Справа № 462/8107/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3863/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Монастирецького Д.І.,Шумської
Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ «ВТБ
Банк» на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 31 березня
2014 року у справі за позовом ПАТ «ВТБ
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення боргу та зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ПАТ «ВТБ Банк», третя особа ТзОВ
«Торговий дім «Софі» про визнання
недійсним договорів поруки,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду із
позовом до відповідачів про стягнення
заборгованості у сумі 218 630,47 грн. Свої
вимоги мотивує тим, що між ВАТ «ВТБ
Банк» правонаступником якого є ПАТ
«ВТБ Банк» та ТзОВ «Торговий Дім «Софі»
28.08.207 р. було укладено Генеральну угоду
№ 01/к/07, відповідно до якої відкрито
кредитну лінію із кредитним лімітом у
розмірі 2 000 0000 грн. терміном до 28.08.2013 р.
В межах вказаної кредитної лінії між
сторонами укладено кредитний договір
№ НКЛ 11/08 від 25.03.2008р., відповідно до
умов якого позивачу надано кредит у
сумі 6 500 000 грн. із сплатою 14,5 відсотків
річних за користування кредитом на
строк до 25.03.2009 р. Додатковою угодою від
03.10.2008р. збільшено відсоткову ставку до
19% річних. Окрім того, на забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором № НКЛ 11/08 від 25.03.2008р. між ВАТ
«ВТБ Банк», правонаступником якого є
ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договори
поруки за № НКЛ 11/08-ДП, № НКЛ 11/08-ДП-1, №
НКЛ 11/08-ДП-2 та № НКЛ 11/08-ДП-3 відповідно,
згідно із якими поручителі
зобов'язались відповідати за своєчасне
виконання зобов'язань ТзОВ «Торговий
дім «Софі» за кредитним договором і
погодились на забезпечення виконання
даного договору усім своїм майном та
грошовими коштами. Оскільки ТзОВ
«Торговий дім «Софі» порушило
зобов'язання з повернення суми кредиту,
просив позов задоволити, стягнути на
його користь вказану заборгованість.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подав зустрічну
позовну заяву до позивача про визнання
недійсними договорів поруки за № НКЛ
11/08-ДП, № НКЛ 11/08-ДП-1, № НКЛ 11/08-ДП-2 та №
НКЛ 11/08-ДП-3, укладених між ними та ВАТ
«ВТБ Банк», правонаступником якого є
ПАТ «ВТБ Банк». Свої вимоги мотивують
тим, що спірних договорів вони не
укладали і не підписували, а тому такі
не можуть створювати для них жодних
обов'язків. Відповідно до ст.ст. 203, 215, 537
ЦК України просили визнати такі
договори недійсними.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 31 березня 2014 року
первісний позов задоволено частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ
Банк» заборгованість в сумі 218 630 грн. 47
коп. та 1730 грн. судового збору. В решті
позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_8,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ «ВТБ
Банк», третя особа: ТзОВ «Торговий дім
«Софі» про визнання недійсними
договорів поруки задоволено частково.
Визнано недійсними договір поруки за №
НКЛ 11/08-ДП-1 від 25.03.2008 р. між ВАТ «ВТБ
Банк» та ОСОБА_3, № НКЛ 11/08-ДП-2 від 25.03.2008
р. між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4, № НКЛ
11/08-ДП-3 від 25.03.2008 р. між ВАТ «ВТБ Банк»
та ОСОБА_5. В решті позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.
Стягнуто з ПАТ «ВТБ Банк» на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 71,50 грн. судових
витрат.

Дане рішення оскаржив представник ПАТ
«ВТБ Банк» - Червінський І.М. подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
не погоджується із винесеним рішенням,
оскільки в основу рішення покладено
висновок судово-почеркознавчої
експертизи № 1905 від 10.08.2010р. складений
Львівським НДІСЕ МЮ України,
відповідно до якого підписи на
договорах поруки виконано іншими
особами. Вказує, що банк не
погоджується із вказаними висновками
та вважає їх безпідставними, оскільки
висновок № 1905 не відповідає п.п.4.13, 4,14
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
науково-методичні рекомендації з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень.

Просить скасувати частково рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 31 березня 2014 в частині
відмови у позовних вимогах, щодо
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 та
щодо визнання недійним договорів
поруки, укладених між ПАТ «ВТБ Банк» та
ОСОБА_3. ОСОБА_10 та ОСОБА_5 та винести
нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ
«ВТБ Банк» задоволити повністю та у
зустрічному позові відмовити.

Представник ПАТ «ВТБ Банк», ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5, представник
торгового дому «Софі» в судове
засідання не з'явилися, хоча про
розгляд справи повідомлялись
належними чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (а.с. 172-177), про причини
неявки суд не повідомлено та з
клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертались, тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, учасників
процесу, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що встановлено, що
28.08.2007р. між ВАТ «ВТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ВТБ
Банк», та ТзОВ «Торговий дім «Софі» в
особі директора ОСОБА_2 було укладено
Генеральну угоду № 01/к/07 ( т.1 а.с. 19-20),
відповідно до умов якої банк відкрив
останньому кредитний ліміт для
поточних витрат та здійснення його
статутної діяльності у розмірі, що не
перевищує 3 615 000 доларів США строком до
28.08.2011 р. При цьому кредит надавався
банком на підставі кредитних
договорів, договорів про відкриття
кредитної лінії, договорів про
відкриття мультивалютної кредитної
лінії, договорів про надання
овердрафту, гарантії або відкриття
акредитиву, які є невід'ємною частиною
даної угоди. Додатковою угодою від
13.11.2007р. (т.1, а.с. 21) було збільшено ліміт
генеральної угоди на 3 000 000 грн.
Додатковою угодою № 2 від 30.10.2007 р. (т.1,
а.с.22) збільшено ліміт генеральної
угоди на 2 700 000 грн. Додатковою угодою №
3 від 01.02.2008 р. (т.1, а.с. 23) змінено строк
надання кредиту - до 28.08.2013 р.

Також матеріалами справи встановлено,
що 25.03.2008 р. між ВАТ «ВТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ВТБ
Банк», та ТзОВ «Торговий дім «Софі» в
особі директора ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № НКЛ 11/08 (т. 1, а.с.
11-12), згідно з умовами якого останньому
в межах Генеральної угоди № 01/к/07 від
28.08.2007 р. було надано кредит у розмірі 6
500 000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,5 %
річних терміном до 25.03.2009 р. Повертати
кошти відповідач зобов'язався
відповідно до графіку погашення, а саме
в термін до 25.01.2009 р. - 2 160 000 грн., до
25.02.2009р. - 2 160 000 грн., до 25.03.2009р. - 2 180 000
грн. Відповідно до п. 9.1, 9.2. у разі
несвоєчасного повернення кредиту
позичальник зобов'язався сплатити суму
боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення
виконання. У разі несвоєчасної сплати
плати за користування кредитом
позичальник зобов'язався сплатити пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми боргу за кожен день
прострочення виконання. З додаткової
угоди № 1 від 03.10.2008р. до Кредитного
договору № НКЛ 11/08 від 25.03.2008 р.
вбачається, що змінено плату за
користування кредитними коштами до 19 %
річних. Отримання вказаних коштів ТзОВ
«Торговий дім «Софі» стверджується
меморіальними ордерами (т.1, а.с. 58).

Згідно договорів поруки № НКЛ 11/08-ДП, №
НКЛ 11/08-ДП-1, № НКЛ 11/08-ДП-2 та № НКЛ
11/08-ДП-3, укладених між ВАТ «ВТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ВТБ
Банк», та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 (т.1 а.с.
75), та ОСОБА_5 вбачається, що поручителі
зобов'язались перед кредитором
відповідати за своєчасне і повне
виконання зобов'язань ТзОВ «Торговий
дім «Софі» за кредитним договором №
НКЛ 11/08 від 25.03.2008 року та додатковими
угодами до нього (т.1, а.с. 15, 16, 17, 18).

Як вбачається із розрахунку
заборгованості від 21.04.2009 р. вбачається,
що станом на 21.04.2009 р. заборгованість
ТзОВ «Торговий дім «Софі» перед банком
за кредитним договором № НКЛ 11/08 від
25.03.2008 року становить 218 630,47 грн., з яких
200 000 грн. - заборгованість по кредиту, 12
588,45 грн. - заборгованість по відсотках
за користування кредитом, 2 082,19 грн.
заборгованість по відсотках за період
з 01.04.2009 р. по 21.04.2009 р., 3 419,18 грн. - пеня за
несплату кредиту та 540,65 грн. - пеня за
несплату відсотків (т.1, а.с. 57).

Згідно висновку № 1905
судово-почеркознавчої експертизи
Львівського НДІСЕ від 10.08.2010р.,
вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2,
який розташований в графі «Поручитель»
перед прізвищем «ОСОБА_2» на договорі
поруки № НКЛ 11/08-ДП від 25.03.3008р.,
виконаний самим ОСОБА_2, в той час, як
підпис від імені ОСОБА_3, в графі
«Поручитель» перед прізвищем «ОСОБА_3»
на договорі поруки № НКЛ 11/08-ДП-1 від
25.03.3008р., підпис від імені ОСОБА_4 в графі
«Поручитель» перед прізвищем
«ОСОБА_4» на договорі поруки № НКЛ
11/08-ДП-2 від 25.03.3008р. та підпис від імені
ОСОБА_5 в графі «Поручитель» перед
прізвищем «ОСОБА_5» на договорі поруки
№ НКЛ 11/08-ДП-3 від 25.03.3008р. виконані не
ними, а іншою особою з наслідуванням їх
справжніх підписів ( т.1, а.с. 139-144).

Судом встановлено, що дана справа
розглядалась судами неодноразово та
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк»
задоволено частково та скасовано
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 10 грудня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 15 травня 2013 року в частині не
вирішення позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ОСОБА_2 (ОСОБА_4) і ОСОБА_5 та
направлено справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Статтею 559 ЦК України передбачено, що
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Порука припиняється,
якщо після настання строку виконання
зобов'язання кредитор відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником або
поручителем. Порука припиняється у
разі переведення боргу на іншу особу,
якщо поручитель не поручився за нового
боржника. Порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

У відповідності до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається у
випадках, встановлених договором або
законом.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено,
що договір є укладений, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» передбачено,
що відповідно до статті 523 ЦК порука або
застава, встановлена іншою особою,
припиняється після заміни боржника,
якщо поручитель або заставодавець не
погодився забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником, а згідно
зі статтею 607 ЦК зобов'язання
припиняється неможливістю його
виконання у зв'язку з обставиною, за яку
жодна зі сторін не відповідає.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
первісний позов підлягає частковому
задоволенню та стягненню
заборгованості із поручителя ОСОБА_2,
який укладав із позивачем договір
поруки № НКЛ 11/08-ДП від 25.03.3008р.

Щодо вимог за зустрічним позовом, то
колегія суддів вважає обґрунтованим
визнання недійсним договорів поруки №
НКЛ 11/08-ДП-1 від 25.03.2008 р. між ВАТ «ВТБ
Банк» та ОСОБА_3, № НКЛ 11/08-ДП-2 від 25.03.2008
р. між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4, № НКЛ
11/08-ДП-3 від 25.03.2008 р. між ВАТ «ВТБ Банк»
та ОСОБА_5, оскільки жоден із них не
підписував таких договорів, а тому вони
не створюють для них юридичних
насідків.

Окрім того, представник ПАТ «ВТБ Банк»
клопотання про призначення повторної
експертизи ні в суді першої інстанції,
ні в апеляційному суді не заявляв.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
у справі, подані сторонами докази та
правильно визначив характер спірних
правовідносин.

Доводи апеляційної скарги висновків
районного суду не спростовують, тому
підстав для скасування рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 31 березня 2014 року колегія суддів не
вбачає.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права у відповідності
до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк»
відхилити.

Рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 31 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
Д.І. Монастирецький

Н.Л. Шумська