У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П.,
Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О.,
Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Запорізької області від 28 серпня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), посилаючись на
невиконання судового рішення про
стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
від 08 вересня 2008 року № 249017-CRED,
звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення
у солідарному порядку з відповідачів 2
894 долари США заборгованості за
вказаним договором, яка виникла після
ухвалення зазначеного судового
рішення.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 червня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 28 серпня
2014 року рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 червня 2014 року скасовано
та ухвалено нове рішення про
задоволення позову.

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» 2 894 долари США, що
еквівалентно 40 197 грн 66 коп.,
заборгованості за кредитним договором
від 08 вересня 2008 року № 249017-CRED, із яких:
941,39 доларів США - заборгованість за
кредитом, 1 690,14 доларів США -
заборгованість за відсотками, 263,15
доларів США - штраф.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У поданій касаційній скарзі
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалене у справі
рішення апеляційного суду просить
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивач у суді не довів обставин, на
які посилався як на обґрунтування
своїх вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, апеляційний
суд виходив із того, що внаслідок
тривалого невиконання рішення суду про
стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
за ОСОБА_3 утворилась заборгованість у
сумі 2 894 долари США, яка підлягає
стягненню у солідарному порядку із
відповідачів як солідарних боржників.

Проте з такими висновками
апеляційного суду повністю погодитись
не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 08 вересня 2008
року між Закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 249017-CRED,
згідно з умовами якого банк надав
відповідачу кредит у розмірі 4 500
доларів США під 24 % річних за
користування кредитом, а останній
зобов'язався його повернути до
05 березня 2010 року.

Із метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 08 вересня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було укладено договори поруки, згідно з
умовами яких останні взяли на себе
зобов'язання відповідати перед банком
нарівні з позичальником як солідарні
боржники у випадку невиконання ОСОБА_3
зобов'язань за зазначеним кредитним
договором.

Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 03 листопада 2010 року у
справі № 2-9650/2010 стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
39 515 грн 38 коп. заборгованості за
кредитним договором від 08 вересня 2008
року № 249017-CRED,
розрахованої станом на 01 серпня 2010 року
(а. с. 28).

08 серпня 2012 року постановою
державного виконавця ВДВС
Мелітопольського МУЮ закінчено
виконавче провадження у даній справі
на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Обґрунтовуючи позов, ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилалось на те, що
ухваленням заочного рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 03 листопада 2010
року у справі № 2-9650/2010 про солідарне
стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
від 08 вересня 2008 року № 249017-CRED,
зобов'язання за вказаним договором не
припинилося, тому кредитор не
позбавлений права на отримання тіла
кредиту, процентів та інших штрафних
санкцій, передбачених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього кодексу,
зокрема, договорів та інших правочинів
(ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестають діяти в
разі його припинення з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України).

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Так, із матеріалів справи
вбачається, що строк дії кредитного
договору від 08 вересня 2008 року № 249017-CRED
закінчився 05 березня 2010 року.

У той же час, стягуючи з
відповідачів на користь банку 2 894
долари США заборгованості за вказаним
договором з урахуванням відсотків за
користування кредитом та штрафу,
апеляційний суд не звернув уваги на те,
що у 2010 році банк реалізував своє право
на пред'явлення вимоги до позичальника
та поручителів про виконання
зобов'язань за кредитним договором.
Наслідком такого звернення стало
ухвалення 03 листопада 2010 року
Мелітопольським міськрайонним судом
Запорізької області рішення, яким у
солідарному порядку стягнуто з
відповідачів на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 39 515 грн 38 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 08 вересня 2008 року № 249017-CRED. Вказана
заборгованість була розрахована
станом на 01 серпня 2010 року, тобто після
закінчення строку дії кредитного
договору.

Зазначене судове рішення виконано
у 2012 році.

Таке свідчить про те, що
зобов'язальні правовідносини сторін
договору в частині сплати тіла кредиту
та процентів припинилися у зв'язку із
закінченням строку дії договору та
виконанням судового рішення про
стягнення кредитної заборгованості.

У той же час, стягуючи на користь
позивача 2 894 долари США заборгованості
за кредитним договором, у тому числі
тіла кредиту, процентів та штрафу, на
порушення приписів ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув та не врахував, що після
закінчення строку дії кредитного
договору та у зв'язку з невиконанням
судового рішення про стягнення з
відповідачів заборгованості за
вказаним договором позикодавець має
право на відшкодування з боржника, який
прострочив виконання договірного
зобов'язання, лише 3 % річних від
простроченої суми відповідно до ст. 625
ЦК України, при цьому у нього відсутнє
право на відшкодування втрат внаслідок
інфляційного знецінення переданих
відповідачу кредитних коштів
відповідно до зазначеної норми права,
оскільки кредит було надано в
іноземній валюті.

З огляду на зазначене висновки
апеляційного суду про підставність
позову є передчасними.

Порушення апеляційним судом при
розгляді справи норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому ухвалене
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Запорізької області від 28 серпня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О. П. Касьян

Судді:
В. П. Гончар

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко

4

№ 6-37130св14

Головуючий у першій інстанції:
Пономаренко Л. Е.Доповідач: Остапчук Д.
О.