Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/1691/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Гуковій О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства КБ «ПриватБанк» на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 1 жовтня 2014
року у справі за позовом ПАТ КБ «
ПриватБанк» до ОСОБА_1, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маркет-Груп», приватного акціонерного
товариства «МТС- Україна», Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, Вересівської сільської
ради Житомирського району, Управління
Пенсійного Фонду України в
Житомирському районі, ОСОБА_2, третя
особа - відділ державної виконавчої
служби Житомирського районного
управління юстиції, про зобов'язання
звільнити майно з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
зазначив, що 15 квітня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений
кредитно-заставний договір, за умовами
якого останньому наданий кредит в сумі
11991, 36 доларів США, строком по 24 квітня
2013 року. В забезпечення виконання
позичальником зобов'язань у заставу
позивачеві був переданий автомобіль
Citroen Berlingo, 2003 року випуску, кузов №
НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

З огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 не
виконував умови договору щодо
своєчасного погашення боргу та сплати
відсотків за користування кредитними
коштами, рішенням Житомирського
районного суду від 16 листопада 2011 року
звернуто стягнення на вказаний
транспортний засіб шляхом його продажу
позивачем.

Під час виконання вказаного рішення
ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо, що 8
жовтня 2010 року, 9 червня 2011 року та 18
січня 2013 року відділом ДВС
Житомирського районного управління
юстиції на спірний автомобіль
накладений арешт.

Оскільки такі дії суперечать вимогам
законодавства та порушують права банку
на першочергове задоволення вимог за
рахунок вартості предмета застави,
позивач просив зобов'язати відділ
державної виконавчої служби
Житомирського районного управління
юстиції звільнити зазначений
автомобіль з-під арешту.

Рішенням Житомирського районного суду
від 1 жовтня 2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт, зокрема, зазначає, що
відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України даний позов
пред'явлений до боржника, а також
юридичних і фізичних осіб, в інтересах
яких був накладений арешт на переданий
в заставу автомобіль. Відділ ДВС
повинен брати участь у справі саме як
третя особа, а не відповідач. Зазначені
обставини залишились поза увагою суду
першої інстанції, що призвело до
помилкового висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Представник УПФУ в Житомирському
районі зазначила, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, оскільки
при вирішенні даного спору суд
правомірно відмовив у задоволенні
позову. Звільнення належного боржнику
автомобіля з-під арешту позбавить
можливості стягнути кошти на користь
держави.

Представник відділу ДВС Житомирського
районного управління юстиції вважає
апеляційну скаргу безпідставною,
оскільки накладення арешту на спірний
автомобіль здійснено на підставі норм
Закону України «Про виконавче
провадження».

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що накладення арешту на майно, яке
перебуває в заставі, порушує права ПАТ
КБ «ПриватБанк» на першочергове
задоволення своїх вимог шляхом
звернення стягнення на це майно. Проте,
зобов'язання третю особу - ВДВС
Житомирського районного управління
юстиції, звільнити з-під арешту
вказаний автомобіль не узгоджується з
положеннями цивільного процесуального
законодавства України.

Такий висновок відповідає вимогам
закону та грунтується на матеріалах
справи.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладений кредитно-заставний договір
№ZRZ0А800000003, за умовами якого останньому
наданий кредит в сумі 11991, 36 доларів США,
зі сплатою 12,0% річних, строком по 24
квітня 2013 року. В забезпечення
виконання позичальником зобов'язань у
заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» переданий
належний ОСОБА_1 автомобіль Citroen Berlingo,
2003 року випуску, кузов № НОМЕР_1,
державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до п.16.8 договору вартість
предмета застави на момент підписання
угоди становила 72215 грн.

Вказане обтяження було зареєстроване в
Державному реєстрі 21 квітня 2008 року
(а.с 5).

Кредитні кошти та відсотки не були
сплачені боржником у передбачені
договором строки.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 16 листопада
2011 року в рахунок погашення
заборгованості за вказаним договором в
сумі 14381,21 доларів США, що є
еквівалентним 113985 грн. 45 коп., звернуто
стягнення на переданий в заставу
автомобіль шляхом його продажу ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Наявний в матеріалах справи витяг з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна свідчить про те, що постановою
державного виконавця ВДВС
Житомирського районного управління
юстиції від 8 жовтня 2010 року накладено
арешт на спірний автомобіль, про що
цього ж дня були внесені відповідні
дані до реєстру.

Окрім того, постановою державного
виконавця ВДВС Житомирського
районного управління юстиції від 9
червня 2011 року накладено арешт на все
майно боржника. Вказане обтяження було
зареєстроване 18 червня 2011 року.

Також постановою державного виконавця
відділу ДВС Житомирського районного
управління юстиції від 18 січня 2013 року
накладено арешт на все рухоме майно
ОСОБА_1 22 січня 2013 року обтяження було
зареєстроване у Державному реєстрі.

Згідно з положеннями ст. 572 ЦК України
та ст. 1 Закону України «Про заставу», в
силу застави кредитор (
заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.

За правилами ст.14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» пріоритет
зареєстрованих обтяжень визначається
у черговості їх реєстрації, за
винятками, встановленими цим Законом.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Разом з тим, Законом України «Про
виконавче провадження» передбачена
можливість звернення стягнення на
заставлене майно.

Зокрема, відповідно до положень ч.3 ст. 54
вказаного Закону для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Аналогічні правила закріплені у ст. 52
Закону України «Про виконавче
провадження» в редакції, яка діяла до 9
березня 2011 року.

В судовому засіданні встановлено, що
заборгованість за кредитно-заставним
договором боржником не погашена.
Вартість переданого в заставу
транспортного засобу не перевищує
розмір боргу ОСОБА_1 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Отже, підстави для застосування
положень Закону України «Про виконавче
провадження», які передбачають
звернення стягнення на заставлене
майно, відсутні.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про те, що обтяження, яке
виникло на підставі
кредитно-заставного договору, є
пріоритетним, а тому позивач має
переважне право задовольнити свої
вимоги за рахунок реалізації спірного
автомобіля.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог,
враховуючи їх зміст та процесуальний
статус ВДВС Житомирського районного
управління юстиції, оскільки за
правилами ст. 35 ЦПК України третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог, не
може бути зобов'язана до виконання
певних дій, так як не є відповідачем у
справі і не несе обов'язків
відповідача, зокрема, у зобов'язанні
виконання певних дій.

Доводи представника апелянта про те, що
в даному випадку суд повинен був
ухвалити рішення про виключення
спірного автомобіля з-під арешту, не
зобов'язуючи при цьому відділ ДВС
вчиняти відповідні дії, є
безпідставним, оскільки за приписами
ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, підстави для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308,
313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 1 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча
Судді