Справа № 336/4484/13-ц
Пр. № 2-п/336/42/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого – судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа – ОСОБА_3,
про усунення перешкод у здійсненні
права власності, виселення, вселення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 року
задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа – ОСОБА_3, про усунення
перешкод у здійсненні права власності,
виселення, вселення.

Зазначене рішення ухвалене
при заочному розгляді справи.

Відповідачка звернулася до суду із
заявою про перегляд заочного рішення,
посилаючись на те, що вона з поважних
причин не мала можливості бути
присутньою у судовому засіданні через
необізнаність про наявність справи в
провадженні суду. Крім того, на думку
відповідачки, судом не враховані
істотні для вирішення спору обставини.

В судовому засіданні з приводу
розгляду заяви відповідачка
підтримала викладені в заяві доводи,
зазначивши, що судом при ухваленні
рішення не враховано, що дійсність
договору дарування, за яким право
власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло
до позивачки, оспорювалась в судовому
порядку попереднім власником – ОСОБА_3,
чия насильницька смерть сталася в
липні 2014 року. Оскільки попередній
власник, укладаючи договір дарування,
не усвідомлював значення своїх дій,
тобто набуття права власності
позивачкою не є правомірним, просить
про скасування заочного рішення суду.

Позивач, належним чином повідомлена
про час та місце вирішення заяви, до
суду не з’явилася, що в силу ст. 231 ЦПК
України не є перешкодою для розгляду
заяви.

Третя особа, належним чином
повідомлена про вирішення заяви, до
суду не з’явилася. Зі злів
відповідачки, в липні 2014 року сталася
її смерть.

Зазначені обставини (відсутність
третьої особи) у відповідності до ст. 231
ЦПК України не є перешкодою для
вирішення заяви.

Вислухавши доводи
відповідачки, дослідивши матеріали
цієї справи, а також справи за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування недійсним, повернення
квартири, суд знаходить заяву такою, що
не підлягає задоволенню, з наступних
міркувань.

В силу ст. 228 ЦПК України
заочне рішення суду може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
ним протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК
України заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з’явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Виходячи з наведеного, лише
сукупність зазначених обставин може
зумовити скасування заочного рішення.

За змістом ст. 76 ЦПК України
судові повістки, адресовані фізичним
особам, вручаються їм під розписку, а
вручення судової повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається врученням повістки
і цій особі.

Згідно із ст. 74 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
можуть бути повідомлені або викликані
в суд телеграмою, факсом чи за
допомогою інших засобів зв’язку, які
забезпечують фіксацію повідомлення
або виклику.

Відповідно до ст. 76 ч. 8 у разі
відмови адресата одержати судову
повістку особа, яка її доставляє,
робить відповідну помітку на повістці
і повертає її до суду. Особа, що
відмовилася одержати судову повістку,
вважається повідомленою.

Як випливає 22, 23 аркушів
справи, кореспонденція, адресована
відповідачці, поверталася в суд з
відміткою поштової установи про сплив
строку зберігання і неявку
кореспондента на пошту за отриманням
судового виклику.

У зв’язку з викладеним суд
вважає, що за зазначених обставин
відповідачка, яка не виявила бажання
отримати повістки, вважається
повідомленою належним чином.

Підсумовуючи наведені міркування, суд
не може констатувати наявність однієї
із складових, сукупність яких є
підставою для скасування заочного
рішення, а саме: поважності причини
неявки відповідача в судові засідання
та неповідомлення про них (причини)
суду.

Щодо другої складової - наявності
фактичних даних, які не враховані
судом, суд знаходить ці твердження
неспроможними, оскільки право
власності позивачки, хоча й
оспорювалось третьою особою в судовому
порядку, проте саме за його заявою
ухвалою суду від 18.06.2014 року залишено
без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання договору дарування
недійсним, тобто не лише на час
ухвалення заочного рішення, але і на
теперішній час право власності, яке
просила захистити позивач ОСОБА_2, є
таким, що не оспорюється.

За загаданих обставин суд не вбачає
підстав для скасування заочного
рішення, оскільки ОСОБА_1 не довела
жодної з обставин, лише сукупність яких
відповідно до закону є підставою для
скасування заочного рішення.

Ухвалюючи про залишення без
задоволення заяви про перегляд
заочного рішення, суд у відповідності
до ч. 4 ст. 231 ЦПК України вважає за
необхідне роз’яснити відповідачці
право на подання апеляційної скарги на
заочне рішення у загальному порядку,
встановленому цивільним процесуальним
законодавством.

Керуючись ст. ст. 230-232, 293 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа –
ОСОБА_3, про усунення перешкод у
здійсненні права власності, виселення,
вселення залишити без задоволення.

Роз’яснити відповідачці право на
оскарження заочного рішення суду в
загальному порядку, встановленому
цивільним процесуальним
законодавством України.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя
О.В.
Щаслива