Справа № 640/3195/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року

Київський районний суд міста
Харкова:

головуючий - суддя
Золотарьова Л.І.

за участю секретаря -
Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ВАТ НАСК «Оранта»,
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому з урахуванням уточнень
просить: стягнути з ВАТ НАСК «Оранта»
суму страхового відшкодування у
розмірі 8100 грн. та матеріальну шкоду у
розмірі 356 грн. 20 коп.; стягнути з ОСОБА_2
матеріальну шкоду у розмірі 8128 грн. 84
коп.; стягнути з відповідачів судовий
збір у розмірі 243,60 коп. та вартість
проведеної експертизи у розмірі 2460 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що 08.06.2013 року водій ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Форд Фієста» здійснила
зіткнення з автомобілем «Фольксваген
Гольф», під його керуванням, якому на
праві приватної власності належить
даний транспортний засіб. В наслідок
зіткнення транспортних засобів його
автомобілю було заподіяно механічні
пошкоджень. Постановою суду від 02.07.2013
року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 застрахована
в НАСК «Оранта», відповідальність по
відшкодуванню збитку покладено на
страхову компанію. З метою отримання
страхового відшкодування він
звернувся до СК «Оранта» для прийняття
рішення з приводу проведення виплат.
Однак не дивлячись на досить тривалий
проміжок часу, який сплинув від моменту
звернення з заявою для проведення
страхового відшкодування, збитки йому
не відшкодовані, виплати не проведені.
Оскільки страховик відшкодовує в силу
положень статті 29 даного Закону, лише
прямі збитки, обов'язки по
відшкодуванню втрати товарного
вигляду та інших затрат покладено на
винуватця ДТП. Тому з ОСОБА_2 підлягають
стягнення втрати товарного вигляду
транспортного засобу. Крім того, в
зв'язку з необхідністю підтвердження
суми матеріального збитку, він
звернувся до суб'єкта оціночної
діяльності та за проведення даного
дослідження довелось сплатити 650 грн., а
також витрати по направленню телеграм
для участі в проведенні
авто-товарознавчого дослідження, які
складають 65 грн. 76 коп.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, надав пояснення
відповідно до заявлених вимог.

Представник ВАТ НАСК «Оранта» позов в
частині заявлених до страхової
компанії вимог визнала частково, в
розмірі нарахованої страховою
компанію суми відшкодування 4354,02 грн. В
іншій частині вимоги не визнала,
зазначила, що страховою компанією
розмір відшкодування було визначено
відповідно до законодавства, тому
висновки судової експертизи не повинні
братися до уваги.

ОСОБА_2 та її представник позов в
частині вимог заявлених до
відповідачки не визнали повністю.
Представник пояснила, що всі витрати
повинні відшкодовуватися страховою
компанією, оскільки відповідачка
застрахована на 50 тис. грн. Також, не
погоджується з висновками судової
експертизи щодо визначення розміру
відшкодування товарного виду
автомобілю.

Суд, вислухавши пояснення учасників
справи, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

08.06.2013 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «Форд Фієста» д.н.
НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом по
території автостоянки ТЦ «Рост» по вул.
Шевченка, 142-а - вул. Ак.Павлова. 313, в м.
Харкові, не впевнилась в безпеці
дорожнього руху, що призвело до
зіткнення з автомобілем «Фольксваген
Гольф» д.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_1, якому на праві приватної
власності належить даний транспортний
засіб. В наслідок зіткнення
транспортних засобів автомобілю
ОСОБА_1 заподіяно механічні
пошкодження.

Відповідно до постанови Київського
районного суду м. Харкова від 02.07.2013
року (справа №640/10309/13-п), ОСОБА_2 визнано
винуватою у порушенні п. 10.9 ПДР України,
та притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 39)

Відповідно до полісу АЕ/1431504
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 27.02.2013 року, автомобіль
«Форд Фієста» д.н. НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_2, застрахований в ВАТ НАСК
«Оранта». Страхова сума за завдану
шкоду майну становить 50 000 грн., строк
дії договору до 27.02.2014 року, розмір
франшизи - нуль грн. (а.с.72)

Відповідно до Акту від 10.06.2013 року,
транспортним комісаром було здійснено
огляд транспортного засобу ОСОБА_1 -
«Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_2 (а.с.73)

Згідно з автотоварознавчим
дослідженням проведеного 17.06.2013 року
ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» за дорученням
ВАТ НАСК «Оранта», матеріальний збиток
завданий власникові КТЗ «Фольксваген
Гольф» д.н. НОМЕР_2, внаслідок його
пошкодження при ДТП, складає 4354,02 грн.
(а.с.66-71)

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода за участю ОСОБА_2 була визнана
страховим випадком.

Відповідно до страхового акту ВАТ НАСК
«Оранта» затвердженого 07.08.2013 року,
сума страхового відшкодування складає
4354 грн. 02 коп. (а.с.67)

У зв'язку з непогодженням позивача з
розміром матеріальної шкоди, яка була
визначена автотоварознавчим
дослідженням від 17.06.2013 року, позивач
звернувся до суб'єкта оціночної
діяльності ОСОБА_5, яким було надано
висновок автотоварознавчого
дослідження №72 від 19.08.2013 року згідно з
яким, вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Фольксваген
Гольф» д.н. НОМЕР_2 складає 8030 грн.,
втрата товарного виду автомобілю
оцінена у розмірі 6966 грн. 37 коп. (а.с. 5-15)

У зв'язку з наявними розбіжностями
вартості ремонтних робіт, визначених
дослідженнями від 17.06.2013 року та від
19.08.2013 року, судом 24.04.2014 року була
призначена судова автотоварознавча
експертиза.(а.с.87-88)

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи №5134 від
28.07.2014 року, проведеної експертом
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім.
Бокаріуса, вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Фольксваген
Гольф» складає 8100 грн. з урахуванням
ПДВ та 6750 грн. без урахування ПДВ;
втрата товарної вартості автомобіля
складає 7769 грн. 28 коп. (а.с.100-111)

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначений у договорі, страхову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
страхування» страховий ризик - певна
подія, на випадок якої проводиться
страхування і яка має ознаки
ймовірності та випадковості настання;
страховий випадок - подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

До обов'язків страховика, як це
передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про страхування», належить здійснення
страхової виплати у разі настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 01.07.2004 р., у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», якщо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
майна (транспортного засобу) з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи (її представника), сума, що
відповідає розміру оціненої шкоди,
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту.

З положень вказаної статті Закону
вбачається, що у випадку виплати
страхового відшкодування
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи, то виплата здійснюється без ПДВ,
який повертається потерпілій особі
після надання документів про оплату
запчастин/відновлюваного ремонту на
суму, що включає ПДВ, в межах суми
страхового відшкодування. У разі, якщо
страхові суми не перераховуються
безпосередньо потерпілому, а
спрямовуються на придбання у платника
податку на додану вартість послуг по
ремонту, заміщенню, відтворенню
застрахованого об'єкта, які мають бути
використані в процесі його ремонту, то
розрахунок суми виплати на таке
придбання здійснюється з урахуванням
сум податку на додану вартість, які
включаються до вартості.

Оскільки позивач просить стягнути
страхове відшкодування безпосередньо
собі (на свою користь), а не на рахунок
платника податку на додану вартість,
який надаватиме послуги по ремонту,
зокрема, ТОВ «АД» «Соллі-Плюс», то
розмір відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
зменшується на суму податку на додану
вартість. Тобто, страхове
відшкодування повинно бути стягнуто на
користь позивачки без урахування суми
ПДВ.

При цьому, як вбачається з п. 36.2 ст. 36
вказаного Закону, доплату в розмірі, що
не перевищує суми податку, потерпілий
зможе отримати в подальшому за умови
отримання страховиком документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту.

Приймаючи за основу висновок судової
автотоварознавчої експертизи №5134 від
28.07.2014 року, суд враховує, що він
проведений фахівцем з 15-ти річним
стажем експертної роботи, експерт
внесений до Державного реєстру
атестованих судових експертів,
висновок достатньо обґрунтований з
наукової точки зору. Вказаний висновок
проведений на підставі ухвали суду,
експерта було попереджено про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдивий висновок. Тому
суд використовує цей висновок для
визначення розміру страхового
відшкодування.

Не заслуговують на увагу посилання
представника ВАТ НАСК «Оранта» про те,
що позивач не має права призначати інші
експертизи, оскільки за дорученням
страхової компанії 17.06.2013 року вже
проводилось дослідження, що відповідає
ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Зокрема, п. 34.4 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» встановлено
право потерпілого для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків залучати аварійних
комісарів, експертів або юридичних
осіб, у штаті яких є аварійні комісари
чи експерти.

Тому позивач мав право звернутися до
суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5,
яким було надано висновок
автотоварознавчого дослідження №72 від
19.08.2013 року, а в подальшому з метою
усунення розбіжностей вартості
ремонтних робіт, визначених
дослідженнями від 17.06.2013 року та від
19.08.2013 року, позивач заявив клопотання
про призначення судової
автотоварознавчої експертизи.

Крім того, відповідно до п. 17 Постанови
ПВСУ «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» №5 від 12 червня 2009
року, висновок експертизи може бути
доказом у справі лише в тому разі, коли
експертиза була проведена на підставі
ухвали суду відповідними
судово-експертними установами. Як
експерт може залучатися особа, яка
відповідає вимогам, установленим
Законом України «Про судову
експертизу», і внесена до Державного
реєстру атестованих судових експертів.
У разі коли висновок експертизи
наданий стороною як додаток до
позовної заяви, тобто проведений
відповідною експертною установою за її
клопотанням чи клопотанням її
представника, то такий висновок може
розцінюватися лише як письмовий доказ,
який підлягає дослідженню в судовому
засіданні та відповідній оцінці.

На підставі викладеного, підлягають
задоволенню позовні вимоги щодо
стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» вартості
відновлювального ремонту автомобіля у
розмірі 6750 грн. без урахування ПДВ.

Позивачем також заявлені вимоги про
стягнення у рівних частках з ВАТ НАСК
«Оранта» та ОСОБА_2 витрати за
проведення автотоварознавчого
дослідження від 19.08.2013 року у розмірі 650
грн. та витрати по направленню телеграм
для участі у проведенні дослідження у
розмірі 65 грн. 76 коп.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо представник страховика
не з'явився у визначений строк,
потерпілий має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди. У такому разі
страховик зобов'язаний відшкодувати
потерпілому витрати на проведення
експертизи (дослідження).

Враховуючи, що страховою компанією
було призначено проведення
автотоварознавчого дослідження, а
позивач звертався до іншого експерта у
зв'язку з незгодою з розміром
спричиненої шкоди автомобілю, то
підстави для покладання на ВАТ НАСК
«Оранта» обов'язку сплатити витрати за
проведення дослідження від 19.08.2013 року -
задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню вимоги щодо
стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» витрати
по направленню телеграм для участі у
проведенні дослідження, оскільки
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не передбачено
відшкодування таких витрат страховою
компанією.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать: витрати на правову
допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Не підлягають задоволенню вимоги про
стягнення з ОСОБА_2 витрати за
проведення автотоварознавчого
дослідження від 19.08.2013 року та витрати
по направленню телеграм для участі у
проведенні дослідження, оскільки ці
витрати не є судовими витратами в
розмінні ст. 79 ЦПК України, інших
підстав для покладання обов'язку для
відшкодування відповідачем ОСОБА_2 цих
витрат - позивачем не зазначено.

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відповідно до цього Закону
страховик не відшкодовує шкоду,
пов'язану із втратою товарної вартості
транспортного засобу.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, сума матеріальної шкоди,
пов'язаної з втратою товарного вигляду
транспортного засобу, підлягає
стягненню з особи, винної в завданні
шкоди, тобто ОСОБА_2

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи №5134 від
28.07.2014 року, проведеної експертом
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім.
Бокаріуса, матеріальна шкода, пов'язана
з втратою товарного вигляду
транспортного засобу, який належить
позивачу, складає 7769 грн. 28 коп. (а.с.100-111)

На підставі викладеного, підлягають
задоволенню позовні вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди,
пов'язаної з втратою товарного вигляду
транспортного засобу, у розмірі 7769 грн.
28 коп.

Не заслуговують на увагу посилання
представника ОСОБА_2 щодо покладання
обов'язку страхової компанії
відшкодувати вартість втрати
товарного виду, оскільки п. 32.7 ст. 32
вказаного Закону виключає такий
обов'язок страхової компанії, навіть не
зважаючи, що ліміт відповідальності за
договором страхування дозволяє
відшкодувати ці витрати.

Стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Суд вважає за необхідне стягнути на
користь позивача з відповідачів
судовий збір пропорційно до
задоволених вимог: з ВАТ НАСК «Оранта»
у розмірі 99 грн. 14 коп. (243,60 х 8456,20/ 16585,04 =
124,20 грн., 124,20 х 6750/8456,20 = 99,14 грн.), з ОСОБА_2
- у розмірі 114 грн. 11 коп. (243,60-124,20= 119,40
грн., 119,40 х 7769,28 /8128,84 = 114,11 грн.)

У зв'язку з призначенням судової
автотоварознавчої експертизи для
визначення вартості відновлювального
ремонту автомобіля та вартості втрати
товарного виду автомобіля позивачем
було сплачено 2460 грн.(а.с.100)

У зв'язку з задоволенням позовних вимог
щодо стягнення з відповідачів вказаної
шкоди, то підлягають стягненню у рівних
частках з відповідачів витрати на
проведення експертизи по 1230 грн. з
кожного (2460 / 2 = 1230).

Суд постановляє рішення в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209,
212- 215 ЦПК України, ст.ст. 979, 1187, 1188 ЦК
України, ст.ст. 8, 20 ЗУ «Про страхування»,
ст.ст. 29, 32, 34, 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 01.07.2004 р., суд
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь
ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у
розмірі 6750 (шість тисяч сімсот
п'ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму матеріальної шкоди у розмірі 7769
(сім тисяч сімсот шістдесят дев'ять)
грн. 28 коп.

Стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 99
(дев'яносто дев'ять) грн. 14 коп., витрати
на судову експертизу у розмірі 1230 (одна
тисяча двісті тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
збір у розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн.
11 коп., витрати на судову експертизу у
розмірі 1230 (одна тисяча двісті
тридцять) грн. 00 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Київський районний суд м. Харкова
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий -