Справа № 717/1608/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2014 року Кельменецький
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого - судді
Телешмана О.В.,

при секретарі
Попельницькій С.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Кельменці
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом, в якому просить: стягнути з
ОСОБА_1 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» 8377,88 грн. боргу та
судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1 викликався до суду в
порядку, встановленому ЦПК України,
проте в судове засідання не з'явився, а
подав заяву, в якій позов не визнав
повністю та просить застосувати строки
позовної давності.

Представник позивача Зюлковська Л.В.
подала до суду заяву, в якій просить
слухати справу в її відсутності.
Позовні вимоги підтримує повністю.

Судом досліджено такі інші докази:
розрахунок заборгованості за
договором б/н від 17.08.2007 року станом на
31.08.2014 року, копія заяви позичальника,
копія Умов та правил надання
банківських послуг, копія паспорта
громадянина України ОСОБА_1 серії
НОМЕР_1, копія довідки про включення до
ЄДРПОУ серії АА № 241170, копія свідоцтва
про державну реєстрацію юридичної
особи серії А01 №054809, копія банківської
ліцензії № 22 від 5 жовтня 2011 року, копія
витягу із статуту ПАТ КБ «ПриватБанк»,
тарифи обслуговування кредитки
«Універсальна»,виписка по особовому
рахунку ОСОБА_1

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», в подальшому
реорганізоване в публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 17
серпня 2007 року був укладений кредитний
договір. Згідно даного договору
відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в
розмірі 1600 гривень зі сплатою
відсотків у розмірі 1% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом та
11,83% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом при
простроченні платежів з кінцевим
терміном повернення 17.08.2008 року, що
стверджується копією анкети
позичальника( а.с.33). Отже, між позивачем
та відповідачем відповідно до ст. 1046
Цивільного кодексу України склалися
зобов'язальні правовідносини з приводу
позики грошей, тобто грошові
зобов'язання. Згідно даного договору
відповідач зобов'язався щомісячно
сплачувати відповідні платежі за цим
договором. Проте, станом на 17.08.2014 року
відповідач ОСОБА_1 не виконав свої
зобов'язання за договором, щодо оплати
частки боргу у встановлений договором
термін та не повернув позивачу
основний борг в сумі 1596,50 гривень, а
також прострочив заборгованість по
відсотках в сумі 5906,24 гривень.
Відповідно до умов договору
відповідачу нараховані штрафи: 500
гривень штрафу (фіксована частина), 375,14
гривень штраф (процентна складова).
Загальна сума нарахованої
заборгованості складає 8377,88 гривень.

Згідно ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Згідно ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Проте,
відповідач в порушення умов договору,
який згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України є обов'язковим до виконання, в
порушення ст. 525 Цивільного кодексу
України односторонньо відмовився від
своїх зобов'язань за цим договором,
порушив свої зобов'язання по
поверненню суми позики за цим
договором. Згідно ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив зобов'язання якщо
він не виконав його у строк
встановлений договором.

Вказані вище обставини стверджується
взаємним зв'язком доказів, досліджених
судом у їх сукупності. Дані докази є
належними та допустимими.

Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Представник позивача не змінював
позовні вимоги, та просить стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 8377,88
гривень. Відповідач ОСОБА_1 заявив про
застосування строків позовної
давності. Суд вважає, що в даному
випадку слід застосувати строки
позовної давності виходячи з
наступного. Так, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610 ЦК
України).Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк. При цьому в
законодавстві визначаються різні
поняття як "строк дії договору", так і
"строк (термін) виконання зобов'язання"
(статті 530, 631 ЦК України). Якщо в
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи,
сторони встановили як кінцевий строк
повернення кредиту - до 17.08.2008 року
(а.с.33) так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - щомісяця з 10 по 15 число.
Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у статті
1050 ЦК України. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу (частина друга
статті 1050 ЦК України). Про правові
наслідки порушення зобов'язання
боржником йдеться також у частині
першій статті 611, частині другій -
четвертій статті 612 ЦК України.

Як зазначалося вище, сторони
встановили строк виконання зобов'язань
зі щомісячним погашенням платежів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню у строк до 17.08.2008
року.

Таким чином, умовами договору
погашення кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів
визначено 2008 рік.

Отже, сторони встановили строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору. Таким чином, строк виконання
кожного щомісячного зобов'язання
згідно із частиною третьою статті 254 ЦК
України спливає 15 числа місяця. Перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок (стаття 253 ЦК України).
Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови в позові (частина четверта
статті 267 ЦК України). Цивільне
законодавство передбачає два види
позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). За загальним
правилом перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частина п'ята
статті 261 ЦК України). Для обчислення
позовної давності застосовуються
загальні положення про обчислення
строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК
України. При цьому початок перебігу
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, скільки з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (стаття 261 ЦК України). За
змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Судом установлено, що згідно з умовами
договору позичальник зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту
частинами (щомісячними платежами) у
розмірі та в строки, визначені
договором, і щомісяця сплачувати
проценти за користування кредитом, а
також сплатити пеню за порушення
строків повернення кредиту та
процентів за користування ним.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки умовами договору передбачені
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
отже і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення. Таким чином,
ураховуючи, що за умовами договору
погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
до 15 числа кожного місяця, то початок
перебігу позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Судом встановлено, що між сторонами був
укладений договір кредиту згідно якого
кінцевий термін повернення кредиту
встановлений 17.08.2008 року. Банк
звернувся до суду з позовом до
відповідача лише 25.09.2014 року, тобто з
пропуском строків позовної давності.

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. Відповідно до ч.1 ст.266 ЦК
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

Отже, аналізуючи умови договору сторін
і зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у разі
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів і
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення кожного чергового
платежу. Викладене узгоджується з
постановою Верховного Суду України від
19.03.2014 року по справі № 6-20цс-14,
реєстровий номер37908433).

Позивач в порушення ст.60 ЦПК України не
подав суду доказів, які підтверджують,
що сторони домовлялись про зміну
тривалості позовної давності, а також,
що відповідач вчиняв дії, що свідчить
про визнання ним свого боргу або іншого
обов'язку та не надав суду доказів
поважності причин пропущення строків
позовної давності.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведені вище обставини суд
вважає, що позовна заява Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню повністю і в позові слід
відмовити повністю в зв'язку із спливом
позовної давності, про застосування
якої заявив відповідач.

Враховуючи викладене вище, на підставі
ст. ст. ст.252-258,261,267,530,631,
509,525,526,530,551,598,599,611,612,625,629,1046 - 1050
Цивільного кодексу України, керуючись
ст. ст.3,8,10, 11,15, 60, 79, 88, ч.4 ст.169, 212- 216 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" відмовити повністю в
зв'язку із спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного
суду Чернівецької області через
Кельменецький районний суд. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя