Номер провадження: 22-ц/785/8454/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 30 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визначення способів участі у
вихованні дитини, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
Відділ опіки та піклування Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради про стягнення аліментів
на утримання дитини та додаткових
витрат, позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визначення способів участі у вихованні
дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
посилаючись на те, що він є його
батьком. Його мати ОСОБА_3 разом з сином
проживають окремо від позивача, однак
вони не можуть дійти згоди щодо способу
його участі у вихованні дитини та
спілкуванні з сином.

ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним та просила про стягнення
аліментів на утримання дитини та
додаткових витрат, оскільки відповідач
добровільно кошти на утримання дитини
не надає. Крім того, просила позбавити
його батьківських прав, посилаючись на
те, що відповідач жодного з покладених
на нього законом обов'язків як батька
не виконує, не бере педагогічної,
матеріальної, грошової, посильної
трудової, або будь-якої іншої участі у
вихованні сина.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 30.07.2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено. Частково
задоволено зустрічний позов ОСОБА_3
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в твердій
грошовій сумі у розмірі 1000 грн., але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з
22.01.2014 року до досягнення ОСОБА_4
повноліття, тобто до 11.06.2017 року;
додаткові витрати на дитину в розмірі
2625 грн. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських
прав відносно його сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання щодо
судових витрат. В задоволені іншої
частини позовних вимог за зустрічним
позовом - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення в частині відмови в
задоволенні його вимог та задоволення
вимог ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав скасувати, ухвалити
нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2,
визначити спосіб участі батька у
вихованні дитини, задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 про
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно його сина відмовити.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що 17.10.2008 року в
Першому Приморському відділі
реєстрації актів громадського стану
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб,
актовий запис № 863.

Від шлюбу у них народився син, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 11.04.2012 року, яке набрало
законної сили 11.04.2012 року, шлюб,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
розірвано, дитина проживає разом із
матір'ю.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів та додаткових витрат на
дитину не оскаржено.

Задовольняючи позов про позбавлення
батьківських прав, суд першої
інстанції виходив з того, що з 2013 року
ОСОБА_2 жодного з покладених законом на
батьків обов'язків не виконує, не бере
педагогічної, матеріальної, грошової,
або будь-якої іншої участі у вихованні
свого сина, що свідчить про ухилення
від виконання батьківських обов'язків.

Проте погодитися із таким висновком
суду не можна.

Позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Вбачається з матеріалів справи, що
ініціатором спору став ОСОБА_2, який
посилався на наявність перешкод у
зустрічах із дитиною через наполягання
колишньої дружини на спілкуванні із
дитиною за її особистої участі за
наявності між ними вкрай конфліктних
відносин, що піддає сумніву доводи
ОСОБА_3 про байдужість відповідача до
долі спілкування із дитиною.

Факт конфліктних відносин між
сторонами, зустрічі яких призводять
навіть до бійок, підтверджений
представником ОСОБА_3 в судовому
засіданні апеляційної інстанції, який
пояснив, що при зустрічах сторони не
можуть дійти порозуміння, і ОСОБА_2
застосовував насилля до колишньої
дружини.

Суд першої інстанції висновок про
позбавлення батьківських прав
обґрунтував посиланням на письмові
пояснення вихователів та лікарів, а
також свідків, при цьому не зазначив,
які саме повідомлені ними відомості
свідчать про ухилення від виконання
батьківських обов'язків, не надав
оцінки тому, наскільки повідомлені
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
відомості про те, що ОСОБА_2 не проживає
із сім'єю, можуть об'єктивно свідчити
про ухилення від батьківських
обов'язків (а.с.21-24), наскільки відомості
про те, що дитину за час перебування в
дитячому садку батько забирав лише
один раз (а.с.26), та не супроводжував до
логопеда (а.с.28), можуть бути доказом
саме винного та свідомого ухилення від
виконання батьківських обов'язків, при
тому, що подібні обставини можуть бути
ознакою і звичайного подружнього
життя, коли обов'язки по супроводу
дитини до садку чи лікарів за взаємною
згодою покладаються на одного з
подружжя.

Не міститься в рішенні суду оцінки
показів свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 з приводу їх безсторонності та
обізнаності про обставини виховання
дитини.

В позовній заяві позивачка зазначила
про ненадання допомоги дитині і
невиконання батьківських обов'язків з
червня 2013 року, рішення про позбавлення
батьківських прав ухвалене в липні 2014
року, що і з огляду на нетривалий строк
не може свідчити про наявність
об'єктивних ознак ухилення від
виконання від батьківських обов'язків
за наявності конфліктних відносин між
сторонами.

З висновку органу опіки та піклування
від 22.04.2012 року (а.с.109) вбачається, що під
час засідання ради опіки та піклування
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради 27.03.2014 року, на
якому вирішувалося питання щодо
доцільності позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовилася від
своєї заяви про позбавлення
батьківських прав, оскільки він є
гарним батьком та належним чином
виконує батьківські обов'язки, тому у
вирішенні питання орган опіки
покладається на розсуд суду.

Проте судом жодної оцінки судом
висновку органу опіки та піклування не
надано.

За таких обставин судом не повно
з'ясовані обставини справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, рішення суду в зазначеній
частині не відповідає вимогам
ст.ст.213,215 ЦК України, тому підлягає
скасуванню із ухваленням нового по
суті справи із відмовою у задоволенні
позову про позбавлення батьківських
прав з огляду на відсутність належних
та допустимих доказів свідомого,
винного ухилення ОСОБА_2 від виконання
обов'язків щодо виховання дитини.

Не приймаються до уваги доводи
апеляційної скарги про необхідність
скасування рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_2
про визначення порядку і способу
спілкування із дитиною, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою
матері, батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим для виконання. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

Таким чином, предметом судового
розгляду можуть бути вимоги одного з
батьків у разі невиконання іншим
рішення органу опіки та піклування,
ОСОБА_2 за вирішенням питання щодо
способу участі у вихованні дитини до
органу опіки та піклування не
звертався.

Статтею 19 СК України визначено способи
участі органу опіки та піклування у
захисті сімейних прав та інтересів, і
ОСОБА_2 не позбавлений права звернення.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позову ОСОБА_2, хоча і шляхом
неправильного обґрунтування, однак
оскільки це не призвело до
неправильного вирішення спору, то
рішення в цій частині підлягає
залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30 липня 2014 року в частині
задоволення позову ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав
скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав
відмовити, в решті рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: