Справа №359/1015/14-ц
Провадження №2/359/762/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого
Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання
Коробові О.П.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

за участю представника позивача
ОСОБА_2,

за участю відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю представників відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

за участю третіх осіб
ОСОБА_7, ОСОБА_8,

за участю представників третьої особи
ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу:

за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору -
приватний нотаріус Бориспільського
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки;

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи, які не заявляють
самостійні вимоги щодо предмета спору:
ОСОБА_1, ОСОБА_8, про стягнення грошових
коштів,

встановив:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вказаним первісним позовом та
обґрунтовує його тим, що їй та ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності
нале-жала земельна ділянка площею 0,033
га з кадастровим номером :06:008:0175 з
цільовим призначенням для ведення
садівництва, розташована в СТ
«Нафтовик-1» на терито-рії
Великоолександрівської сільської ради
Бориспільського району. 30 травня 2013
року від-повідачі уклали договір
купівлі-продажу, за яким ОСОБА_3
відчужив земельну ділянку у власність
ОСОБА_4 Позивач не надавала згоду на
укладення цього договору. Тому ОСОБА_1
просить суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки.

ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов та
обґрунтовує його тим, що вона сплатила
ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 71000
доларів США, які еквівалентні грошовим
кош-там у розмірі 808606 гривень 60 копійок.
У випадку визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
ОСОБА_4 просить суд стягнути з ОСОБА_3 на
її користь грошові кошти у розмірі 808606
гривень 60 копійок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 підтримують
первісний позов. Крім того, представник
позивача ОСОБА_2 визнає зустрічний
позов в частині стягнення з ОСОБА_3
грошових коштів у розмірі 8580 гривень.
Він заперечує проти задоволення
зустрічного позову в частині стягнення
грошових коштів в більшому роз-мірі.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5
визнають первісний позов. Крім того,
представник відповідача ОСОБА_5 визнає
зустрічний позов в частині стягнення з
його довірителя грошових коштів у
розмірі 8580 гривень. Він заперечує проти
задоволення зу-стрічного позову в
частині стягнення грошових коштів в
більшому розмірі.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6
заперечують проти задоволення
первісного позову та підтримують
зустрічний позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_7 при
ви-рішенні спору покладається на
розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_8 та
її представники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не
підтримують первісний та зустрічний
по-зови.

Вислухавши пояснення учасників
цивільного процесу, допитавши ОСОБА_3
та ОСОБА_13 в якості свідків та
дослідивши письмові докази, суд дійшов
до висновку, що первісний позов
належить задовольнити. Зустрічний
позов підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Встановлено, що 18 листопада 1989 року
позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 Ця
обставина підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_2 від 18 листопада 1989 року (а.с.7).

27 червня 2003 року ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу (а.с.8) купив у ОСОБА_14
земельну ділянку площею 0,073 га з
цільовим призначенням для садівництва,
розташовану в СТ «Нафтовик-1» на
території Великоолександрівської
сільської ради Борис-пільського
району.

На підставі цього договору ОСОБА_3
отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку серії КВ
№082102 (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.22 КЗпШС України, що
був чинним на той час, майно, нажите
по-дружжям за час шлюбу, вважалось його
спільною сумісною власністю.

Встановлено, що земельна ділянка була
придбана під час шлюбу між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3

З огляду на цю обставину суд вважає, що
земельна ділянка була об'єктом їх
спільної сумісної власності.

30 жовтня 2007 року ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу (а.с.9) відчужив ОСОБА_15
частину земельної ділянки площею 0,040
га. 23 травня 2013 року ОСОБА_3 отримав
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно (а.с.58).

У такий спосіб у спільній сумісній
власності позивача та ОСОБА_3
залишилась земельна ділянка площею 0,033
га (0,073 - 0,040) з кадастровим номером
НОМЕР_1: 06:008:0175 з цільовим призначенням
для ведення садівництва, розташована в
СТ «Нафто-вик-1» на території
Великоолександрівської сільської ради
Бориспільського району.

6 лютого 2013 року ОСОБА_3 видав
довіреність (а.с.33-34), якою уповноважив
ОСОБА_8 укладати попередні договори
щодо земельної ділянки на суму
забезпечувально-го платежу у розмірі,
що не перевищує 6000 доларів США, та
одержувати грошові кошти без обмеження
розміру з метою передачі їх ОСОБА_3

22 квітня 2013 року ОСОБА_8, діючи від імені
ОСОБА_3, уклала з ОСОБА_4 по-передній
договір (а.с.36-37), за яким до 10 червня 2013
року ОСОБА_3 зобов'язався про-дати, а
ОСОБА_4 зобов'язалась купити земельну
ділянку.

З копій розписок (а.с.37-39) вбачається, що
у виконання попереднього договору
ОСОБА_4 передала ОСОБА_8 грошові кошти у
розмірі 14000 доларів США (5000 + 5000 + 4000).

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6
посилаються на те, що при укладенні
по-переднього договору ОСОБА_4 передала
ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 26000
доларів США. Так, в п.4.2 попереднього
договору (а.с.36) міститься речення
«покупатель в момент подписания
настоящего договора выплачивает
представителю задаток в размере 26000
дол-ларов США». Однак дієслово
«выплачивает» не свідчить про те, що
оплата була вчинена та грошові кошти
були передані. Тому суд критично оцінює
доводи ОСОБА_4 та її представ-ника
ОСОБА_6

Відповідно до абз.4 ч.1 ст.635 ЦК України
попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

Згідно з ч.1 ст.220 цього Кодексу у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

За правилом ч.2 ст.216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобо-в'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього право-чину.

Встановлено, що для договору
купівлі-продажу земельної ділянки
передбачена нота-ріальна форма
укладення. Тому попередній договір
потребував нотаріального посвідчення.
Ця вимога не була додержана.

З огляду на ці обставини суд вважає, що
попередній договір є нікчемним. У
ОСОБА_3 виник обов'язок повернути
ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 14000
доларів. Станом на день ухвалення
судового рішення ця грошова сума
еквівалентна грошовим коштам у розмірі
167860 гривень (14000 * 11,99).

ОСОБА_3 відмовляється добровільно
виконати це грошове зобов'язання.

Тому суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 належить стягнути грошові кошти
у розмірі 167860 гривень.

28 травня 2013 року ОСОБА_3 видав
довіреність (а.с.35), якою уповноважив
ОСОБА_8 відчужити земельну ділянку
площею 0,033 га з кадастровим номером
:06: 008:0175 з цільовим призначенням
для садівництва, розташовану в СТ
«Нафтовик-1» на території
Великоолександрівської сільської ради
Бориспільського району.

30 травня 2013 року ОСОБА_8, діючи від імені
ОСОБА_3, уклала з ОСОБА_4 договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
посвідчений приватним нотаріусом
Бориспіль-ського районного
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за №1473
(а.с.10-11).

За цим договором ОСОБА_3 відчужив
земельну ділянку у власність ОСОБА_4, а
ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 8580 гривень. Ця обставина
під-тверджується реченням «продавець
отримав від покупця 8580 гривень», що
міститься в п.2 договору
купівлі-продажу земельної ділянки
(а.с.10-11).

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважа-ється, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим з подруж-жя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Згідно з ч.3 цієї статті для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

За правилом ч.2 ст.216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобо-в'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього право-чину.

Встановлено, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки
виходить за межі дрібного побутового
та потребує нотаріального посвідчення.
В матеріалах цивільної справи відсутні
докази на підтвердження того, що ОСОБА_1
надала письмову згоду на укладення
цьо-го договору.

З огляду на ці обставини в сукупності
суд вважає, що договір купівлі-продажу
земель-ної ділянки належить визнати
недійсним. У ОСОБА_3 виник обов'язок
повернути ОСОБА_4 грошові кошти у
розмірі 8580 гривень.

ОСОБА_3 добровільно не виконує це
грошове зобов'язання.

Тому суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 слід стягнути грошові кош-ти у
розмірі 8580 гривень.

Загальний розмір грошових коштів, які
належить стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4, становить 176440 гривень (167860 + 8580).

Представник відповідача ОСОБА_5
посилається на те, що, стягуючи ці
грошові кошти, суд виходить за межі
вимог, заявлених ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог.

Встановлено, що ОСОБА_4 заявила вимоги
про стягнення всіх грошових коштів, які
вона передала ОСОБА_8 Їх розмір значно
перевищує розмір грошових коштів, які
суд стягує з ОСОБА_3 Крім того, як
роз'яснив Верховний Суд України, якщо
суд встановив обставини відповідно до
заявленого позову, але позивач невірно
послався на закон, суд може усунути цю
помилку, застосувавши при вирішенні
спору норму матеріального права, що
по-ширюється на спірні правовідносини.
З огляду на ці обставини суд критично
оцінює доводи представника
відповідача ОСОБА_5

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 показала, що вона була присутня
під час укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
бачила, як ОСОБА_4 пере-дала долари США.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів грома-дян, належить
вчиняти у письмовій формі.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.218 цього Кодексу
факт вчинення такого правочину може
доводи-тись письмовими доказами,
засобами аудіо-, відеозапису та іншими
доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватись на свідченнях свідків.

Встановлено, що розмір грошових коштів,
які ОСОБА_4 передала ОСОБА_8, пере-вищує
двадцять неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. Тому передачу
грошових коштів в такому розмірі не
допустимо доводити показаннями
свідків. З огляду ці обставини суд
вважає, що показання свідка ОСОБА_13 є
недопустимим доказом у розумінні ч.1
ст.59 ЦПК України.

Крім того, під час допиту ОСОБА_3 в
якості свідка, він показав, що
уповноважував ОСОБА_8 отримати
правоустановчий документ на земельну
ділянку, а не відчужити її. ОСОБА_8 не
передавала йому грошові кошти.

Достовірність показань ОСОБА_3 в
частині обставини про те, що він не
уповнова-жував ОСОБА_8 продавати
земельну ділянку, спростовується
копією довіреності (а.с.35). Показання
ОСОБА_3 в частині обставини про те, що
ОСОБА_8 не передавала йому грошові
кошти, спростовуються копіями розписок
(а.с.92-95), з яких вбачається, що ОСОБА_8
передала ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 26000 доларів США (2000 + 12000 + 12000).

Однак відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформа-цію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета дока-зування.

Встановлено, що відомості про
обставини передачі ОСОБА_8 грошових
коштів ОСОБА_3 не стосуються предмета
доказування. Тому показання ОСОБА_3 в
части-ні обставин про те, що ОСОБА_8 не
передавала йому грошові кошти, та копії
розписок є неналежними доказами. Тому
суд вважає, що ці докази є неналежними.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Встановлено, що при пред'явленні
первісного позову ОСОБА_1 сплатила
судо-вий збір у розмірі 243 гривень 60
копійок. При пред'явленні зустрічного
позову ОСОБА_4 сплатила судовий збір у
розмірі 3654 гривень. Ці обставини
підтверджуються квитанціями (а.с.1, 61).
Первісний позов задоволений повністю.
Зустрічний позов задоволений на 21,82%
(176440 : 808606,60 * 100%).

З огляду на ці обставини суд вважає, що
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
ко-ристь ОСОБА_1 належить стягнути
витрати на оплату судового збору у
розмірі 243 гривень 60 копійок. Крім того,
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 слід
стягнути витрати на оплату судового
збору у розмірі 797 гривень 30 копійок (3654
: 100% * 21,82%).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209,
ст.ст.212-216, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору -
приватний нотаріус Бориспільського
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 30 травня 2013 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_4, посвід-чений приватним
нотаріусом Бориспільського районного
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за №1473.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті осо-би, які не заявляють
самостійні вимоги щодо предмета спору:
ОСОБА_1, ОСОБА_8, про стягнення грошових
коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошові кошти у розмірі 176440 гривень.

У задоволенні зустрічного позову в
частині вимоги про стягнення грошових
коштів у більшому розмірі відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
ко-ристь ОСОБА_1 витрати на оплату
судового збору у розмірі 243 гривень 60
копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
витрати на оплату судового збору у
розмірі 797 гривень 30 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Бориспільський міськрайонний суд:
учасниками цивільного процесу, які
присутні під час оголошення судового
рішення, - протягом 10 днів з дня його
оголошення, ОСОБА_8 - протягом 10 днів з
дня вручення копії судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду
Є.О.
Борець