Номер провадження: 22-ц/785/7178/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Ващенко Л.Г., Плавич Н.Д.,

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 10 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договорами
позик, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4
звернулась до суду із зазначеним
позовом.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 22
січня 2007 року між нею та ОСОБА_3
укладено договір позики, згідно з
умовами якого ОСОБА_3 отримала від неї
2000 доларів США, що підтверджено
відповідною розпискою. 23 жовтня 2007 року
відповідач позичила у неї ще 2500 доларів
США, що також підтверджено розпискою.

Обидві розписки не містили кінцевої
дати повернення боргу. Надіслані
відповідачці письмові вимоги у лютому
та червні 2013 року до позитивних
результатів не призвели.

Посилаючись на наведені обставини
ОСОБА_4 просила стягнути з боржника
суму позики у розмірі 35968 грн. 50 коп., що
в еквіваленті становить 4500 доларів США.

Відповідач позов не визнала,
посилаючись на те, що повністю
розрахувалась з ОСОБА_4 влітку 2010 року.
Іншою підставою для відмови у
задоволенні позову вважала пропуск
позивачем строку позовної давності.

Рішенням Комінтернівського
районного суду Одеської області від 10
червня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 35
968, 50 грн., що еквівалентно 4 500, 00 доларам
США (по курсу НБУ) суми за договорами
позики від 22 січня 2007 року та 23 жовтня
2007 року, а також 359, 69 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити ухвалу про
закриття провадження у справі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ріщення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга пілягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
дійсності договорів позик, факту
неповернення суми позик позичальником
та факту звернення з письмовою вимогою
про повернення коштів у червні 2013 року,
яка була отримана відповідачкою у
вересні-жовтні 2013 року.

Апеляційний суд погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Так, за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути таку ж суму
грошових коштів (суму позики) Договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей (ст.. 1046 ЦК України).

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичаьльника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми (т. 2 ст. 1047 ЦПК
України).

Недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсності, крім випадків,
встановлених законом (ч. 1 ст. 218 ЦК
України).

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самий сумі) у строк та в порядку,
що встановлено договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернута
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_4 передала ОСОБА_3
у власність грошові кошти в сумі:

- 2000 доларів США 22 січня 2007 року;

- 2500 доларів США 23 жовтня 2007 року,

які ОСОБА_3 зобов'язалась повернути на
вимогу.

Зазначені відносини позики грошових
коштів були обумовлені в усній формі.
На підтвердження укладених договорів
позик та його умов надано розписки як
документи, які посвідчують передання
ОСОБА_4 2000 доларів США та 2500 доларів США
(а.с. 5, 6).

Письмову вимогу про виконання
зобов'язань щодо повернення суми позик
пред'явлено позикодавцем 19 лютого 2013
року шляхом надіслання поштою та у
такий же спосіб 12 червня 2013 року за
іншою адресою відповідачки. Вказану
вимогу відповідачкою не виконано (а.с.
7-14).

В суді першої та апеляційної інстанцій
ОСОБА_3 показала, що про наявність
письмової вимоги їй стало відомо
восени 2013 року, до звернення ОСОБА_4 з
позовом до суду.

Позов ОСОБА_4 пред'явлено до суду 3
жовтня 2013 року (а.с. 3-4, 17).

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції встановив обставини, що
мають значення для справи, правильно
визначився зі спірними
правовідносинами та нормами
матеріального права, що такі регулюють,
та дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
35968, 50 грн. боргу за договором позики.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсно не додержано
передбаченої ч. 1 ст. 1047 ЦК України
письмової форми правочинів, однак
зазначена обставина не має наслідком
їх недійсність.

Розписки, написання яких ОСОБА_5 не
заперечуються, є письмовими доказами
факту вчинення правочинів в сенсі
положень ч. 1 ст. 218 ЦК України та
посвідченням передання ОСОБА_4 ОСОБА_3
грошових коштів в сумі 4500 доларів США,
що є еквівалентом 35968,50 грн., а відтак, і
реальності договорів позик, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України
договір позики вважається укладеним з
моменту передачі майна (грошових
коштів) яке переходить у власність
позичальника.

Знаходження у ОСОБА_4 оригіналів
вказаних вище розписок (які
досліджувалися в судах першої та
апеляційної інстанцій) та ненадання
ОСОБА_3 суду будь-яких письмових
доказів щодо повного або часткового
повернення нею грошових коштів
позивачу, спростовує доводи
відповідача про повний розрахунок з
ОСОБА_4

Не можуть бути взяти й доводи
апеляційної скарги щодо пропуску
ОСОБА_4 строку позовної давності.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України), в т.ч. й на вимогу про
стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня. коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Зі змісту розписок від 22 січня 2007 року
та 23 жовтня 2007 року вбачається, що строк
настання виконання зобов'язання
сторонами не обумовлений (а.с. 5,6).

Оскільки, сторони не погодили в
договорах строк повернення позик,
такий строк визначається моментом
пред'явлення вимоги (ч. 1 ст. 1049 ЦК
України).

Враховуючи те, що:

- позивач не зверталась до
відповідача раніше лютого 2013 року із
письмовою вимогою про повернення
боргу;

- матеріали справи містять дані
про те, що письмова вимога надсилалась
позивачем відповідачу у лютому та
червні 2013 року;

- ОСОБА_3 отримала письмову вимогу
ОСОБА_4 восени 2013 року,

суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позов пред'явлено в межах трирічного
строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно не визнав належним
та допустимим доказом звукозапис
розмови, в якому за твердженням ОСОБА_3
ОСОБА_4 вимогала у неї повернення боргу
ще у вересні 2009 року.

При цьому, відповідачкою суду першої
інстанції для дослідження була надана
копія носія звукозапису розмови, що
вона не заперечувала в суді
апеляційної інстанції.

Разом з тим, носій звукозапису це
різновид речових доказів (ст. 65 ЦПК
України), дослідження копій яких
законодавством не передбачено.

В свою чергу клопотання про
дослідження оригіналу носія
звукозапису розмови (який зроблений
без обізнаності іншої особи з якою
велась розмова та мети його
використання), в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_3 не заявлялось.

Виходячи з наведеного не може бути
визнаним належним та допустимим
доказом роздруківка розмови, яка
виготовлена самою ОСОБА_3 (а.с.74-79).

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК
України, у письмовій формі належить
вчиняти правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу.

Пункт 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ
«Перехідних положень» Податкового
кодексу України визначає
неоподаткований мінімум доходів
громадян в розмірі 17 грн.

Тому колегія суддів вважає, що вимогу
про повернення позики, розмір якої
перевищує 340 грн. (17 х 20) має бути
пред'явлено у письмовій , а не усній
формі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст..ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 10 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області
Г.Я.
Колесніков