Дата документу 30.07.2014 Справа № 554/3938/14-ц
Провадження № 2/554/1882/2014
Єдиний унікальний номер: 554/3938/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2014 року суддя Октябрського
районного суду м. Полтави Тімошенко
Н.В., розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дитини,

встановила:

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що в
добровільному порядку останній
допомогу на утримання дитини не надає,
просила позов задовольнити.

У судове засідання сторони не
з'явилися, направивши заяви про розгляд
справи у їх відсутність, позивач позов
підтримала, відповідач - визнав.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, приходить до висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 06.08.2005 року до
24.12.2013 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають сина,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачем та знаходиться на її повному
матеріальному утриманні. На даний час
відповідач добровільно матеріальну
допомогу не надає.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачає, що кожен з подружжя
у відносинах між собою і в їхніх
відносинах

зі своїми дітьми користується
рівними правами та обов'язками
цивільного характеру, що виникають зі
вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у
випадку його розірвання. Ця стаття не
перешкоджає державам вживати таких
заходів, що є необхідними в інтересах
дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації
прав дитини дитині має належати право
на здорове зростання і розвиток; з цією
метою спеціальний догляд і охорона
повинні бути забезпечені як їй, так і її
матері, включаючи допологовий і
післяпологовий догляд. Дитині має
належати право на належне харчування,
житло, розваги і медичне
обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р.,
батько або (і) інші особи, що виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здатностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному
законодавстві. Відповідно до ст. 180
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм
законодавства, дає підстави
стверджувати, що як матір, так і батько
зобов'язані неухильно дотримуватися
свого обов'язку щодо утримання та
виховання дитини. Відповідно,
невиконання зазначеного обов'язку
тягне за собою встановлену законом
відповідальність.

Згідно ст.181 СК України аліменти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу батьків або у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.ст.182, 183 СК
України, з урахуванням того, що
відповідач не обтяжений аліментними
зобов'язаннями, суд визначає аліменти
на користь позивача в 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з викладеного, суд
задовольняє позов повністю.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.
5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
принципом № 4 Декларації прав дитини
дитині, ст. 27 Конвенції про права
дитини, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218,
367 ЦПК України, суддя

вирішила:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 27.03.2014 року та
продовжувати до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн..

Рішення підлягає негайному виконанню у
межах суми платежу за один місяць та
може бути оскаржене до Апеляційного
суду Полтавської області через
районний суд шляхом подання протягом 10
днів з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

СуддяН. В. Тімошенко