У х в а л а

20 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши заяву товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року в справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_3, третя особа - відділ державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції в м. Києві
про звернення стягнення на майно,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
(далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулось
до суду з указаним позовом та просило в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 2707/0808/71-044,
укладеним 01 серпня 2008 року між ним та
ОСОБА_3, у розмірі 2 622 207 грн 44 коп.
звернути стягнення на належний
відповідачу житловий будинок площею 59,8
кв. м та земельну ділянку площею 0,1148 кв.
м, розташовані по АДРЕСА_1, передані
останнім в іпотеку на підставі
договору іпотеки від 01 серпня 2008 року
№ 2707/0808/71-044-Z-1.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 04 грудня 2013 року, в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції та ухвалою апеляційного
суду, ТОВ «Вердикт Фінанс» подало
касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
касаційну скаргу ТОВ «Вердикт Фінанс»
відхилено, рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 04 грудня 2013 року залишено
без змін.

21 серпня 2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс»
звернулось до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: ст. ст. 598, 599, 629 ЦК України, ст. 33
Закону України «Про іпотеку» заявник
послався та додав копію ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ 29 січня 2014 року, на
яку здійснюється посилання як на
приклад неоднакового застосування
норм матеріального права, судом
касаційної інстанції скасовано судові
рішення та справу передано на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Верховним Судом України в постанові
від 23 квітня 2014 року в справі № 6-30цс14,
роз'яснено, що справа має переглядатись
за всіма доводами заяв, посиланнями на
всі судові рішення щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
які додано до заяви про перегляд,
незалежно від того, висловлена правова
позиція щодо неправильності
застосування норми матеріального
права в судовому рішенні, ухваленому по
суті, чи в ухвалі про передачу справи
касаційним судом на новий розгляд.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011
року № 11 «Про практику застосування
статей 353 - 360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстав, передбаченої пунктом 1 частини
першої статті 355 ЦПК, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви
судових рішень, зокрема, копії ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року, не вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
вищевказані рішення суду касаційної
інстанції ухвалені у справах за різних
встановлених судами фактичних
обставин, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_3, третя особа - відділ державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції в м. Києві
про звернення стягнення на майно, за
заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Д.Д.
Луспеник

Судді:

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

О.В. Закропивний

Л.М. Мазур