Провадження №2-н/761/685/2014
У Х В А Л А

іменем України

03 жовтня 2014 року суддя Шевченківського
районного суду м. Києва Гриньковська
Н.Ю., розглянувши заяву Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Лісова пісня», боржник: ОСОБА_1
про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року заявник звернувся до
Шевченківського районного суду м.Києва
із заявою про видачу судового наказу
про стягнення з боржника
заборгованості за житлово-комунальні
послуги квартири АДРЕСА_1, у розмірі
4395,69грн.

Розглянувши матеріали заяви та
документи, долучені до неї, суддя
дійшов висновку, що у прийнятті заяви
необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.97 ЦПК України, заява
про видачу судового наказу подається
до суду першої інстанції за загальними
правилами підсудності, встановленими
цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України,
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Відповідно до п.9. Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23.12.2011 року "Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження", наявність
спору про право, яке є підставою для
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, вирішується суддею у
кожному конкретному випадку, виходячи
із характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України.
Разом із тим лише той факт, що договірні
зобов'язання (наприклад, у частині
оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

Так, згідно довідки ОСББ «Лісова пісня»
№ 29 від 22.08.2014р., боржник є власником
квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, належних доказів того, що в
період за який заявник ставить питання
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, а саме: з
вересня 2013р. по червень 2014р., квартира
АДРЕСА_1 належить саме ОСОБА_1, до заяви
не додано.

Крім цього, згідно з вищевказаної
довідки, у вказаній квартирі з 14.10.2011 р.
зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що із заяви видачу судового наказу і
поданих до неї документів вбачається
спір про право, тому у прийнятті заяви
про видачу судового наказу необхідно
відмовити.

Роз'яснити, що за змістом ч.2 ст.101 ЦПК
України, відмова у прийнятті заяви
унеможливлює повторне звернення з
такою самою заявою. Заявник у цьому
випадку має право звернутися з тими
самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 97, 100, 101, 109 ЦПК України,
суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Лісова пісня», боржник: ОСОБА_1
про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя