У1
від 21 січня 2010 року «Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
заборонено фінансовим установам в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентів та інших платежів,
передбачених кредитним договором, а
також забороняється вимагати
дострокового погашення несплаченого
боргу за кредитами та розривати в
односторонньому порядку укладені
кредитні договори.

Крім того, ОСОБА_3 в договірних
кредитних відносинах з позивачем ПАТ
«Дельта Банк» не перебував і не
перебуває. Отже нараховувати процентні
платежі та інші нарахування по
заборгованості позивач не мав права, а
тим більше претендувати на їх
стягнення, в тому числі і достроково.

Посилались на те, що суд не мав права
стягувати з поручителя суму
заборгованості за кредитним договором,
оскільки відповідно до ст.559 ЦК України
договір поруки припинив свою дію,
оскільки відбулися зміни у
зобов'язанні без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшився обсяг
зобов'язань поручителя.

Крім того, зазначали, що представництво
позивача не було підтверджено
відповідними довіреностями, а також
кредитор не підтвердив відповідно до
ст.2 Закону України «Про банк і
банківську діяльність» наявність
банківських ліцензій на право вимагати
сплати коштів в іноземній валюті.

Посилаючись на те, що суд не мав права
застосовувати до правовідносин між ПАТ
«Дельта Банк» та відповідачами ті ж
правові відносини, які існували між
відповідачами та АКІБ «УкрСиббанк».

Апелянти вказували, що ПАТ «Дельта
Банк» ставши правонаступником ПАТ
«УкрСиббанк» 08 грудня 2011 року не
направив заяви про підтримання позову
та не уточняв позовні вимоги включно до
07 березня 2014 року, а ПАТ «УкрСиббанк»
пред'явив позов 17 листопада 2009 року і
ставив питання про стягнення
заборгованості саме на цей день, а тому
позивач пропустив строк позовної
давності щодо стягнення коштів в
період до 07 березня 2011 року.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду проти
доводів скарг заперечувала, просила
рішення суду залишити без змін.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, належним чином повідомлені
про місце і час судового засідання, а
тому колегія суддів дійшла висновку
про можливість розгляду справи у їх
відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг
колегія суддів вважає, що скарги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов суд виходив з
невиконання відповідачами умов
договору кредиту та поруки.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Статтями 553 та 554 ЦК України
передбачено, що поручитель поручається
перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку, відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року
між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір
про надання споживчого кредиту
№0, згідно якого банк надав
позичальнику 15300 доларів США, які він
зобов'язався повертати згідно графіку,
але не пізніше 25 грудня 2028 року.

25 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_2 було укладено договір поруки
№169217 за умовами якого, остання
зобов'язалася відповідати перед
кредитором за невиконання ОСОБА_3 усіх
його зобов'язань в повному обсязі.

24 квітня 2013 року за клопотанням ПАТ
«УкрСиббанк» до участі у справі в
якості позивача судом залучено
правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» - ПАТ
«Дельта Банк».

07 березня 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
подано заяву про уточнення позовних
вимог, відповідно до якої позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідачів заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту №0, яка станом на 05
березня 2014 року становить 264032,92 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 05
березня 2014 року становить 2567482,52 грн.

АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої
зобов'язання, надавши відповідачу
кредитні кошти в повному обсязі.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимог за
кредитами за яким продавець
погоджується продати (відступити)
права вимоги за кредитами та передати
їх покупцеві, а покупець цим
погоджується придбати права вимоги за
кредитами та прийняти їх та сплатити
ціну купівлі.

ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»
оформлюючи договір купівлі-продажу
прав вимог за кредитами не
обумовлювали ніяких змін, щодо обсягу
прав і обов'язків, які за договорами
перешли до нового кредитора, тож до
останнього перешли права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існувати на момент переходу
цих прав, включаючи встановлені
договором правила щодо валюти
зобов'язання.

ПАТ «Дельта Банк» 14 лютого 2014 року та 04
березня 2014 року відповідачу ОСОБА_3
були направлені повідомлення - вимоги
про добровільне погашення
заборгованості.

Проте, відповідачі не вчинили жодних
дій, які свідчили б про їх намір у
добровільному порядку сплатити
прострочену заборгованість за
кредитним договором

Станом на 05 березня 2014 року
заборгованість за кредитним договором
становить 264032,92 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 05 березня 2014 року
становить 2567482,52 грн. та складається із
заборгованості по тілу кредиту у
розмірі 149915,18 доларів США (еквівалент
1457790,20 грн.) та заборгованості за
відсотками у розмірі 114117,74 доларів США
(еквівалент 1109692,32 грн.).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з аргументованим
висновком суду першої інстанції про те,
що умови договору боржником не
виконуються належним чином, а
відповідач ОСОБА_2 як поручитель,
повинна відповідати перед банком в
тому ж обсязі, що і відповідач ОСОБА_3
включаючи сплату основного боргу,
відсотків та пені.

Доводи апеляційних скарг про те, що
позивач не має права нараховувати
проценти та інші нарахування по
заборгованості за кредитом та
стягувати кошти за зобов'язанням
відповідачів в іноземній валюті так як
у позивача не було ліцензії на
здійснення валютних операцій колегія
суддів відхиляє, оскільки
відповідачами не надано належних
доказів на підтвердження вказаних
обставин.

Крім того, ліцензія на здійснення
операцій з валютними цінностями
необхідна при укладенні кредитного
договору, а між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» 08 грудня 2011 року було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимог за кредитами.

Договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08 грудня 2011 року не
встановлено обмежень, щодо обсягу
переданих прав, а тому до нового
кредитора перешли всі права первісного
кредитора у зобов'язанні і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав і
не передбачено внесення змін до
кредитного договору та договору
поруки.

Тобто, належним виконанням
зобов'язання з боку відповідачів є
повернення кредиту в строки, у розмірі
та у валюті, визначеними кредитним
договором.

Посилання апелянтів на те, що договір
поруки припинив свою дію колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
як вбачається з матеріалів справи
зміна основного зобов'язання не
відбувалася і обсяг відповідальності
відповідачів не збільшувався.

А тому відповідач ОСОБА_2 як поручитель,
відповідає перед позивачем у тому ж
обсязі, що і відповідач ОСОБА_3
включаючи сплату основного боргу та
відсотків.

Апеляційна інстанція погоджується з
аргументованим висновком суду першої
інстанції про те, що заміна кредитора у
зобов'язанні за договором
купівлі-продажу прав вимоги є
правомірна не ускладнює та не змінює
становища відповідачів, щодо виконання
зобов'язань за договором про надання
кредиту.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про
невірність проведеного банком
розрахунку, апелянти не спростували
надані позивачем докази, не
представили свого розрахунку, який би
давав підстави до з'ясування
зазначених обставин, що чітко
передбачено ст.ст.57, 58, 60 ЦПК України.

Твердження апелянтів щодо пропуску
позивачем строку позовної давності про
стягнення заборгованості по 07 березня
2011 року є безпідставними, оскільки АКІБ
«УкрСиббанк» звернувся до суду з
позовом в листопаді 2009 року, а подача
ПАТ «Дельта Банк» заяви про уточнення
позовних вимог в 2014 року та зміна ПАТ
«УкрСиббанк» на його процесуального
правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у 2013
році не свідчить про пропуск позивачем
строку позовної давності.

Доводи апеляційних скарг про те, що
позивач не має права достроково
вимагати погашення всієї суми кредиту,
колегія суддів відхиляє, оскільки
частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено,
що якщо договором встановлений
обов'язок позивальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього кодексу.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, виходячи із засад добровільності
укладення договору, що підтверджено
його підписанням, зокрема,
відповідачами, колегія дійшла висновку
про порушення умов договору з боку
боржника та поручителя, а тому суд
дійшов цілком законного висновку про
необхідність задоволення позову,
виходячи з його доведеності та
обґрунтованості.

Проте, вирішивши правильно спір по
суті, суд першої інстанції допустив
порушення норм процесуального права
при вирішенні питання про розподіл
судових витрат, стягнувши понесені
позивачем витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3564 грн. солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, так як стаття 88 ЦПК
України не передбачає солідарного
стягнення судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Оскільки даний спір вирішено на
користь позивача, позов задоволено, а
тому судові витрати, понесені
позивачем, повинні бути відшкодовані
відповідачами в рівних частинах.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що рішення суду першої
інстанції в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Дельта Банк» судового збору в
розмірі 3564 грн. необхідно змінити та
стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в
розмірі по 1782 грн. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційні скарги відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 28 березня 2014 року в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2
на користь публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» судових
витрат по сплаті судового збору в
розмірі 3564 грн. - змінити, виклавши
абзац третій резолютивної частини
рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 на користь публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
судовий збір в розмірі
по 1782 грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: