Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Грищенко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3 про усунення перешкод та
заборону вчинення дій, які можуть
порушити право власності позивача,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до
суду із названим позовом у якому просив
встановити заборону відповідачеві без
згоди співвласників здійснювати
будь-які дії, спрямовані на знищення,
переобладнання, розбирання,
реконструкцію, ремонт, знесення,
перенесення, монтаж, демонтаж, добудову
та інше, спільного спадкового майна -
житлового будинку та господарських
будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 та
стягнути на його користь із
відповідача судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, він так як і позивач та третя особа
по справі є спадкоємцями зазначеного
нерухомого майна у рівних частинах.

Однак, ОСОБА_2 самостійно прийняв
рішення про розібрання погребу та
сараю, чим порушив права інших
співвласників.

Тому, є підстави вважати, що такі його
подальші дії призведуть до чергової
втрати частини майна і він вимушений
звертатися за захистом його прав до
суду.

У судовому засіданні позивач та його
представник просили про задоволення
позову із викладених у ньому підстав. В
свою чергу відповідач не заперечував
щодо його задоволення, визнавши
обставини, на яких він ґрунтувався.

Третя особа по справі належним чином
повідомлялася про час, день та місце
розгляду справи, до суду не з'явилася,
причини неявки суду невідомі.

Заслухавши думку учасників процесу,
дослідивши письмові матеріали справи,
судом зазначається наступне.

У судовому засіданні встановлено,
ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті ОСОБА_4, майно
померлої - житловий будинок із
надвірними будівлями, що знаходяться
по АДРЕСА_1, у рівних частинах
успадкували ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1
(а.с. 4).

4 жовтня 2012 року на ім'я ОСОБА_2 було
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,10 га за тією ж адресою, де знаходиться
успадкований будинок (а.с. 5-6).

Із висновку Вишгородського РВ ГУМВС
України в Київській області від 9
серпня 2014 року вбачається, що позивач
звернувся до правоохоронних органів
щодо факту пошкодження того ж
нерухомого майна відповідачем по
справі, а останній у ході перевірки
такого повідомлення у встановленому
законом порядку, не заперечував щодо
власних дій, які полягали у розібранні
погребу по АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 355 ЦК України,
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Статтею 358 ЦК України визначено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, судом зазначається, що
правовий режим спільної часткової
власності поширюється на нерухоме
майно, успадковане учасниками процесу
після смерті ОСОБА_4

Крім того, права позивача, як
співвласників того ж майна, дійсно
порушено діями відповідача ОСОБА_2 і
потребують захисту з боку держави
шляхом ухвалення судового рішення за
результатами розгляду справи у суді.

Обраний позивачем спеціальний спосіб
захисту його прав, передбачений
частиною 2 статті 386 ЦК України,
підлягає застосуванню у даному
випадку, з урахуванням предмету і
підстав позову, доказів наданих
сторонами по справі та обставин,
встановлених судом.

Однак, позов слід задовольнити
частково за виключенням прохання
позивача про встановлення заборони
відповідачеві вчинення
неконкретизованих дій щодо будинку та
надвірних будівель по АДРЕСА_1
відповідачем, які сформульовані як
«тощо».

З урахуванням позиції суду про
наявність визначених законом підстав
для часткового задоволення позову та
положень статті 88 ЦПК України, такою, що
підлягає задоволенню є позовна вимога
про стягнення із відповідача судових
витрат на користь ОСОБА_1.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3 про усунення перешкод та
заборону вчинення дій, які можуть
порушити право власності позивача -
задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати без
згоди співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3
будь-які дії спрямовані на знищення,
переобладнання, розбирання,
реконструкцію, ремонт, знесення,
перенесення, монтаж, демонтаж,
добудову, щодо спільного спадкового
майна, а саме: житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та надвірних
будівель біля цього будинку, а саме:
літньої кухні - "В", огорожі - "№1",
туалету - "Д".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Решта позовних вимог задоволенню не
підлягає.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя