Справа № 686/5015/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді
Бондарчука В.В.

секретаря
Потаніної О.О.,

з участю

представника позивача-відповідача
ОСОБА_1,

представників відповідача-позивача
ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

відповідачів
ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

третьої особи
ОСОБА_6,

представників третіх осіб
ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, які
діють у власних інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_10, Хмельницького
академічного обласного театру ляльок,
з участю третіх осіб органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Хмельницької міської ради,
Житлово-експлуатаційної контори №6 про
виселення, вселення, визнання
недійсним ордеру та зустрічним
позовом Хмельницького академічного
обласного театру ляльок до ОСОБА_9 про
визнання ордеру частково недійсним,
визнання особи такою що втратила право
на користування житлом,

встановив:

14 березня 2014 року позивач
звернулася до суду із позовом до
відповідачів про усунення перешкод у
користуванні житлом шляхом виселення
ОСОБА_5, ОСОБА_4, їх малолітньої дитини
ОСОБА_10, вселення ОСОБА_9 та її
малолітніх дітей до кімнат наданих
згідно ордеру, посилаючись на те, що 22
травня 2007 року колишньому чоловіку
позивачки ОСОБА_6 та їй було видано
ордер на зайняття житлової площі
площею 27 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1. 7
червня 2007 року на цій площі позивач та
ОСОБА_6 здійснили реєстрацію місця
свого проживання, а в подальшому і
своїх дітей ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2. В кінці листопада
2013 року позивач деякий час була
відсутня за місцем проживання у зв'язку
із захворюванням матері, а коли
повернулася, до виявила, що у квартирі в
одній із кімнат проживають ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та їх малолітній син ОСОБА_10, які
крім цього здійснили реєстрацію свого
місця проживання, та не допускають до
помешкання позивачку та її дітей. З
цього приводу ОСОБА_9 зверталася із
відповідною заявою до Хмельницького МВ
УМВС України в Хмельницькій області, на
що їй було надано висновок. Оскільки
згоди на вселення до приміщення
відповідачів позивачка не надавала,
просить їх виселити із займаного
приміщення без надання іншого житла.

1 липня 2014 року Хмельницький
академічний обласний театр ляльок
звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просив визнати
недійсним ордер на житло в частині
зазначеної житлової площі 27 кв.м. та
визнати ОСОБА_9 такою, що втратила право
на користування кімнатою у гуртожитку,
з тих підстав, що вона не проживає у в
приміщенні понад шість місяців без
поважних причин.

В судовому засіданні
представником позивача-відповідача
було збільшено позовні вимоги, крім
тих, що були викладені у позові, просив
також визнати недійсним ордер виданий
26 листопада 2013 року на житлову площу у
квартирі АДРЕСА_1. Відповідні вимоги
представником були підтримані в
повному обсязі. В задоволенні
зустрічного позову просила відмовити.
Крім цього було заявлено клопотання
про застосування строку давності, щодо
визнання частково-недійсним ордеру від
22 травня 2007 року за зустрічним позовом,

Представники
відповідача-позивача Хмельницького
академічного обласного театру ляльок
в судовому засіданні проти первісного
позову заперечили, зустрічний позов
просили задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, які
діють у власних інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_10 в судовому
засіданні заперечили щодо задоволення
первісного позову.

Представник третьої особи органу
опіки та піклування в судовому
засіданні не заперечив щодо вселення
дітей позивача до кімнати у гуртожитку,
в задоволенні вимог про виселення сім'ї
ОСОБА_10 заперечив, при вирішенні інших
вимог поклався на думку суду.

Представник третьої особи ЖЕК №6
в судовому засіданні при вирішення
первісного позову поклався на думку
суду.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому
засіданні первісний позов підтримав, в
задоволенні зустрічного позову просив
відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
учасників процесу та дослідивши
матеріали справи, вважає, що первісний
позов підлягає частковому задоволенню,
а в задоволенні зустрічного позову
слід відмовити в повному обсязі з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні 22 травня 2007 року ОСОБА_6 на
право зайняття сім'єю з двох чоловік
було надано ордер за №2 на житлову
площу 27 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

У зазначеній квартирі ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 зареєстрували своє місце
проживання з 7 червня 2007 року. У зв'язку
із народженням дітей ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, їх
місце проживання було зареєстровано з
26 липня 2007 року та 15 січня 2010 року
відповідно.

Відповідно до розпорядження
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради від 6 жовтня 1981 року
трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була
виділена під гуртожиток та закріплена
з театром ляльок.

Житлова площа 27 кв.м. включала в себе
дві кімнати площею 11 кв.м. та 16 кв.м., за
яку з моменту вселення ОСОБА_9 та ОСОБА_6
сплачували житлово-комунальні послуги,
що в судовому засіданні визнавалося
представниками Хмельницького
академічного обласного театру ляльок.

З колективного договору між трудовим
колективом і адміністрацією
Хмельницького обласного театру ляльок,
затвердженого 6 листопада 2007 року
вбачається, що у зв'язку із початком
капітального ремонту у гуртожитку по
АДРЕСА_6 слід здійснити відселення
працівників театру за адресами ОСОБА_4
до квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_13 до
квартири АДРЕСА_1. У зазначеній кімнаті
сім'я ОСОБА_4 проживала до вселення до
кімнати площею 16 кв.м. у квартирі
АДРЕСА_1, що в судовому засіданні
визнавалося учасниками процесу та
ніким не заперечувалося.

22 листопада 2013 року на засіданні
профспілкового комітету
Хмельницького академічного обласного
театру ляльок було вирішено вільну
кімнату в квартирі АДРЕСА_1 згідно
заяви ОСОБА_4 надати останній та членам
її сім'ї. Відповідне рішення було
оформлене протоколом №9.

22 листопада 2013 року Хмельницьким
академічним обласним театром ляльок
було надано ордер ОСОБА_4 на зайняття
сім'єю з трьох осіб житлову площу в
квартирі АДРЕСА_1. А 29 листопада 2013 року
у зазначеній квартирі було
зареєстровано місце проживання ОСОБА_4,
ОСОБА_5, малолітнього ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

5 грудня 2013 року представниками
адміністрації Хмельницького
академічного обласного театру ляльок
було складено акт про те, що ОСОБА_9 з
червня 2013 року не проживає у квартирі
АДРЕСА_1.

6 грудня 2013 року за засіданні
профспілкового комітету Хмельницького
академічного обласного театру ляльок,
оформленого протоколом №6 було
прийнято рішення про переселення
ОСОБА_6 з гуртожитку квартири АДРЕСА_1 у
квартиру АДРЕСА_3, з тих підстав, що є
його згода на виселення, а ОСОБА_9
проживає по АДРЕСА_5, про що зазначено у
виконавчому листі від 1 листопада 2013
року про стягнення аліментів.

23 грудня 2013 року на колективних зборах
Хмельницького академічного обласного
театру ляльок було прийнято рішення
про переселення ОСОБА_6 до квартири
АДРЕСА_3 та початок процесу оформлення
необхідних документів на приватизацію
квартири між ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_6

14 лютого 2014 року до Зарічанського ВМ
Хмельницького МВ УМВС України в
Хмельницькій області із заявою
звернулася ОСОБА_9, яка зазначила проте,
що 14 лютого 2014 року вона не змогла
потрапити до квартири, оскільки було
змінено верхній замок у вхідних дверях.

Згідно акту від 14 лютого 2014 року
складеного представниками
Хмельницького академічного обласного
театру ляльок за заявою ОСОБА_4 було
встановлено, що в цей день у квартиру
заходила ОСОБА_9, було включено світло у
ванній кімнаті, туалеті, кухні,
коридорі, залита плитка, відкриті
кватирки у квартирі, відкритий
холодильник ОСОБА_4, тому комісією було
прийнято рішення про заміну замка у
вхідній двері.

24 березня 2014 року Зарічанським ВМ
Хмельницького МВ УМВС України в
Хмельницькій області за заявою ОСОБА_9,
про те, що їй перешкоджає у
користуванні однією із кімнат сім'я
ОСОБА_4, які змінили замок до вхідних
дверей було складено висновок, в якому
було рекомендовано ОСОБА_9 звернутися
із позовом до суду.

Згідно ст.129 ЖК України на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

В силу ч.2 ст.58 ЖК України ордер може
бути видано лише на вільне приміщення.

Відповідно до ст.59 ЖК України ордер на
жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей
про потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень.

В силу ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Згідно п.12 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого Постановою
Ради Міністрів від 3 червня 1986 року №208
жила площа в гуртожитку надається в
розмірі не менше 6 кв. метрів на одну
особу.

П.14 Примірного положення про
гуртожитки визначено, що вселення в
гуртожиток робітників, службовців,
студентів, учнів та інших громадян
провадиться в установленому порядку
завідуючим (директором) гуртожитком
або працівником, який його заступає, на
підставі виданого адміністрацією
підприємства, установи, організації
ордера. Тому, хто вселяється в
гуртожиток, вказується надана жила
площа.

Обов'язкове зазначення житлової площі
у приміщенні, яке надається
передбачено і ордером на вселення
(додаток до Примірного положення про
гуртожитки), однак в ордері від 22
листопада 2013 року наданого сім'ї ОСОБА_4
цього не зазначено.

На час видачі ордеру на вселення ОСОБА_4
та членам її сім'ї у квартиру АДРЕСА_1 в
приміщення невідомої площі, ними було
зайнято кімнату площею 16 кв.м., яка
разом із кімнатою площею 11 кв.м.
перебували у користуванні ОСОБА_6
згідно ордеру, а ОСОБА_9 у зв'язку із
фактичним припиненням шлюбних
відносин права користування ними не
втратила, будь-яких рішень з цього
приводу судом не приймалося, у квартирі
залишалися речі позивача-відповідача,
час від часу вона з'являлася у квартирі,
що в судовому засіданні підтвердили
третя особа ОСОБА_6, допитаний як
свідок, а також свідок ОСОБА_18 На даний
час у зв'язку із примиренням ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 почали спільно проживати,
наймач ОСОБА_6 не заперечує, щодо
проживання у квартирі АДРЕСА_1 його
дружини та дітей, про що зазначив в
судовому засіданні.

Постановою Пленуму Верховного Суду
УРСР, від 12.04.1985, № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України»,
зокрема п.6 визначено, що у випадку, коли
позов пред'явлено особами, права яких
порушено видачею ордера і на яких не
може бути покладено обов'язок по
наданню відповідачам жилого
приміщення, до участі у справі має бути
притягнутий виконком або інший
відповідний орган, що здійснює
управління житловим фондом. Якщо,
незважаючи на попередження,
притягнутий до участі у справі орган не
вирішив питання про надання
відповідачам приміщення, суд вирішує
позов по суті і при його задоволенні
покладає на цей орган обов'язок надати
відповідачам те жиле приміщення, яке
вони раніше займали, або інше, яке за
змістом ч. 2 ст. 117 Житлового кодексу
України має відповідати за розміром і
благоустроєм наданому за ордером.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що оскільки на час видачі
ордеру на вселення до квартири АДРЕСА_1,
що мало місце 22 листопада 2013 року, не
було зазначено розміру житлової площі,
яка надавалася відповідачам ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та їх дитині, вселення їх до
кімнати площею 16 кв.м., яка перебувала у
користуванні ОСОБА_6, членів його сім'ї
та колишньої дружини ОСОБА_9 відбулося
із порушенням ЖК України не у вільне
приміщення, оскільки на той час
позивач, її колишній чоловік та діти
користувалися зазначеними
приміщеннями на підставі ордеру від 22
травня 2007 року та такими, що втратили
право на користування займаним
приміщенням у встановленому законом
порядку не визнавались, а отже, видачею
22 листопада 2013 року ордеру на вселення
сім'ї ОСОБА_4, яке мало місце в лютому 2014
року було порушено права позивачки та
її дітей на користування житловою
кімнатою площею 16 кв.м., які підлягають
захисту, шляхом визнання ордеру від 22
листопада 2013 року недійсним.

Враховуючи положення ч.2 ст.117 ЖК
України суд приходить до висновку, що
слід виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5,
малолітнього ОСОБА_10 із житлової
кімнати площею 16 кв.м. в кімнату площею 9
кв.м. в квартирі АДРЕСА_3, яку вони
займали до видачі ордера на вселення
від 22 листопада 2013 року та вселити до
зазначеної кімнати позивачку та її
дітей. Щодо задоволення вимоги про
вселення до іншої кімнати площею 11
кв.м., то в цій частині вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
ОСОБА_9 має вільний доступ до неї, про що
зазначив в судовому засіданні її
представник та не заперечив ОСОБА_6

Щодо зустрічного позову, то суд виходив
з такого. Бланки ордерів, виходячи з
положень п.10 Примірного положення про
гуртожитки, зберігаються як документи
суворої звітності.

В ордері, виданому 22 травня 2007 року
Хмельницьким академічним обласним
театром ляльок ОСОБА_6 та ОСОБА_9,
зазначена житлова площа 27 кв.м., що
відповідає сумарній житловій площі
обох кімнат 11 кв.м. та 16 кв.м.

Виходячи із змісту ч.2 ст.59 ЖК України
ордер може бути визнано недійсним
протягом трьох років з дня його видачі,
однак представники
відповідача-позивача такі вимоги
заявили тільки у 2014 році після спливу
строків позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
вищезазначеної вимоги та відповідає
положенню ч.4 ст.267 ЦК України.

Що стосується вимог про визнання
ОСОБА_9 такою, що втратила право на
користування кімнатою у гуртожитку, то
в судовому засіданні ці обставини
належними та допустимими доказами
підтверджені не були.

Відповідно до ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

В силу ст.72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду
УРСР, від 12.04.1985, № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України»
звернуто увагу на те, що у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням (ст. 71 Житлового
кодексу України), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк. Коли
відсутній повернувся на жилу площу за
згодою членів сім'ї, його не можна
вважати таким, що втратив право на жилу
площу.

Оскільки в судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_9 у зв'язку із
припиненням шлюбних відносин з ОСОБА_6
та погіршенням відносин із останнім
разом із дітьми проживала по АДРЕСА_4,
однак час від часу вона перебувала у
квартирі, у якій знаходяться її речі та
частину яких на прохання адміністрації
театру ляльок ОСОБА_6 переніс у коридор
та іншу кімнату, при цьому в судовому
засіданні ОСОБА_6 зазначив, що вони із
колишньою дружиною примирилися та
мають намір спільно проживати у
квартирі АДРЕСА_1, з огляду на що, суд
приходить до висновку, про те, що
підстав для визнання ОСОБА_9 такою, що
втратила право на користування
кімнатою не має, оскільки наймач не
заперечує щодо їх проживання, крім
цього на спростування цієї обставини
враховується і те, що в лютому 2014 року
ОСОБА_4 та члени її сім'ї вселилися до
вищезазначеної квартири, а вже 14 лютого
2014 року ОСОБА_9 виявила факт зайняття
відповідачами кімнати площею 16 кв.м., з
приводу чого звернулася із заявою до
правоохоронних органів, а в подальшому
не могла користуватися цією кімнатою у
зв'язку із проживанням у ній
відповідачів та заміною вхідного
замка, що підтверджується актом від 14
лютого 2014 року.

Пояснення свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20, щодо
не проживання ОСОБА_9, ґрунтувалися на
тому, що вони не бачили як вона водила
дітей до школи, як це було раніше, а
ОСОБА_20 крім того в судовому засіданні
не впізнав сусіда ОСОБА_6, з огляду на
що, його показання суд оцінює критично,
а показання свідка ОСОБА_19 не
підтверджують тієї обставини, що
ОСОБА_9 у квартирі №37 була відсутня
понад шість місяців та спростовується
іншими дослідженими у справі доказами,
зокрема показаннями свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_18

Судові витрати по первісному позову
становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно
до ст.88 ЦПК України слід стягнути з усіх
відповідачів в сумі по 81 грн. 20 коп. = 243
грн. 60 коп./3 на користь ОСОБА_9

По зустрічному позову витрати покласти
на Хмельницький академічний обласний
театр ляльок.

Керуючись ст.ст.9, 58,59, 71,72, 117, 129 ЖК
України, Постановою Ради Міністрів від
3 червня 1986 року №208 «Про затвердження
примірного положення про гуртожитки»,
ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Первісний позов задовольнити
частково.

Визнати недійсним ордер на житлову
площу в гуртожитку від 26 листопада 2013
року виданий на ім'я ОСОБА_4 та членів її
сім'ї на зайняття житлової площі в
гуртожитку у квартирі АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_5, ОСОБА_4, малолітнього
ОСОБА_10 із житлової кімнати площею 16
кв.м.,що в квартирі АДРЕСА_1 з наданням
їм іншого приміщення житлової кімнати
площею 9 кв.м. у квартирі АДРЕСА_3, яку
вони займали до вселення у
вищезазначену квартиру.

Вселити ОСОБА_9 та її малолітніх
дітей ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_2 до кімнати площею 16 кв.м. у
квартирі АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Хмельницького
академічного обласного театру ляльок,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 судові витрати в сумі по
81 грн. 20 коп. на користь ОСОБА_9.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Хмельницької області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: