АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790//5162/14
Головуючий 1 - інстанції -
Справа № 640/3221/14-ц
Категорія - про поділ майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в склад:

головуючого
судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії
- КРУГОВОЇ С.С.

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі
- Прудніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського
районного суду міста Харкова від 03
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя та ін.,-

в с т а н о в
и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Київського районного суду міста
Харкова з позовом , в якому просив в
порядку поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати за ним право
спільної власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1; у спільній власності
ОСОБА_5 залишити 1/2 частку цієї
квартири: усунути перешкоди у
здійсненні ним права користування
вказаною квартирою, шляхом
зобов'язання ОСОБА_5 передати ключі від
вхідних дверей квартири та не чинити
перешкоди у здійсненні позивачем права
користування квартирою, як об'єктом
права спільної власності; стягнути з
ОСОБА_5 на його користь сплачений
судовий збір.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач посилаючись не те, що
перебуваючи у шлюбі з 25 серпня 2006 року
по 17 лютого 2014 року з відповідачем по
справі набули спірне майно - квартиру
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу № 1632 від 10.08.2012року, яке
є їх спільною власністю подружжя.
Посилався не те, що підстав та джерел
відповідно до ст. 57 СК України , щоб
вважати спірну квартиру особистою
приватною власністю на його погляд у
позивача немає.

Як власник він має право на володіння,
користування та розпорядження спірним
майном , проте при намаганні потрапити
до квартири в ній.були сторонні люди,
які заявили, що проживають в квартирі з
дозволу ОСОБА_5

Відповідач позовні вимоги не визнала,
просила відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на те, що спірна
квартира є її особистою власністю,
оскільки була придбана за кошти ,
виручені від продажу квартири,
придбаної до укладення шлюбу з
позивачем, та за кошти отримані від її
батьків у борг.

Рішенням Київського районного суду
міста Харкова від 03 червня 2014 року ( з
урахуванням додаткового рішення цього
ж суду від 05 серпня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати вказане рішення, як
незаконне, необгрунтоване, прийняте з
порушеннями ноорм матеріального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на
неповне з"ясування судом обставин, на
які він посилався як на підставу
заявлених вимог, та неврахування
позиції Верховного Суду України з
розгляду справ даної категорії.

Вказує, що спірна квартира була
придбана у шлюбі з відповідачкою і є їх
спільною сумісною власністю і підстав
визнавати її особистою власністю
відповідачки суд не мав.

Вважає, що як співвласник майна має
право на володіння та користування
квартирою, а при поділі цього майна суд
у ваідповідності до ст.70 СК України та
ч.2 ст.372 ЦК України мав виходити з
рівності часток сторін.

Оскільки квартира є річчю неподільною,
спір має бути вирішений визначенням
ідеальних часток сторін: по 1/2 кожного.
а квартира залишена у спільній
частковій власності.

Посилається, що судом не були враховані
докази, на які він посилався,а саме, що з
відпов ідачкою проживав однією сім"єю з
лютого 2005 року у найманій квартирі.
тому і однокімнатна квартира АДРЕСА_2 є
їх спільним сумісним майном.

Звертає увагу суду, що батьки
відповідачки є зацікавленими особами,
тому оформлення міє ними та
відповідачкою документів щодо
договору позики здійснено з метою
захисту інтересів однієї сторони і , на
його думку, після його звернення з
даним позовом.

Вказує також, що банківський рахунок
відкритий відповідачкою під час шлюбу,
тому розміщені на ньому кошти є
спільною сумісною власністю подружжя.

Договір купівлі-продажу спірної
квартири не містить зазначення про те,
що квартира придбана відповідачкою за
власні кошти, а письмовою заявою він
надав дружині згоду на придбання
квартири за спільні кошти, що нею не
оспорено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши доводи апеляційної скарги
і матеріали справи, судова колегія
доходить висновку, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести гі
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 25 серпня 2006 року, який розірвано
рішенням Київського районного суду від
17 лютого 2014 року, мають малолітнього
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі договору купівлі-продажу
від 10.08.2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5
купила у ОСОБА_8 за 440 000,00 грн. (
еквівалент 55500 лол.США) квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно довідки дільниці № 14 КП
«Жилкомсервіс» № 109 від 23.11.2013 року в
цій квартирі з 26.09.2012 року
зареєстровані власник ОСОБА_5 та її син
ОСОБА_6, 2006 оку народження..

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільноїсумісної власності.

Згідно п.п.1,3 ч.1 ст. 57 СКУкраїни
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним до
шлюбу. або набуте під час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

На підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_9 18.04.2006 року ОСОБА_5 ( до
шлюбу Флорищевській) належала на праві
приватної власності квартира АДРЕСА_2.

26 липня 2012 року ОСОБА_5 був укладений
договір купівлі-продажу вказаної
квартири, за умовами якого вона продала
квартиру АДРЕСА_2 як таку, що належить
їй на праві особистої приватної
власності ( п.11 договору) ОСОБА_11 за
358400,00 грн.ж( еквівалент 44800,00 дол.США).

Судом встановлено, що в той же день
тобто 26 липня 2012 року ОСОБА_5 відкрила в
ПАТ " ВТБ Банк" банківський поточний
рахунок № 725003, на який поклала 42 700
доларів США, що підтверджено випискою
по рахунку від 26 березня 2014 року,
квитанцією № 25040 від 26 липня 2012 року та
не спростовано позивачем по справі.

У липні 2012 року ОСОБА_5 уклала договір
про надання послуг з вивчення ринку
нерухомості та надання інфолрмації
щодо об"єктів нерухомості, які
відчужуються з АН «Мир квартир» за
пропозицією якої набула у власність
спірну квартиру за 444000.00грн.

На підтвердження того, що вона набула
квартиру АДРЕСА_1 за власні кошти від
продажу дошлюбного майна та 15000.00
доларів США, які позичила у борг у своїх
батьків ОСОБА_5 надала до суду боргову
розписку від 29.07.2012 року про отримання
нею від ОСОБА_10 у борг на придбання
квартири 15000,00 дол.США, які мають біти
повернуті за першою вимогою та
розписку ОСОБА_10 від тієї ж дати, про те,
що 15 000,00 дол.США передані нею у борг
дочці ОСОБА_5 на придбання квартири
АДРЕСА_1 зі згоди чоловіка ОСОБА_12,
виписку видану Маріупольським
філіалом, відділення № 52 ПАТ КБ
"ПриватБанк" та дублікат квитанції №
з яких вбачається, що 23.07.2012 року
договір SAMDN3727 достроково
розірвано і ОСОБА_13 видано з вкладу
10066,11 дол.США.

31.07.2012 року ОСОБА_5 внесла на рахунок №
0326 відкритий 26.07.2012 року на її ім'я
в ПАТ «ВТБ Банк» 15 010,00 доларів США, що
підтверджено випискою по рахунку
приватного клієнта № /0326 за
період з 26.07.2012по 26.03.2014року виданої 26
березня 2014року та копію фіскального
чеку про внесення коштів на її рахунок.

10.08.2012 року , тобто у день укладення
договору купівлі-продажу спірної
квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 зняла з
вказаного банківсокгго рахунку 57 700
доларів США, що підтверджено випискою з
банку по рахунку приватного клієнта №
/0326.

Пленум Верховного Суду України в
постанові № 11 від 21 грудня 2007 року
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" роз"яснив, що
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з"ясовувати джерело і час
його придбачння.

Майно, яке належало одному з подружжя,
може бути віднесено до спільної
сумісної власності укладеною при
реєстрації шлюбу угодою (шлюбним
договором) або визнано такою власністю
судом з тих підстав, що за час шлюбу
його цінність істотно збільшилась
внаслідок трудових затрат другого з
подружжя чи їх обох.

До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи.
При поділі майна враховуються також
борги подружжя та правовідносини за
зобов"язаннями, що виникли в інтереах
сім"ї.

Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте під час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування, набуте під
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто. ( п.п.23,24)

Твердження ОСОБА_4 про те, що квартира
АДРЕСА_2 не була особистою власністю
ОСОБА_5 є безпідставним. Як вже
зазначено, вказана квартира була
придбана нею до реєстрації шлюбу з
ОСОБА_4, під час реєстрації шлюбу
будь-які угоди (договори) щодо визнання
цієї квартири спільною сумісною
віласністю ними не укладались. З
заявою про встановлення факту
проживання однією сім"єю з ОСОБА_5 на
час придбання цієї квартири та
визнання права власності на її частину
ОСОБА_4 до суду не звертався і як
пояснив його представник в суді
апеляційної інстанції його довіритель
не вважає за можливе доведення такого
факту.

Учасником боргових зобов"язань з перед
батьками відповідачки ОСОБА_4 не
являється. Належних та допустимих
доказів наявності спільних з
відповідачкою коштів на час придбання
спірної квартири, позивачем до суду не
надано.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно виходив з того, що спірна
квартира не є об"єктом спільної
сумісної власності подружжя , не
підлягає поділу між сторонами і
правомірно відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_4.

При цьому суд надав правильну оцінку
заяві ОСОБА_4 про згоду на придбання
ОСОБА_5 спірної квартири АДРЕСА_1,
зазначивши в рішенні , що вказана заява
не підтверджує факту набуття квартири
подружжям у спільну сумісну власність.

Відповідно до ст. 78 ЗУ «Про нотаріат»
нотаріус, органи місцевого
самоврядування, засвідчуючи
справжність підпису, не посвідчують
факти, викладені у документі, а лише
підтверджують, що підпис зроблено
певною особою. Відповіднодо п.п. 6.1.,6.2 п.
6 Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України (2012рік) нотаріус
засвідчує справжність підпису на
документах, зміст яких не суперечить
закону і які не мають характеру
правочинів та не містять у собі
відомостей, що порочать честь та
гідність людини. Нотаріус, засвідчуючи
справжність підпису, не посвідчує
факти, викладені у документі, а лише
підтверджує, що підпис зроблений
певною особою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
висновків суду не спростовують.

Судова колегія визнає, що рішення
ухвалено судом першої інстанції з
додержанням норм матеріального і
процессуального права, що відповідно
до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1ч.1 ст.307, ст.
ст.308, 313, 314, 315,317, 319,324 ЦПК України судова
колегія, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Київського районного суду
міста Харкова від 03 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляцйного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
сппав протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -