Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом державного
підприємства «Науково-дослідний
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»
до ОСОБА_3 про виселення особи без
надання іншого жилого приміщення,
зняття з реєстрації, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 22 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 21 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року державне підприємство
«Науково-дослідний виробничий
агрокомбінат «Пуща-Водиця» (далі - ДП
«НДВА «Пуща-Водиця») звернулося до суду
із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що 25 лютого 2011 року ОСОБА_3 була
прийнята на посаду заступника
генерального директора по соціальних
питаннях ДП «НДВА «Пуща-Водиця».
Оскільки сторони перебували у трудових
відносинах, відповідачу було надано
для проживання кімнату АДРЕСА_1. 28
жовтня 2011 року ОСОБА_3 була звільнена з
роботи за власним бажанням згідно ст. 38
КЗпП України. У зв'язку з припиненням
трудових відносин відповідачу було
запропоновано звільнити надане їй на
час роботи для проживання житлове
приміщення, проте остання відмовилася
звільняти займану нею кімнату
гуртожитку.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 22 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва
від 21 травня 2014 року, позов задоволено
частково. Виселено ОСОБА_3 з кімнати
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення. В задоволенні решти позову
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення місцевого та ухвалу
апеляційного судів, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та просить
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ДП «НДВА
«Пуща-Водиця» зазначає, що оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими, у процесі розгляду
справи судами не порушені норми
матеріального та процесуального права,
а тому ці судові рішення необхідно
залишити без змін, а касаційну скаргу -
відхилити.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з яким погодився і
апеляційний суд, виходив з того, що ДП
«НДВА «Пуща-Водиця» припинило трудові
відносини з ОСОБА_3, а відтак відпала
підстава для використання
відповідачем кімнати у гуртожитку і
вона підлягає виселенню, оскільки
самовільно займає спірну кімнату.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом № 42-к
від 25 лютого 2011 року ОСОБА_3 була
прийнята на роботу в ДП «НДВА
«Пуща-Водиця» на посаду заступника
генерального директора по соціальних
питаннях.

Відповідно до Ордеру на житлову площу у
гуртожитку позивачем було надано
відповідачеві кімнату АДРЕСА_1 у
зв'язку із роботою у цій організації.

28 жовтня 2011 року ОСОБА_3 звільнена з
роботи за власним бажанням згідно ст. 38
КЗпП України.

10 липня 2012 року на адресу відповідача
направлено лист з вимогою звільнити
кімнату гуртожитку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 18 ЖК Української РСР
управління житловим фондом
здійснюється власником або
уповноваженим ним органом у межах,
визначених власником.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно з розпорядженням голови
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) № 1725
від 03 жовтня 2012 року відомчий житловий
фонд та об'єкти соціальної сфери ДП
«НДВА «Пуща-Водиця», в тому числі
гуртожиток по АДРЕСА_1, прийнято
безоплатно до комунальної власності
територіальної громади м. Києва та
передано до сфери управління
Оболонської, Подільської,
Святошинської та Солом'янської
районних в м. Києві державних
адміністрацій згідно з додатком 1 (а. с.
49).

У разі зміни власника речі, переданої у
найм, до нового власника переходять
права та обов'язки наймодавця (ст. 770 ЦК
України).

Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі
зміни власника житла, переданого у
найм, до нового власника переходять
права та обов'язки наймодавця.

Особою, яка наділена правом на
звернення до суду з вимогами про
виселення особи без надання іншого
жилого приміщення, є саме власник
гуртожитку або уповноважений ним
орган.

За змістом ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Суд першої інстанції не перевірив, чи
наділений позивач як власник спірного
гуртожитку правом звернення до суду із
вказаним позовом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням не інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Якщо гуртожиток надано у зв'язку з
роботою, слід з'ясовувати вид трудового
договору, укладеного між позивачем і
відповідачем, і за яких підстав він був
припинений, маючи на увазі, що згідно зі
ст. 132 ЖК Української РСР без надання
іншого жилого приміщення можуть бути
виселені сезонні, тимчасові
працівники, які припинили роботу,
особи, які працюють за строковим
трудовим договором, а також інші
працівники, які звільнилися за власним
бажанням без поважних причин, або
звільнені за порушення трудової
дисципліни чи вчинення злочину. При
припиненні трудового договору з інших
підстав вони, як і особи, перелічені в
ст. 125 ЖК Української РСР, можуть бути
виселені лише з наданням іншого жилого
приміщення.

Крім того, ст. 125 ЖК України, п. 41
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208
визначено, що без надання іншого жилого
приміщення у випадках, зазначених у ст.
124 цього Кодексу, а саме у разі, якщо
робітники і службовці припинили
трудові відносини з підприємством,
установою, організацією за власним
бажанням, не може бути виселено певне
коло осіб, у тому числі пенсіонерів по
старості.

Проте вказані правові норми судами не
враховані та зазначені обставини не
перевірені.

Крім того, всупереч вимогам статей 212 -
214 ЦПК України суди не перевірили
твердження відповідача, що остання
ніколи не отримувала повідомлення про
звільнення спірного житлового
приміщення, не витребували та не
дослідили у визначеному цивільним
процесуальним законодавством порядку
докази на їх підтвердження чи
спростування; суди також не надали
належної оцінки доводам відповідача
про укладення 11 грудня 2013
року договору про надання
житлово-комунальних послуг між
комунальним підприємством «Нивки» як
нового власника гуртожитку та ОСОБА_3

Отже, суд першої інстанції не з'ясував
всі обставини справи, не дослідив всі
докази та не надав їм належної оцінки.
З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду без
змін.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 22 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 травня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська