Провадження № 2/193/513/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 жовтня 2014 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Софіївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
12 вересня 2014 року позивач
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 18 вересня 2004 року
між нею та відповідачем був укладений
шлюб, зареєстрований виконкомом
Миколаївської сільської ради
Софіївського району Дніпропетровської
області (актовий запис № 4).
Від шлюбу з відповідачем мають
дочку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюб з відповідачем виявився
невдалим. Шлюбні відносини між
сторонами припинені з червня 2006 року і
з того часу вони проживають окремо.
ОСОБА_1 проживає з іншим чоловіком.
Подальше спільне проживання та
збереження шлюбу позивач вважає
неможливими, тому змушена звернутись
до суду і просить шлюб розірвати.
Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить
розглянути справу за її відсутності,
про що надала до суду відповідну заяву.
Відповідач ОСОБА_2, будучи у
встановленому чинним законодавством
порядку увідомленим про дату, час і
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду, відповідно до статті 110 Сімейного
кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні за матеріалами
справи встановлено, що 18 вересня 2004
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований шлюб виконавчим
комітетом Миколаївської сільської
ради Софіївського району
Дніпропетровської області (актовий
запис № 4). Від шлюбу мають дочку:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3). Шлюб з
відповідачем виявився невдалим. Шлюбні
відносини між сторонами припинені з
червня 2006 року і з того часу вони
проживають окремо. ОСОБА_1 проживає з
іншим чоловіком. Між позивачем і
відповідачем досягнуто угоду про місце
проживання дитини.

Враховуючи, що регулювання
шлюбно-сімейних правовідносин
здійснюється на принципах
добровільності, взаємоповаги,
взаєморозуміння, а держава забезпечує
принцип свободи шлюбу та принцип
свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між
сторонами втрачено взаєморозуміння,
збереження сім'ї та поновлення шлюбних
відносин неможливо, заява про
розірвання шлюбу відповідає дійсній
волі дружини та чоловіка, після
розірвання шлюбу не будуть порушені
їхні особисті права.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу
України шлюб припиняється внаслідок
його розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 Сімейного
кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення, тому
шлюб слід розірвати.

Норма ст. 113 СК України передбачає, що
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК
України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК
України застосовуються і до позовного
цивільного судочинства, у рішенні суду
про розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що
позивачем заявлено суду про намір
залишити прізвище, яке вона отримала
під час укладення та реєстрації шлюбу з
відповідачем, суд приходить до
висновку про необхідність залишення
прізвища позивача без змін «ОСОБА_1».

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215, 218, 224-233
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 вересня 2004
року виконавчим комітетом
Миколаївської сільської ради
Софіївського району Дніпропетровської
області (актовий запис № 4), між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - розірвати.

Позивачу ОСОБА_1 залишити
прізвище - «ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Суддя:
О.В. Шумська