Справа № 185/1945/14-ц
Провадження № 2/185/1258/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді:
Бондаренко В.М.,

при секретарі:
Данильченко Ю.О.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

представників відповідача:
Дятченко Г.О.,

Підуста О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Павлограді
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго" про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та компенсації за
моральну шкоду,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго", в якому просив
визнати незаконним та скасувати наказ
начальника Павлоградського району
електричних мереж ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" від 20.01.2014 року № 16-к
(326), яким його було його звільнено з
роботи у зв»язку зі скороченням штату
працівників за ст. 40 п. 1 КЗпП України,
поновити його на посаді контролера
енергонагляду першої групи
кваліфікації Павлоградського району
електричних мереж, стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
3 000,00 грн у відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позову зазначив,
що наказом № 70-к (326) від 01.08.2011 року був
прийнятий на посаду майстра другої
групи кваліфікації до Павлоградського
району електричних мереж ПАТ
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго» (нині ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля») наказом № 201-к (326)
від 12.07.2013 року його було переведено
контролером енергонагляду першої
групи кваліфікації ПРЕМ, а наказом №
16-к (326) від 20.01.2014 року його було
звільнено зі скороченням штату
працівників на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП
України. Вважає його звільнення
незаконним з тих причин, що
підприємство після прийняття рішення
про скорочення чисельності штату не
пропонувало йому вакантні посади на
які б він міг претендувати з
урахуванням своєї освіти, стажу роботи
та кваліфікації. Крім того державна
служба зайнятості не пропонувала йому
роботу, тому він не виключає того факту,
що відповідач не попереджав у
встановленому порядку державну службу
зайнятості про наступне його
вивільнення. До того ж незаконним
звільненням йому спричинені моральні
страждання.

У судовому засіданні позивач,
його представник підтримали позовні
вимоги, просили задовольнити їх в
повному обсязі вважаючи, що відповідач
не дотримався встановленої процедури
звільнення за ст. 49-2 КЗпП України в
частині відсутності відмови позивача
від переведення на іншу роботу на тому
ж підприємстві.

Представники відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали в повному обсязі, просили у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі відповідно до наданих
письмових заперечень. Вважають, що
відповідачем були вжиті всі необхідні
заходи передбачені трудовим
законодавством щодо проведення
скорочення штату працівників, в тому
числі ознайомлення позивача з
переліком вакантних посад під час
скорочення чисельності штату,
визначення переважного права при
вивільненні працівників, звітування у
державну службу зайнятості про
заплановане вивільнення працівників,
надання згоди профспілковим комітетом
про надання згоди на звільнення
позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_5, яка є начальником відділу з
формування корисного відпуску
фізичних осіб Павлоградського району
електричних мереж ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" пояснила, що приймала
участь у комісії створеної
уповноважним органом з приводу
ознайомлення працівників, посади яких
підлягали скороченню, з наявними
вакантними посадами, та засвідчила, що
комісією 19.11.2013 року та 09.01.2014 року
позивачу було запропоновано перелік
усіх вакантних посад станом на 19.11.2013
року на 38 аркушах та станом на 09.01.2014
року на 36 аркушах відповідно, зі
складанням відповідних протоколів, в
яких позивач виказував своє бажання та
надавав згоду на переведення на посаду
інженера бригади з обслуговування
споживачів, про що записи робив
власноручно. Інших заяв від позивача з
приводу переведення на інші посади не
надходило.

Вислухавши учасників процесу,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи в їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 232 КЗпП
України безпосередньо в районних,
районних у місті, міських чи
міськрайонних судах розглядаються
трудові спори за заявами працівників
про поновлення на роботі незалежно від
підстав припинення трудового договору,
зміну дати і формулювання причини
звільнення, оплату за час вимушеного
прогулу або виконання
нижчеоплачуваної роботи, за винятком
спорів працівників, вказаних у частині
третій статті 221 і статті 222 КЗпП
України.

Відповідно до положень ст. ст. 64, 65
ГК України підприємство самостійно
визначає свою організаційну структуру,
а вирішення питань його діяльності в
межах та порядку визначеному
установчими документами здійснює його
керівник.

Відповідач по справі - Публічне
акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпрообленерго", в своїй діяльності
керується Статутом затвердженим
річними Загальними зборами акціонерів
відповідно до протоколу від 26.06.2012 року,
з проведенням відповідної державної
реєстрації 26.06.2012 року. Відповідно до п.
17.7 (12) Статуту ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" Генеральний директор
Товариства затверджує організаційну
структуру та штатний розклад
відокремлених підрозділів Товариства.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі скорочення чисельності
або штату працівників.

За матеріалами справи
встановлено, що у зв»язку зі змінами в
організації виробництва та праці,
упорядкуванням та перерозподілом
посадових обов»язків працівників та з
метою оптимізації чисельності
товариства Генеральним директором ПАТ
"ДТЕК Дніпрообленерго" видано наказ №
634 а/1001 від 13.11.2013 року про скорочення у
Павлоградському РЕМ 13 посад
контролерів енергонагляду 1, 2, 3 груп, а
відповідно до наказу від 18.11.2013 року за
№ 644 а/1001 про скорочення персоналу
Генеральним директором було наказано
попередити працівників під підпис у
встановлений законом строк про
скорочення обійманих посад, в тому
числі і ОСОБА_1, який займав посаду
контролера енергонагляду 1 групи
кваліфікації Павлоградського району
електричних мереж. Як наслідок,
відповідно до наказу № 16-к (326) від 20.01.2014
року ОСОБА_1 було звільнено з посади
контролера енергонагляду 1 групи
кваліфікації за скороченням штату
працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України.

В судовому засіданні встановлено,
що обставиною, яка обумовила зміни в
організації виробництва та праці у 2013
році, а саме скорочення штату
працівників, стало виконання
інвестиційної програми підприємством
на 2013 рік щодо встановлення шаф обліку
електричної енергії, яка прискорювала
роботу контролерів енергонагляду.

Відповідно до п. 19 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року № 9 (зі змінами, внесеними
згідно постанов № 4 від 01.04.1994 року, № 18
від 26.10.1995 року та № 15 від 25.05.1998 року)
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» - розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП України, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення. При проведенні
звільнення власник або уповноважений
ним орган вправі в межах однорідних
професій і посад провести перестановку
(перегрупування) працівників і
перевести більш кваліфікованого
працівника, посада якого скорочується,
з його згоди на іншу посаду, звільнивши
з неї з цих підстав менш
кваліфікованого працівника. Якщо це
право не використовувалось, суд не
повинен обговорювати питання про
доцільність такої перестановки
(перегрупування).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

За матеріалами справи судом
встановлено, що ОСОБА_1 19.11.2013 року під
особистий підпис на наказі про
скорочення персоналу від 18.11.2013 року
був ознайомлений з запланованим
скорочення посади, яку він займав.

Комісією Павлоградського РЕМ ПАТ
"ДТЕК Дніпрообленерго" 19.11.2013 року та
09.01.2014 року позивачу було запропоновано
перелік усіх вакантних посад станом на
19.11.2013 року на 38 аркушах та станом на
09.01.2014 року на 36 аркушах відповідно, зі
складанням відповідних протоколів, в
яких позивач виказав своє бажання та
надав згоду на переведення на посаду
інженера бригади з обслуговування
споживачів, про що записи зробив
власноручно.

За результатами волевиявлення
позивача 19.11.2013 року та 14.01.2014 року
ОСОБА_1 був направлений на
працевлаштування з висновками
керівника про те, що вибрана позивачем
посада інженера бригади з
обслуговування повинна мати таку
кваліфікаційну вимогу, як не нижче 5
групи з електробезпеки. Тоді як у
ОСОБА_1 наявна 2 група електробезпеки та
його кваліфікація не відповідає
займаній посаді.

Відповідно до посадової
інструкції інженера бригади з
обслуговування споживачів
Павлоградського РЕМ затвердженої
начальником Павлоградського РЕМ від
06.11.2013 року визначені кваліфікаційні
вимоги до зазначеної посади, серед
яких, встановлено, що інженер бригади з
обслуговування споживачів повинен
мати не нижче 5 групи з електробезпеки.

В судовому засіданні не
заперечувався той факт, що ОСОБА_1 мав 2
групу електробезпеки.

Позивач, обравши способом захисту
визнання незаконним його звільнення,
зобов»язаний відповідно до ст. 10, 60 ЦПК
України довести правові та фактичні
підстави такого незаконного
звільнення.

Проте, доказів наявності інших
обставин, які б підтверджували бажання
ОСОБА_1 зайняти іншу вакантну посаду,
яка б відповідала його кваліфікації
позивачем не було надано суду.

А навпаки, конкретна позиція
позивача щодо вибору саме посади
інженера бригади з обслуговування
споживачів підтверджується тією
обставиною, що позивачу роботодавцем
вдруге було запропоновано перелік
вакантних посад після надання висновку
про невідповідність його кваліфікації
займаній посаді.

Доводи представника позивача про
те, що позивач не відмовлявся від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів отриманих при
розгляді справи та особистого
тлумачення ним норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до звіту від 19.11.2013
року ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго"
повідомило Бабушкінський районний
центр зайнятості м. Дніпропетровська
про кількість працівників, яких
передбачалося звільнити, в тому числі
контролерів енергонагляду 1 групи у
кількості 24 осіб.

Крім того відповідно до витягу з
протоколу засідання комісії з
визначення переважного права при
вивільненні працівників
Павлоградського РЕМ ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" від 15.11.2013 року № 1,
після персонального розгляду кожного
працівника, враховуючи виробничі
показники, особисте ставлення до
роботи, стаж роботи та соціальне
становище, комісія дійшла висновку, що
вивільненню підлягають 7 контролерів
енергонагляду 1 групи кваліфікації,
серед яких був і ОСОБА_1

Згідно ст. 43 КЗпП України,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п. 1 статті 40 КЗпП
України, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Відповідно до виписки з протоколу
засідання президіуму профспілкового
комітету ДСЕМ № 62 від 16.01.2014 року
профспілковим комітетом була надана
згода на звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40
КЗпП України.

Тому порушень трудового
законодавства у зв»язку зі звільненням
позивача судом не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу. Оскільки, в
задоволені позовних вимог позивача про
поновлення його на роботі відмовлено,
то позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу задоволенню не
підлягають.

Статтею 23 ЦК України визначено
поняття моральної шкоди, в чому вона
полягає, порядок визначення та
стягнення. Крім того, в п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» є роз'яснення, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позначених моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. Особа (фізична чи
юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди без вини, якщо доведе,
що остання заподіяна не з її вини. Тому,
позивач не має права на відшкодування
моральної шкоди з відповідача.

Таким чином у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та компенсації за
моральну шкоду слід відмовити у
повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону
України «Про судовий збір» позивач
звільнений від сплати судового збору,
тому відповідно до ст. 88 ЦПК України
судові витрати не підлягають
розподілу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго" про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та компенсації за
моральну шкоду - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: В. М. Бондаренко