НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5109/14
№ 2/183/3375/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого: судді Парфьонова Д.О., за
участі секретаря судового засідання
Борух Ю.М., позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, спеціаліста: ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області цивільний
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

04 серпня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
стягнення на його користь аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини від заробітку (доходу)
щомісяця, але не менше 30 відсотків від
прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку, починаючи з дати
звернення до суду та до досягнення
дитиною повноліття. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначає, що
відповідач є матір`ю його сина - ОСОБА_4,
який проживає разом з ним, утримань по
виконавчим листам не має, матеріальної
допомоги на утримання сина не надає.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги в повному обсязі,
зазначив, що мати допомогу сину не
надає, дитина проживає разом із ним та
перебуває на його повному утриманні.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, зазначивши, що позивач разом
із сином проживають в будинку, який є
спільною частковою власністю позивача
та відповідача, ОСОБА_4 проживає разом
із батьком та у вихідні приїздить до
неї. Вона через суперечки з позивачем
та відмову у допуску її до житла не має
змоги проживати в спільному будинку та
винаймає квартиру, однак допомагає
синові, купує йому одяг та надає
харчування, коли дитина приходить до
неї додому та на роботу, ходить разом із
нею на розважальні заходи. Додаткових
доходів, окрім заробітної плати, яка
складає приблизно 1700 гривень не має.

12 вересня 2014 року відповідачем подано
зустрічний позов до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
ОСОБА_4 Зустрічний позов обґрунтовано
тим, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 та
дитиною зареєстровані в спільному
будинку, ОСОБА_1 зустрічається з іншою
жінкою, в будинок позивача не допускає,
сина не утримує, в той час, як під час
відвідувань її сином їй стало відомо,
що батько не кормить сина та не надає
йому коштів, достатніх для проживання.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала
вимоги зустрічного позову, ОСОБА_1
заперечив проти його задоволення.

В судовому засіданні допитано в якості
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, показання свідків
суд вважає за необхідне відмовити в
задоволенні первісного та зустрічного
позовів з огляду на наступні обставини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
НОМЕР_1 від 03 листопада 1989 року сторони
знаходяться в зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу сторони мають спільну дитину
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про
народження НОМЕР_2), який згідно
довідки, виданої головою квартального
комітету № 7 проживає за адресою:
АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1

Згідно паспортів позивача та
відповідача, останні зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1
Означений житловий будинок, згідно
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 січня
2012 року, є спільною частковою власністю
позивача та відповідача.

Згідно довідки про доходи позивача,
виданої НВФГ "Компанія "Маїс", розмір
середньомісячного доходу позивача
складає 2116,69 грн.

Сторони в судовому засіданні визнали,
що відповідач проживає за адресою:
АДРЕСА_2.

У відповідності до показань ОСОБА_4,
допитаного в присутності спеціаліста -
представника Служби у справах дітей
Виконавчого комітету Новомосковської
міської ради, останній з 2011 року
проживає разом із батьком, однак у
вихідні відвідує відповідача за місцем
проживання. Також відвідує матір на
роботі. В основному харчується вдома у
батька, однак іноді харчується і у
матері. Останнього разу був вдома у
відповідача в липні - серпні 2014 року.
Допомоги на його утримання відповідач
безпосередньо позивачу не надає,
водночас мати не відмовляє йому, коли
він просить грошей і дає їх. Останній
раз давала йому гроші в липні - серпні
2014 року в сумі 20 грн., дарує дарунки на
день народження, придбає речі, на його
прохання давала ліки. Останній раз
дарувала речі в 2012 році. 24 березня 2014
року подарувала фрукти, гель для
гоління. Разом з відповідачем він
відвідує розважальні заходи.

Свідок ОСОБА_5, яка є донькою сторін,
показала, що після 2011 року, як
відповідач виїхала з місця реєстрації
до іншого приміщення ОСОБА_4 залишився
проживати разом із позивачем. Протягом
2012-1024 року ОСОБА_4 часто відвідував
місце проживання відповідача
вихідними, приходив до неї на роботу.
Відповідач купувала одяг ОСОБА_4,
годувала останнього, дарувала гроші на
свята.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1-3 ст.181 СК України,
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

В пункті 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України, «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15 травня
2006 року, роз'яснено, що за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Місцем проживання фізичної особи
згідно із ст. 29 Цивільного кодексу
України є житловий будинок, квартира,
інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово. Щодо
фізичної особи - підприємця ця норма
конкретизується у ст. 1 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців» (із
змінами), де зазначено, що місце
проживання фізичної особи - це житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово, що
знаходиться за певною адресою, за якою
здійснюється зв'язок з фізичною особою
- підприємцем.

В судовому засіданні сторонами не
заперечувалось, що ОСОБА_4 проживає
разом із позивачем, позивач піклується
про виховання та харчування дитини.
Водночас ОСОБА_4 може відвідувати і
місце проживання відповідача.

Обставини справи свідчать, що
відповідач на прохання дитини надає
останньому допомогу матеріального
характеру, піклується про здоров`я
останнього. Позивач проживає разом із
дитиною, що є спільною сумісною
власністю сторін. Доказів на
підтвердження того, що неповнолітня
дитина має поганий стан здоров`я
матеріали справи не містять. Доказів
неналежного утримання позивачем
дитини матеріали справи не містять.
Доказів наявності у відповідача іншого
майна, ніж будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1, в якій
проживають позивач із дитиною
матеріали справи не містять.

Аліменти, одержані на дитину, є
власністю того з батьків, на ім'я кого
вони виплачуються, і мають
використовуватися за цільовим
призначенням. Неповнолітня дитина має
право брати участь у розпорядженні
аліментами, які одержані для її
утримання.

За таких обставин, оскільки
матеріалами справи підтверджено факт
виконання як позивачем, так і
відповідачем обов`язків щодо утримання
дитини, проживання дитини за адресою
спільної реєстрації позивача та
відповідача, підстав для зобов`язання
одного з подружжя сплачувати аліменти
на користь іншого на утримання дитини
суд не вбачає.

При вирішенні питання щодо стягнення
судових суд виходить з положень ст. 88
ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 11
листопада 2014 року.

Суддя
Д.О. Парфьонов