АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8286/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 636/2588/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 01» грудня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів: Черепаха
С.В., Маковецької О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Чугуївського міського суду
Харківської області від 31 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням та
вселення,-

в с т а
н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1. В
обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що з 26.07.2006 року вона
зареєстрована та проживала за адресою:
АДРЕСА_1. Зазначила, що власником
зазначеного будинку є ОСОБА_1, з яким
вона проживала однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. У зв'язку з
неприязними відносинами, які склалися
між ними, 05.05.2014 року відповідач вигнав
її з зазначеного будинку. Вона вимушена
була виїхати на тимчасове проживання в
будинок АДРЕСА_2. Зазначила, що 07.05.2014
року подала заяву до Чугуївського РВ
УМВС України в Харківській області про
незаконні дії відповідача щодо
виселення її з будинку за місцем її
реєстрації, але до теперішнього часу
відповіді не отримала. Вказала, що
власного житла вона не має, відповідач
перешкоджає їй проживати в зазначеному
будинку, заперечує проти її вселення та
не надає ключі від будинку. Просила
усунути перешкоди в користуванні
житловим приміщенням, яке знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1; вселити ОСОБА_2 до
житлового будинку, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 31 жовтня 2014
року позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено,
усунуто перешкоди ОСОБА_2 в
користуванні житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1; вселено ОСОБА_2 до
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення - скасувати, постановити нове,
яким в задоволенні позову відмовити.
При цьому посилався на неповне
з`ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Вважав, що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув уваги на
те, що йому належить на праві приватної
власності житловий будинок АДРЕСА_1: ?
частина будинку - на підставі договору
дарування від 25.07.1979 року, друга ?
частина - на підставі договору
дарування від 03.02.1986 року. У спірному
домоволодінні зареєстровані син
ОСОБА_3, донька ОСОБА_4 та з 26.07.2006 року за
його згодою зареєстрована позивачка,
яка з травня 2011 року не проживає за
місцем реєстрації, оскільки вони
припинили сумісне проживання.
Зазначив, що позивачка добровільно
покинула його будинок, а з травня 2011
року позивачка не є членом його сім'ї.
Постановою Чугуївського міського суду
Харківської області від 19.06.2014 року
закрито провадження по справі про
адміністративне правопорушення у
відношенні ОСОБА_1 у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Вказав, що особистих речей позивачки в
будинку не має, що підтверджується
актом від 21.10.2014 року, складеним за
участю депутата Старопокровської
сільської ради. Вважав, що позивачка не
проживає за місцем реєстрації і
втратила право користування будинком,
яка є його приватною власністю.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги вважає, що апеляційну скаргу
ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення
суду - залишити без змін. При цьому
судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого
погоджується судова колегія,
обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2
отримала право користування спірним
житловим приміщенням.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
договору дарування від 25.07.1979 року та
03.02.1986 року ОСОБА_1 на праві власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1. Зі
згоди відповідача з 26.07.2006 року в
спірному будинку зареєстрована
позивачка.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
пояснила, що з 2003 року вона проживала в
спірному будинку разом з відповідачем
однією сім'єю. В цьому будинку
зареєстровані син та донька
відповідача, а з липня 2006 року з його
згоди зареєстровано і її в цьому
будинку. З 2014 року відповідач
перешкоджає їй проживати в спірному
будинку, тому вона вимушена наймати
інше житло. Спірний будинок є її єдиним
місцем проживання.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 дійсно не заперечував проти
того, що він вселив ОСОБА_2 як члена
сім'ї, зареєстрував її в спірному
будинку, проживав з нею як чоловік та
жінка без реєстрації шлюбу, вів спільне
господарство.

Посилання ОСОБА_1 та його представника
на те, що оскільки з травня 2011 року він
припинив з нею сумісне проживання, тому
вона втратила право користування
спірним приміщенням, є
необґрунтованими з наступних підстав.

Частиною 2 статті 156 ЖК України
передбачено, що за згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. Члени
сім'ї власника будинку (квартири)
зобов'язані дбайливо ставитися до
житлового будинку (квартири). До членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в частині
другої статті 64 цього Кодексу (дружина
власника, їх діти, батьки. Членами сім'ї
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство). Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 не спростувала
отримання ОСОБА_2 права користування
спірним житловим приміщенням, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги не має.

За таких обставин судова колегія
вважає, що з додержанням вимог ст. ст. 213
- 215 ЦПК України суд першої інстанції,
встановивши обставини справи повно,
надавши їм належну оцінку, дійшов
обгрунтованого висновку щодо
залишення позову без задоволення.

Оскільки ухвалене судове рішення
відповідає зазначеним вимогам та
обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування не вбачається. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, ст. 313, п.1 ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України судова колегія,-

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 31 жовтня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя
Судді колегії