ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Кириченко Н.О.

при секретарі Олійник
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, 3-ті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 , Головне управління
юстиції у м. Києві про визнання
заповіту та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом недійсними, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, звернувся в Дарницький
районний суд м. Києва з позовом до
ОСОБА_3, 3-ті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Головне управління
юстиції у м. Києві про визнання
заповіту та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом недійсними,
посилаючись на наступне.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6, є батьком
ОСОБА_2, та з 1997 року був зареєстрований
та проживав за адресою: АДРЕСА_1

У позивача з померлим батьком завжди
були добрі приязні стосунки, але з 2011
року вони перестали з ним часто
спілкуватись як раніше, оскільки в них
виникла конфліктна ситуація, з приводу
проживання у батька співмешканок та
вживання алкоголю, яка посприяла
погіршенню стосунків між ними.

13 квітня 2013 року, коли позивач приїхав
провідати батька за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки не міг з ним зв'язатись по
телефону, то зі слів сусідів дізнався,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

Позивач не міг зрозуміти чому
відповідачка - ОСОБА_3, яка на час смерті
батька позивача, проживала разом з ним,
не повідомила його про те, що у його
батька були серйозні проблеми зі
здоров'ям та взагалі про те, що він
помер. При особистій зустрічі позивача
та відповідачки, остання повідомила, що
квартири в якій проживала вона з
померлим тепер належить їй, оскільки 11
березня 2013 року було складено заповіт
від імені померлого, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 510,511,512,
яким ОСОБА_6 заповів своє майно
відповідачці, а саме: квартиру АДРЕСА_1,
яка належала померлому. Вказаний
заповіт було посвідчено в присутності
двох свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та
підписаний він був громадянкою ОСОБА_9,
за проханням померлого, як вказано в
заповіті, оскільки ОСОБА_6 був хворим та
не міг самостійно прочитати та
підписати текст заповіту. Крім того,
заповіт від 11.03.2013 року посвідчений за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з хворобою
ОСОБА_6.

Позивач не мав жодного уявлення про те,
що покійний батько мав намір скласти
заповіт на ім'я відповідачки, оскільки
19 червня 1998 року ОСОБА_6 склав заповіт,
посвідчений державним нотаріусом
Двадцять другої Київської державної
нотаріальної контори, зареєстровано в
реєстрі за № 3-1687, яким все своє майно
заповів позивачу.

Позивач вважає, що ОСОБА_6, перебуваючи
у тяжкому, критичному стані, у зв'язку з
онкологічним захворюванням - не міг
усвідомлювати значення своїх дій, коли
складав заповіт на ім'я ОСОБА_3, та
здійснив це під її впливом, а тому за
таких обставин, вважає, що заповіт від
11.03.2013 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі № 510,511,512, є
недійсним, тому ОСОБА_2 змушений
звернутись з даним позовом до суду.

У судовому засіданні представник
позивача збільшив позовні вимоги та
просив суд визнати заповіт від 11.03.2013
року, складений померлим ОСОБА_6 на ім'я
ОСОБА_3 недійсним, а також визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане 15.10.2013
року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5
на ім'я ОСОБА_3 Збільшені позовні вимоги
представник позивача підтримала та
просила суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 вимоги позову не
визнала та пояснила суду, що разом з
батьком позивача вона проживала однією
сім'єю з грудня 2006 року. У позивача та
його батька були складні стосунки.
Відповідачка не повідомила позивача
про смерть батька, так як не знала ні
адреси його проживання, ні номеру
телефону.

Крім того, зазначила, що в серпні 2012
року ОСОБА_6 захворів, у зв'язку з чим
останній звернувся до лікаря, який
після обстеження порадив звернутись до
онколога. Тоді і було поставлено ОСОБА_6
діагноз - рак. Взимку 2013 року стан
здоров'я ОСОБА_6 значно погіршився, він
не міг виходити з дому, пересувався
тільки в квартирі, догляд за ним
здійснювала відповідачка. Від
лікування ОСОБА_6 відмовився.

Відповідачка вказує, що ОСОБА_6, виразив
їй своє бажання скласти заповіт на її
ім'я, оскільки дуже хвилювався, що після
його смерті, відповідачці не буде де
жити, а тому попросив її викликати
приватного нотаріуса додому, оскільки
стан його здоров'я значно погіршився.
Оскільки, ОСОБА_6 мав проблеми із зором,
у зв'язку з хворобою, нотаріус
запропонувала викликати свідків, що і
було зроблено під час складання
заповіту від 11.03.2013 року.

ОСОБА_3 вважає, що позовна заява ОСОБА_10
є необґрунтованою та безпідставною,
оскільки складаючи заповіт від 11.03.2013
року ОСОБА_6 висловив свою волю та робив
це повністю усвідомлюючи та розуміючи
свої дії та їх наслідки.

Представник відповідача ОСОБА_11 в
судовому засіданні щодо задоволення
позовних вимог заперечувала та
повністю підтримала свою довірительку.

Третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, звернулась до суду з
письмовими запереченнями на позовну
заяву, в яких просила суд відмовити у
задоволенні вимог ОСОБА_2, посилаючись
на те, що ОСОБА_6, маючи слабкий фізичний
стан, у зв'язку з хворобами, складаючи
заповіт від 11.03.2013 року усвідомлював
значення своїх дій та міг керувати
ними. ОСОБА_6 відповідав чітко та
зрозуміло на поставленні питання
нотаріусом, психічний стан ОСОБА_6 не
викликав у нотаріуса сумнівів. Але
оскільки ОСОБА_6 мав проблеми із зором,
то відповідно заповіт був підписаний
рукоприкладником ОСОБА_12 у присутності
свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5
у судове засідання не з"явилась про
дату та час розгляду справи була
належним чином повідомлена, про
причини неявки суду не повідомила.

Третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві просило суд
розглядати справу за відсутності їх
представника та винести рішення згідно
чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, заперечення відповідача та
її представника, допитавши свідків,
з'ясувавши обставини та дослідивши
докази по справі, вважає, що позовна
заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 є
сином ОСОБА_6, що підтрведжується
копією свідоцтва про народження
позивача (т. 1, а. с. 6).

ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав
з 1997 року за адресою: АДРЕСА_1. Вказана
квартира належала ОСОБА_6 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 08.08.1997
року (т. 1, а. с. 9).

Як встановлено в судовому засіданні та
не заперечувалося сторонами,
відповідачка ОСОБА_3 була
співмешканкою ОСОБА_6, та проживала
разом з ним з 2006 року.

Відповідно до медичної документації
наявної у матеріалах справи, а саме
записах лікаря КНП «ЦПМСД №2»
Дарницького району м. Києва 25.07.2012 року
ОСОБА_6 констатовано діагноз -
метастази анонімного раку у
шийно-надключичні лімфовузли праворуч,
після чого хворий направлений на
консультацію до лора.

26.02.2013 року терапевтом поліклінічного
відділення було здійснено огляд
хворого дома, виявлено у ділянці шиї
гниючу рану; на сідницях -пролежні.
Діагноз : рак легень. Метосази в
лімфатичні вузли шиї. Також зазначено,
що хворий відмовився від
госпіталізації.

05.03.2013 року онколог здійснив огляд та
встановив розпад пухлини, ракову
інтоксикацію, больовий синдром.
Рекомендовано призначення наркотичних
анальгетиків (т. 1, а. с. 12).

Після цього був огляд хворого лікарем
20.03.2013 року - стан погіршувався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що
підтверджуєтсья свідоцтвом про смерть,
видане Відділом реєстрації актів
цивільного стану Дарницького РУЮ у м.
Києві (т. 1, а. с. 7).

Позивач по справі дізнався про смерть
батька після його поховання, що не
заперечувала у судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_3, яка підтвердила,
що не повідомила сина про смерть
батька, оскільки син був проти їх
спільного з батьком проживання та
звинувачував їх у зловживанні спиртним
та аморальному способу життя.

Згідно акту судово-психіатричної
експертизи №639 від 31.07.2014 року, у момент
складання заповіту від 11.03.2013 року
ОСОБА_6 виявляв ознаки глибокої
астенії, соматогенно обумовленої
(органічного емоційно лабільного
(астенічного) розладу, внаслідок
онкологічного захворювання - F 06.67 -
згідно МКХ-10), при цьому наявні у нього
розлади психічної діяльності істотно
впливали на його здатність у
зазначений період часу усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними (т.
2, а. с. 76 - 86).

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_7, що була також свідком при
складанні померлим ОСОБА_6 заповіту на
ім'я відповідачки від 11.03.2013 року,
пояснила суду, що особисто бачила, як
ОСОБА_6 давали текст заповіту та ручку,
він на її очах взяв і підписав. ОСОБА_13
ОСОБА_8 прочитала заповіт вголос, потім
вона, потім дали прочитати заповіт
ОСОБА_6, після чого він взяв ручку і
підписав. Говорив він потихеньку,
підписував потихеньку, давала йому
ручку в руки нотаріус.

Свідок ОСОБА_12, яка підписувала заповіт
від імені ОСОБА_6, надала суду
пояснення, що вона знала ОСОБА_6 з 2009
року, так як була бухгалтером ЖЕД.
Підписати заповіт від імені ОСОБА_6 її
попросила мати відповідачки - ОСОБА_14.
Повідомила, що перед підписанням
заповіту, приватний нотаріус надала
синій бланк з текстом, який по черзі
прочитали ОСОБА_12, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та
підписали його, після чого заповіт у
голос не зачитували, нотаріус нічого не
роз'яснювала. ОСОБА_13 ОСОБА_12
повідомила, що ОСОБА_6 під час
підписання заповіту сказав, що хоче
залишити квартиру ОСОБА_3 та повідомив,
що розуміє, що відбувається у
присутності нотаріуса, але через
деякий час, відповівши на запитання
сторін, повідомила, ОСОБА_6 ніяким чином
не відреагував під час підписання
заповіту, нічого не запитував і нічого
не говорив, постійно мовчав, лежав дуже
спокійно, руки були під простирадлом.
Заповіт ОСОБА_6 не давали.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що
приватний нотаріус ознайомила всіх
присутніх з текстом заповіту, всі його
прочитали вголос. Нотаріус запитала
ОСОБА_6, чи розуміє він, що відбувається,
на що він повідомив, що розуміє та
заповідає квартиру ОСОБА_3, тому що
любить її. ОСОБА_6 нормально говорив, не
мав жодної заторможеності в діях,
відповідав на запитання нотаріуса, на
ліжку був у напівлежачому стані, голова
припіднята, єдиною проблемою ОСОБА_6 на
той момент було те, що він не володів
рукою, тому сам не підписував заповіт.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є
матір"ю ОСОБА_3 та на питання
представника позивача підтвердила
факт зловживання спиртними напоями її
доньки та повідомила, що вона
позбавлена батьківських прав відносно
двох своїх неповнолітніх дітей,
оскільки належним чином не доглянула
третю дитину, що призвело до смерті
останньої. Таким чином свідок
підтвердила спосіб життя ОСОБА_3
викладений позивачем у позові, що також
знайшло своє підтвердження показами
свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17

Так, допитані у судовому засіданні
свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 які були
сусідками померлого, повідомили суду,
що ОСОБА_6 останні три роки сильно
зловживав спритними напоями, навіть
коли захворів не припинив це. Також
зазначили, що ОСОБА_3 також зловживала
спиртним. В кінці лютого 2013 року,
ОСОБА_17 знайшла ОСОБА_6 на сходах у
під'їзді в стані сильного алкогольного
сп'яніння, теж саме повторилось на
початку березня 2013 року. ОСОБА_17
затягнула ОСОБА_6 його до квартири, яка
була в жахливому стані, всюди було
сміття, пляшки з під спиртного. ОСОБА_18
підтвердила, що ОСОБА_6 зловживав
спиртними напоями, навіть коли сильно
захворів, замість ліків ОСОБА_3
приносила йому спиртне. Вони, як сусіди
померлого, ще за його життя звертались
із заявою до правоохоронних органів з
метою розшукати сина ОСОБА_6, оскільки
він знаходився у жахливому стані, він
та співмешканка ОСОБА_3 зловживали
спиртним, за ним не було належного
медичного догляду. Даний факт
підтверджується копією заяви до
Дарницького РУ ГУ МВС України в м.
Києві, що міститься у матеріалах
справи. Крім того, свідок пояснила, що
дізнавшись про намір ОСОБА_3
зареєструватись у квартирі ОСОБА_6,
вона у складі комісії ЖЕД 04.04.2013 року
прийшла до ОСОБА_6 додому, де було
грязно, душно, а ОСОБА_6 поводив себе
неадекватно, мичав, погляд був
відсутній.

Свідок ОСОБА_19, пояснила суду, що є
невісткою померлого, з відповідачкою
познайомилась весною 2013 року, після
смерті батька чоловіка. Батько
чоловіка почав зловживати спритними
напоями ще коли ОСОБА_2 був маленьким. В
квартирі ОСОБА_6 останній раз була
зимою 2007 року, в квартирі був бардак,
всюди були пляшки з від спиртного.

До пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 суд ставиться критично,
оскільки вони суперечать одні одному,
повністю спростовуються медичною
документацією, а тому не можуть бути
прийняті судом.

Суд також не приймає до уваги свідчення
ОСОБА_20, оскільки вона тривалий час не
спілкувалася з померлим.

Відповідно до п. 16 Пленуму ВСУ від 06.11.2009
року № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання недійсним
правочину», правила ст. 225 ЦК України
передбачають, що коли фізична особа,
яка не визнана недієздатною, однак в
момент вчинення правочину, особа
перебувала в такому стані, коли вона не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та (або) не могла керувати ними
(психічний розлад, нервове потрясіння,
тощо), то такий правочин може бути
визнаний судом недійсним, в разі смерті
цієї особи - за позовом інших осіб, чиї
цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст. 225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі ї смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна зі сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

За загальним правилом, встановленим ст.
216 ЦК України, наслідком укладення
правочину, що не відповідає вимогам
законодавства і визнається недійсним,
є двостороння реституція, яка полягає у
тому, що кожна сторона недійсного
правочину має повернути іншій
стопорної все, що вона одержала на
виконання такого правочину.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що позивач довів свої
позовні вимоги належним чином та
вважає, що докази у справі, свідчать про
те, що під час складання заповіту від
11.03.2013 року ОСОБА_6 мав розлади
психічної діяльності, які істотно
впливали на його здатність у
зазначений період часу усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними та
у сукупності з іншими встановленими
судом обставинами, у зв"язку з якими суд
приходить до висновку, що особа, яка
зловживала спиртним, не отримувала
належного лікування та мала
прогресуючу тяжку хоробу, що призвела
до смерті та певний вплив на себе
особи, яка з ним проживала -ОСОБА_3, не
мала у такому стані власного
волевиявлення та фактичного
юридичного усвідомлення значення
своїх дій та їх наслідків при складанні
оспорюваного заповіту.

Оскільки, правочин вчинений у такому
стані не відповідає загальним вимогам
чинності правочину, а саме:
відповідності волевиявлення учасника
правочину його внутрішній волі (ч.3 ст.203
ЦК України), усвідомлення значення
своїх дій та їх наслідків, суд вважає
доведеними передбачені ст.225 ЦК України
підстави для визнання недійсним
заповіту від 11.03.2013 року ОСОБА_6

Так як позовна вимога про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, що видане 15.10.2013 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
на ім'я ОСОБА_3 - недійсним, є похідною
від основних вимог щодо визнання
недійсним заповіту, тому відповідно
також підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_21
слід стягнути судовий збір в сумі 114,71
грн.

На підставі викладеного та керуючись
Пленумом ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання недійсним
правочину», ст.ст. 216, 225, 261 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 209, 212- 218 ЦПК України,
суд -

.ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати заповіт, складений 11.03.2013 року
ОСОБА_6 на ім"я ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі за №510,511,512 -
недійсним.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане 15.10.2013
року зареєстроване в реєстрі № 1304
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
на ім»я ОСОБА_3 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2) судовий
збір у розмірі 114.71 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення через
Дарницький районний суд м. Києва до
Апеляційного суду м. Києва.

Суддя: