Номер провадження: 22-ц/785/6736/14
Головуючий у першій інстанції Куркан
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі Решетник М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 28 квітня 2010
року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
за нею в порядку спадкування за законом
права власності на житловий будинок з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1 після
смерті її чоловіка, ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В обґрунтування
позову позивач посилалася на те, що
вона після смерті чоловіка фактично
прийняла спадщину шляхом фактичного
вступу у володіння спадковим майном,
продовживши проживати у спадковому
будинку. Оскільки її чоловік за життя
не встиг отримати свідоцтво про право
власності на вказаний будинок, вона не
може оформити свої спадкові права у
нотаріальній конторі. ОСОБА_2 також
просила слухати справу за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала у
повному обсязі з усім обґрунтуванням.

Рішенням Овідіопольського
районного суду Одеської області від 28
квітня 2010 року позовна заява ОСОБА_2
задоволена. Визнано за ОСОБА_2 право
власності в порядку спадщини за
законом після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Іллічівськ
Одеської області, на ? частину
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних споруд, який
розміщений на АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
цілий будинок з господарськими
спорудами, який розміщений на АДРЕСА_1,
який позначений на плані літ. «А»,
житловою площею 36,9 кв. м., загальною 60,0
кв. м., допоміжною 36,9 кв. м., сарай під літ
«В», сарай під літ. «Г», вбиральню під
літ. «Д», навіс під літ. «Е», № 1-4 І
споруди, які розташовані на земельній
ділянці фактичного користування
площею 0,29 га.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить рішення суду від 28 квітня 2010
року скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову у позові у повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, та на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову, з
наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.1,4 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
будинок побудований у період шлюбу
позивача та її померлого чоловіка
ОСОБА_5, і що після смерті останнього
тільки вона прийняла усю спадщину
(шляхом фактичного вступу у володіння)
у розмірі ? частини житлового будинку з
відповідною частиною господарських
споруд, а тому за нею слід визнати право
власності на увесь будинок.

Проте з такими висновками суду
погодитись неможливо.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилались як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Під час ухвалення
рішення суд вирішує, зокрема, такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам
цивільно-процесуального закону не
відповідає.

За наявності достеменно
встановлених усіх фактів та обставин
статтями 529,548,549 ЦК України 1963р.
передбачена можливість встановлення
факту прийняття спадщини спадкоємцем
та визнання за спадкоємцем права
власності на спадкове майно.

Разом з тим, у відповідності зі ст.
30 ЦПК України сторонами у цивільному
процесі є позивач і відповідач. За
визначенням відповідач - це особа до
якої звернена матеріально-правова
вимога, оскільки саме вона оспорює, не
визнає, порушує.. право позивача.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 з 14.08.1957р. перебувала у шлюбі з
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (а.
с. 8-9). За довідкою Молодіжненської
сільської ради позивач проживає і
зареєстрована в АДРЕСА_1 з вересня 1953 по
теперішній час.(а. с. 13) Відповідач
постійно зареєстрована за іншою
адресою, зокрема у АДРЕСА_2. (а.с.6)
Стосунок відповідача до спадкового
майна, оспорювання нею прав позивача не
вбачається. Хто, окрім позивача, був
зареєстрованим на момент смерті
спадкодавця судом першої інстанції не
з'ясовувалось. За повідомленням
Овідіопольської та Іллічівської
державної нотаріальної контори
спадкова справа відносно майна ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, не
відкривалась, спадкоємці до нотаріуса
не звертались. (а.с.26, 28).

Ухвалюючи рішення про визнання
права власності за позивачем, суд
першої інстанції обмежився довідкою
Молодіжненської сільської ради про те,
що за ОСОБА_5 по земельно-шнуровій книзі
за № 114 враховується присадибна
земельна ділянка в АДРЕСА_1, площею 0,29
га, та технічним паспортом від 05.04.2010р.
(а.с.14,10-12). При цьому суд першої
інстанції не звернув уваги на
відсутність відомостей щодо
нерухомого майна із погосподарської
книги Молодіжненської сільської ради.

За наданою апеляційному суду
довідкою Молодіжненської сільської
ради від 25.07.2014р., у відповідності з
записами погосподарської книги № 2, за
адресою: АДРЕСА_1, особовий рахунок
НОМЕР_1, в 1991-1995 р.р. були зареєстровані:
власник домоволодіння ОСОБА_5, 1933 року
народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_3), дружина
ОСОБА_2, 1936 року народження, син ОСОБА_4,
1960 року народження, син ОСОБА_7,1976 року
народження, донька ОСОБА_8, 1971 року
народження, та онуки ОСОБА_9 і ОСОБА_10.
До довідки додано копію сторінок
погосподарської книги. (а.с.94-96)

Із поданої апеляційної скарги
вбачається, що право позивача на
спадкування та визнання права
власності на будинок з господарськими
спорудами, насправді оспорює не
відповідач ОСОБА_3, а ОСОБА_4, який є
сином померлого ОСОБА_5 Апелянт ОСОБА_4
разом з іншими дітьми спадкодавця
проживав у спадковому будинку на
момент смерті ОСОБА_5, та у встановлений
ст.553 ЦК України 1963 року шестимісячний
строк від спадщини не відмовлявся.

Відтак, в порушення ст.130 ЦПК
України, судом першої інстанції не було
належно вирішено питання про склад
осіб, які повинні брати участь у цій
справі. Ухваливши рішення про
задоволення позову за відсутності
мешканця спірного будинку і спадкоємця
ОСОБА_4, суд тим самим вирішив питання
щодо його прав та обов'язків за його
відсутності.

З огляду на місце проживання
відповідача ОСОБА_3, на наявні у справі
докази, на те, що відповідач проти
позову жодним чином не заперечувала,
про свої права на спадкове майно не
заявляла, колегія суддів вважає, що
ОСОБА_3 не є належним відповідачем у цій
справі. Позивач клопотання про заміну
неналежного відповідача належним не
заявляла.

Відповідно до Узагальнення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» «у разі пред'явлення
позову до неналежного відповідача суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляд справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо
позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову.»

З огляду на встановлене, у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
слід відмовити, як до неналежного
відповідача, що не перешкоджає ОСОБА_2
повторно звернутися з цим же позовом до
суду до належних відповідачів.

За таких обставин, апеляційну
скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити,
рішення суду першої інстанції -
скасувати, а у задоволенні позову
ОСОБА_2 у цій справі відмовити.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 28
квітня 2010 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно повністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді: Л.А. Гірняк
Л.І. Доценко