Справа № 462/2092/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/6445/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
представника позивача - Зварича В.В.,

відповідача ОСОБА_3,
його представника - ОСОБА_4,

третьої особи
ОСОБА_5, її представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 10 червня 2014 року у справі за позовом
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5 про демонтаж
накриття, самочинно влаштованого перед
входом в існуючий сарай під літ. «Е»,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 10.06.2014 року
позов Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_3 демонтувати
накриття, самочинно влаштоване перед
входом в існуючий сарай під літерою
«Е».

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
Залізничної районної адміністрації
судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 19.08.2014 року заяву
відповідача ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення суду залишено без
задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову районної
адміністрації.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
справу було розглянуто у його
відсутності та без залучення до участі
у справі іншого співвласника будинку,
що позбавило їх можливості надати суду
докази на підтвердження тієї
обставини, що вказаний сарай разом із
накриттям за рішенням Залізничного
районного суду м.Львова від 17.10.2003 року
він отримав у користування в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_7, і його
будівництво було узаконено ще
розпорядженням виконавчого комітету
Залізничної районної адміністрації
від 26.06.1996 року №461. Вказує, що таке
накриття захищає приміщення від
негативних впливів атмосферних опадів
і не порушує архітектурних норм та
будівельних правил.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони відповідача в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони позивача та третьої особи,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 є одним із співвласників
будинку АДРЕСА_1, у користуванні якого
знаходиться сарай під літ. «Е».

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації №55 від 14.02.2014 року на
підставі висновку міжвідомчої комісії
від 04.02.2014 року та за заявою іншого
співвласника будинку - ОСОБА_5,
відповідача зобов»язано демонтувати
накриття, яке ним самочинно влаштоване
перед входом у цей сарай.

Спірна металева конструкція у формі
накриття влаштована відповідачем без
належного дозволу та без розробленого
і затвердженого у встановленому
законом порядку проекту, а також з
порушенням державних будівельних норм
та правил, на дотриманні яких наполягає
інший співвласник будинку ОСОБА_5

Відповідач вказаного вище
розпорядження в судовому порядку не
оскаржував і допущені ним порушення не
усунув, а тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
демонтаж самочинно влаштованого
металевого накриття, застосувавши до
спірних правовідносин норму ст.376 ЦК
України.

Посилання сторони апелянта на те, що
спірне накриття було влаштоване ще
попереднім власником будинку і
узаконене органом місцевого
самоврядування, є безпідставними,
оскільки на підставі наданих ними
доказів, а саме: рішення Залізничного
районного суду м.Львова від 17.10.2003 року
та розпорядження виконавчого комітету
Залізничної районної адміністрації
від 26.06.1996 року №461, - цей факт
встановити не можна.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, фактичні обставини
справи, давши належну оцінку доказам,
які є в матеріалах справи, застосував
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, під час розгляду справи
не допустив порушень процесуального
закону, які були підставою для
скасування чи зміни рішення, доводи
апеляційної скарги є необґрунтованими
і не спростовують висновків суду, а
тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду - залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 10 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.