Провадження № 2/646/1884/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 року Червонозаводський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Сорока О.П.,

за участю секретаря - Пономаренко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державного
концерну «Укроборонпром», третя особа -
Державне підприємство «Завод імені
В.О.Малишева» про визнання незаконним
та скасування наказу про увільнення,
поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Державного концерну
«Укроборонпром» з позовом визнання
незаконним та скасування наказу від
21.08.2014р. № 233-К «Про увільнення ОСОБА_1
від виконання обов'язків Генерального
директора «Завод імені В.О. Малишева»
та про поновлення його на роботі,
оскільки відсутні правові підстави для
його увільнення, порушено порядок
увільнення, та увільнено його
неповноважною особою.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, надала
додаткові письмові пояснення.

Представник відповідача надав
письмові заперечення проти
задоволення позову, де зазначив, що
відповідач продовжує роботу у
відповідача на посаді заступника
генерального директора у м.Харкові
Державного концерну «Укроборонпром».
24.03.2014р. ОСОБА_1 звільнений з посади
генерального директора «Завод імені
В.О.Малишева» за угодою сторін. З
25.03.2014р. на ОСОБА_1 покладено виконання
обов'язків генерального директора ДП
«Завод імені В.О.Малишева», та 21.08.2014р.
позивача увільнено від виконання
обов'язків повноважною особою
виконуючим обов'язки генерального
директора ДК «Укроборонпром».

Представник третьої особи
заперечував проти задоволення позову ,
надав пояснення аналогічні поясненням
представника відповідача.

Заслухавши представників сторін,
третьої особи, дослідивши докази, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 25.12.2012р. по
24.03.2014р. ОСОБА_1 працював генеральним
директором ДП «Завод імені
В.О.Малишева», наказом № 65-к від 24.03.2014р.
його звільнено із займаної посади за
згодою сторін, що підтверджується
наказами та трудовою книжкою.

Наказом від 25.03.2014р. № 88-ос ОСОБА_1
призначено на посаду заступника
генерального директора у м.Харкові ДК
«Укроборонпром».

Крім того, наказом від 24.03.2014р. №
66-к на ОСОБА_1, як заступника
генерального директора у м.Харкові ДК
«Укроборонпром», з 25.03.2014р. покладено
виконання обов'язків генерального
директора ДП «Завод імені В.О.Малишева»
до укладання контракту з керівником
підприємства.

Посилання представника позивача
на призначення ОСОБА_1 генеральним
директором ДП «Завод імені В.О.
Малишева», оскільки ці повноваження
більш ширші ніж заступника
генерального директора ДК
«Укроборонпром» та покладені на нього
раніше, спростовується вищенаведеними
доказами. При цьому, суд зазначає, що з
25.03.2014р. ОСОБА_1 працював на посаді
заступника генерального директора у
м.Харкові ДК «Укроборонпром» та з того
ж дня виконував обов'язки генерального
директора ДП «Завод імені В.О.
Малишева», та не має правового значення
факт винесення самого наказу про
виконання обов'язків генерального
директора ДП «Завод імені В.О.Малишева»
24.03.2014р.

21.08.2014р. наказом ТВО генерального
директора ДК «Укроборонпром» С.Пінькас
№ 233-к ОСОБА_1 увільнено від виконання
обов'язків генерального директора ДП
«Завод імені В.О.Малишева», оскільки
21.08.2014р. було укладено контракт з
ОСОБА_5, якого призначено генеральним
директором ДП «Завод імені В.О.
Малишева» .

Посилання представника позивача
про видачу наказу неповноважною
особою спростовується витягом з наказу
від 20.08.2014р. № 187-В. про покладення
тимчасового виконання обов'язків
генерального директора ДК
«Укроборонпром» на ОСОБА_4

Оскільки на підставі наказу від
25.03.2014р. № 88-ос ОСОБА_1 працює
заступником генерального директора у
м.Харкові ДК «Укроборонпром» і на
теперішній час, що не спростовується
представником позивача та
підтверджується довідкою від 09.10.2014р.
№6.1/98, у відповідача не було обов'язку
повідомити позивача про увільнення за 2
місяця, видати йому трудову книжку та
виплатити якісь кошти, тому судом не
встановлено порушення порядку
звільнення, оскільки ОСОБА_1 з
основного місця роботи не звільнявся.

З урахуванням викладеного, суд
вважає позовні вимоги про поновлення
ОСОБА_1 на роботі необґрунтованими, та
відмовляє в задоволенні позовних вимог
в цілому. Згідно ст.89 ЦПК України
відсутні підстави для відшкодування
витрат на правову допомогу.

Керуючись ст..10,11,60,61,209,212-215 ЦПК
України, ст..ст.44,47,233,235 КЗпПУ ,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного концерну
«Укроборонпром» про визнання
незаконним та скасування наказу про
увільнення, поновлення на роботі
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Сорока О.П.