АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8660/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Якименко Л. Г. Доповідач -
Свистунова О.В. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Книш К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У червні позивач звернувся до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, сплативши
судовий збір, відповідно до вимог
чинного законодавства.

У обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2
10.12.2007 року був укладений кредитний
договір б/н про надання кредиту у
розмірі 7000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідно до п. 9.12 Умов та
правил надання банківських послуг
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Відповідач належним чином не виконав
умови кредитного договору, порушивши
графік погашення кредиту і сплати
процентів, та своєчасно не повернув
позивачу кредитні кошти та не сплатила
відсотки. У зв'язку з чим, станом на
31.05.2013 року прострочена заборгованість
по кредиту та відсоткам становить 30314,53
грн., яка складається з: 8066,04 грн. -
заборгованість за кредитом; 20566,85 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 250,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1431,64 грн. -
штраф (процентна складова).

Оскільки, до теперішнього
часу, на кількаразові вимоги позивача,
відповідач заборгованість не погасивь,
від виконання своїх зобов'язань
ухиляється, позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_2 на його користь
заборгованість у сумі 30314,53 грн., а також
понесені витрати по справі - 303,15 грн. по
сплаті судового збору.

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

У апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги, оскільки рішення
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в межах
заявлених вимог та на підставі тих
доказів, що надані були сторонами під
час розгляду справи по суті, у
достатньо повному обсязі з'ясував
права і обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

У судовому засіданні встановлено, що
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_2 10.12.2007 року був
укладений кредитний договір б/н про
надання кредиту в розмірі 7000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Пунктами 5.3, 5.4 Розділу ІІ Умов та
правил надання банківських послуг,
встановлені вимоги щодо необхідності
здійснення щомісячного платежу, який
включає плату за користуванням
кредиту, передбачену тарифами, та
частину заборгованості по кредиту.

До суду з вимогою про погашення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся 25.06.2013 року. Строк дії
кредитної картки було встановлено на 12
місяців - до грудня 2008 року.

Так, відповідно до ч.3 ст. 267 ЦПК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторін у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок
перебігу позовної давності спливає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Відповідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Колегія суддів з урахуванням положень
ч.2 ст.214 ЦПК України враховує правову
позицію Верховного Суду України за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення із мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, яка викладена у
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14, у
якій зазначено, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

В ході розгляду зазначеної справи у
суді першої інстанції представником
відповідача було надано письмові
заперечення її довірителя, згідно до
яких стороною відповідача заявлялось
клопотання про застосування до вимог
строку позовної давності, що
встановлена ст.. 257 ЦК України.

Отже, на час звернення позивача до
суду із зазначеними позовними
вимогами, 3-и річний строк позовної
давності для захисту майнових
інтересів позивача минув. Крім того,
позивач звернувся до суду з даним
позовом після сплину строку позовної
дасності, який він не просить поновити
і не наводить причин поважності
пропуску такого строку, навпаки,
вважаючи його не пропущеним з огляду на
лонгування договору.

Ці доводи апеляційної
скарги не заслуговують на увагу,
оскільки, суперечать нормам ЦК України
щодо позовної давності та висловленій
правовій позиції Верховним Судом
України.

Оскільки, за приписами ст. 266 ЦК України
зі спливом строків позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки), вимоги ЦК щодо позовної
давності застосовуються й до
додаткових вимог банку щодо стягнення
штрафів.

Таким чином, суд, відмовивши у
задоволенні позову у зв»язку з
пропуском строку позовної давності,
ухвалив по суті правильне рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішеннях суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, матеріалам справи,
зводяться до переоцінки доказів по
справі.

Судом першої інстанції у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та
конкретні обставини справи, судове
рішення відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права і
тому, колегія апеляційного суду вважає,
що згідно до ст. 308 ЦПК України правових
підстав для скасування рішення не
вбачає, а тому, доводи апеляційної
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
О.В.Свистунова

Судді
В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез