справа № 2-1063/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року
м. Житомир

Житомирський районний суд
Житомирської області в складі
головуючого судді Грубіяна Є.О.,
секретаря Максименко М.С., розглянув
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до
Вертокиївської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області, треті особи комунальне
підприємство "Житомирське обласне бюро
технічної інвентаризації"
Житомирської обласної ради, третя
Житомирська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
житловий будинок,

та за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
треті особи Вертокиївська сільська
рада Житомирського району
Житомирської області, третя
Житомирська нотаріальна контора,
комунальне підприємство "Житомирське
обласне бюро технічної інвентаризації"
Житомирської обласної ради, про
визнання заповіту недійсним та
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, --

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся із позовом, який було
уточнено заявою від 1 серпня 2011 року
(а.с.21 т.1) та просив суд визнати
встановленим факт прийняття ним в 1993
році спадщини після смерті ОСОБА_4 у
вигляді житлового будинку АДРЕСА_1
(далі за текстом скорочено спірний
будинок) та визнати за позивачем право
власності на зазначений об'єкт
нерухомості в порядку спадкування за
заповітом.

В судовому засіданні позивач та його
представник вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити з
урахуванням доказів наявних у справі.

Треті особи за первісним позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали зустрічний
позов про визнання заповіту недійсним
та просили поновити строк прийняття
спадщини на спірний будинок.

В судовому засіданні представник
третіх осіб за первісним позовом та
представник позивачів за зустрічним
позовом вимоги підтримав та просив суд
їх задовольнити з урахуванням наявних
у справі доказів.

Справа слухалась судами неодноразово.
Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області позов ОСОБА_1 був
задоволений в повному обсязі (а.с.31 т.1).
Рішенням суду апеляційної інстанції
рішення суду 1-ої інстанції було
скасовано та ухвалено нове, яким в
позові було відмовлено (а.с.84-85 т.1).
Ухвалою суду касаційної інстанції
рішення судів попередніх інстанцій
були скасовані з направленням справи
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції (а.с.189 - 191 т.1).

Заслухав пояснення учасників розгляду,
проаналізував наявні у справі докази,
суд при новому розгляді справи,
встановив наступні фактичні обставини
справи.

Третя Житомирська державна
нотаріальна контора листом № 92 від 26
січня 2011 року повідомила ОСОБА_1 про
відсутність правовстановлюючих
документів на спірний будинок, що
унеможливлює видати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом (а.с.6 т.1).

18 січня 1992 року ОСОБА_4 залишив заповіт,
яким усе своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.7
т.1). ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідач помер у віці
72 років у с. Городище Житомирського
району Житомирської області (а.с.8 т.1).
За довідками виданими ОСОБА_1
Вертокиїівською сільською радою
Житомирського району Житомирської
області: спірний будинок належав
спадкодавцеві на підставі записів у по
господарській книзі (а.с.10 т.1); ОСОБА_1
користувався земельною ділянкою та
спірний будинком після смерті власника
(а.с.11-12 т.1). ОСОБА_3, громадянка
Російської Федерації, третя особа за
первісним позовом із власними
вимогами, є дочкою спадкодавця та
тіткою ОСОБА_1 (а.с.36-38 т.1). ОСОБА_2 також є
дочкою спадкодавця та тіткою ОСОБА_1

За інформацією по господарської книги
№ 2 за 1958 - 1960 роки по, на той час
Іванківській сільській раді с.
Вертокиївка Житомирського району
Житомирської області (а.с.113-115 т.2) -
особистий рахунок НОМЕР_1, головою
колгоспного двору був ОСОБА_4 1920 року
народження, а його членами були, як
дружина ОСОБА_6, та дочки ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 78
років в с. Станишівка Житомирського
району Житомирської області (а.с.120 т.1).

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 29 листопада
2010 року ОСОБА_1 був визначений
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини в три місяці (а.с.267
т.1). Заяву про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4 подав ОСОБА_1 25 січня 2011
року (а.с.263 т.1). Рішенням суду
апеляційної інстанції від 19 серпня 2014
року останнє судове рішення було
скасовано і в задоволенні позову було
відмовлено (а.с.85-86 т.2). ОСОБА_9 померла у
віці 58 років у м. Житомирі ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с.87 т.2).

З оригіналу свідоцтва про укладення
шлюбу дослідженого в судовому
засідання (до справи долучена копія -
а.с.116 т.2) ОСОБА_4, 1920 року народження
уклав шлюб із ОСОБА_6, 1915 року
народження, 20 березня 1969 року про що
зроблений запис у книзі реєстрації
актів громадянського стану за № 4 від
того ж числа Іванківською сільською
радою Житомирського району
Житомирської області.

Судом до уваги не приймається надана
представником третіх осіб із
самостійними вимогами не завірена
копія довідки № 248 від 15.11.1993 року
Вертокиївської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області через відсутність оригіналу
такого документу та інших документів,
які б свідчили про легітимність
документу.

Допитані в судовому засіданні свідки
дали наступні показання.

Голова Вертокиївської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області Кабалюк В.І., в судовому
засіданні дала показання, якими
повністю підтвердила правильність
виданих довідок на ім'я ОСОБА_1
очолюваною радою.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав
показання якими нічого конкретного по
суті спору не повідомив.

Правовідносини між сторонами
врегульовані наступними положеннями
норм матеріального права - ЦК УРСР,
тобто закону, який діяв на час
відкриття спадщини.

Спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Якщо немає
спадкоємців ні за законом, ні за
заповітом, або жоден з спадкоємців не
прийняв спадщини, або всі спадкоємці
позбавлені заповідачем спадщини, майно
померлого за правом спадкоємства
переходить до держави (ст. 524 ЦК УРСР).
При спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті. Онуки
і правнуки спадкодавця є спадкоємцями
за законом, якщо на час відкриття
спадщини немає в живих того з їх
батьків, хто був би спадкоємцем; вони
успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР).
Для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.
Особи, для яких право спадкоємства
виникає лише у випадку неприйняття
спадщини іншими спадкоємцями, можуть
заявити про свою згоду прийняти
спадщину протягом строку, що залишився
для прийняття спадщини. Якщо строк, що
залишився, менше трьох місяців, він
продовжується до трьох місяців (ст. 549
ЦК УРСР). В разі неприйняття спадщини
спадкоємцем за законом або за
заповітом або позбавлення спадкоємця
права спадкування (статті 528 і 534 цього
Кодексу) його частка переходить до
спадкоємців за законом і
розподіляється між ними в рівних
частках. Якщо спадкодавець заповідав
усе своє майно призначеним ним
спадкоємцям, то частка спадщини, яка
належала б спадкоємцеві, який відпав,
переходить до інших спадкоємців за
заповітом і розподіляється між ними в
рівних частках. Правила цієї статті не
застосовуються до випадків, коли
спадкоємець відмовився від спадщини на
користь іншого спадкоємця, держави чи
державної, кооперативної або іншої
громадської організації (стаття 553
цього Кодексу) або коли замість
спадкоємця, який відпав, призначено
іншого спадкоємця (підпризначення
спадкоємця стаття 536 цього Кодексу)(ст.
554 ЦК УРСР).

Враховуючи зазначені фактичні
обставини справи та норми закону, якими
врегульовані між сторонами, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення первісного
позову та відсутність підстав для
задоволення зустрічного позову
виходячи з наступного.

За життя власником спірного будинку
був ОСОБА_4, що стверджується як із
довідок сільської ради так і з по
господарської книги. З приводу даного
факту зробив свій висновок і суд
касаційної інстанції при перегляді
даної справи. Висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, зокрема, є
обов'язковими для суду першої та
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи (ч. 4 ст. 338 ЦПК України).

Спадкодавець - ОСОБА_4 зробив заповіт,
яким все своє майно заповів - ОСОБА_1
Шлюбу між спадкодавцем і ОСОБА_6 був
укладений в 1969 році. Даний факт не
спростовувався та не оспорювався в
судовому засіданні. За таких обставин
стверджувати, що ОСОБА_4 видавши
заповіт ОСОБА_1, розпорядився саме
спільним сумісним майном подружжя не
має підстав і вимоги про визнання
заповіту не дійсним не підлягають до
задоволення.

ОСОБА_1, як виходить з довідок
виконавчого комітету сільської ради,
після смерті ОСОБА_4, фактично вступив в
управління та володіння спадковим
майном - спірним будинком та земельною
ділянкою. В свою чергу, документів які б
стверджували про придбання спадщини
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в розумінні ст. 548 ЦК
УРСР, судом не досліджено і не
встановлено. Мало того, враховуючи
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поновлення
строку для прийняття спадщини через
більш як 20 років з моменту її відкриття,
дані особи не вчиняли жодних дій щодо
придбання спадщини після смерті батька
у визначений законом строк взагалі.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_4 є
ОСОБА_1, який фактично придбав спадщину
у визначений законом строк адже
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном. Підстав
для визнання заповіту недійсним судом
не встановлено, а отже спадщина
успадковується за заповітом і підстав
для спадкування майна за законом не
має.

Інші спадкоємці і сторони у даній
справі, які не охоплюються заповітом,
не вступали у спадщину у визначений
законом строк і підстав для поновлення
такого строку не має, що і вимагає у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Інших спадкоємців майна ОСОБА_4,
відповідно до спадкової справи, не має,
щонайменше судом такі особи не
встановлені за наданими суду для
дослідження документами. Суд наголошує
на тому, що за нормами ЦПК України, суд
розглядає справи в порядку позовного
провадження лише за доказами поданими
сторонами в порядку та в строки
визначені законом і саме сторони
доводять перед судом їх належність,
допустимість та переконливість.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 524, 529, 548, 549, 554 ЦК УРСР, ст. ст. 212 - 215
ЦПК України, суд, --

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4 на житловий будинок
АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження. Рішення може бути
оскаржено шляхом подання апеляційної
скарги до апеляційного суду
Житомирської області через
Житомирський районний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Є.О.
Грубіян