ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/2394/14-ц
Провадження № 2/210/1398/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" жовтня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу в складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі
Бендас І. І.

за участю представника позивача
ОСОБА_2

за участю представника відповідача
Бершадської Л. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому Розі,
про стягнення моральної шкодив зв'язку
з ушкодженням здоров'я, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що з 08.04.1980 року
працював в ш. «Саксагань» ВО
«Кривбасруда», ш. «Гігант», ш. «Родіна»
в ПАТ «Криворізький залізорудний
комбінат» по професії черговий
електрослюсар з ремонту устаткування 5
розряду. Рішенням
лікувальної-експертної комісії
Українського науково-дослідного
інституту промислової медицини
позивачу встановлено професійне
захворювання за діагнозом:
радикулопатія зліва, часто
рецидивуючий перебіг зі стійким
больовим синдромом, з вираженим
порушенням біомеханіки хребта,
нейродистрофією у вигляді
коксоперіартроза. Згідно Акту
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
№07/2004 від 23.03.2004 року встановлено
причину захворювання позивача - робота
фізичного перевантаження, маса
підіймання та переміщення вантажу 40-60
кг при нормі 30 кг. За висновком
медико-соціальної експертної комісії
ОСОБА_4 встановлено 40% втрати
професійної працездатності, при
наступному огляді підтверджено 40%
втрати професійної працездатності на
безстроково. В зв'язку з негативними
фізіологічними змінами в організмі
позивача було встановлено
інвалідність 3 групи. У зв'язку з цим
позивач просить суд стягнути з
відповідача 243000,00 грн. за спричинену
моральну шкоду.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала в повному
обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнала, надала письмові заперечення
на позовну заяву про стягнення
моральної шкоди, просила відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов
наступного.

За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Вiдповiдно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести тi обставини, на якi вона
посилається як на пiдставу своїх вимог i
заперечень, а ч. 1 ст. 11 ЦПК України
встановлює, що суд розглядає справу за
зверненням фiзичних чи юридичних осiб,
поданим вiдповiдно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог i на пiдставi
доказiв, наданих сторонами та iншими
особами, якi беруть участь у справi.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, 08.04.1980 року працював
в ш. «Саксагань» ВО «Кривбасруда», ш.
«Гігант», ш. «Родіна» в ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
по професії черговий електрослюсар з
ремонту устаткування 5 розряду (а.с. 5-9).

Рішенням лікувальної-експертної
комісії Українського
науково-дослідного інституту
промислової медицини від 02.03.2004 року
позивачу встановлено професійне
захворювання за діагнозом:
радикулопатія зліва, часто
рецидивуючий перебіг зі стійким
больовим синдромом, з вираженим
порушенням біомеханіки хребта,
нейродистрофією у вигляді
коксоперіартроза.

Згідно п. 15 Акту розслідування
професійного захворювання від 23.03.2004
року встановлено (мовою
оригіналу)…длительный стаж роботы (23
года 10 мес.) в условиях тяжелого
физического труда: маса поднимаемого и
перемещаемого груза при ПДН до 30 кг: 40
кг - слюсар дежурный и по ремонту
обородувания; 40 кг - кузнец ручной
ковки; 63 кг - заточник (а.с. 10-11).

Первинним висновком медико-соціальної
експертної комісії від 07.04.2004 року
ОСОБА_4 встановлено 40% втрати
професійної працездатності (а.с. 12).

При наступному огляді 05.07.2010 року
підтверджено 40 % втрати професійної
працездатності на безстроково.
Встановлено інвалідність 3 групи (а.с.
16).

Перебуваючи тривалий час на лікуванні
в зв'язку з погіршенням стану здоров'я
більше 30 разів проходив стаціонарне
лікування в міських лікарнях м. Кривого
Рогу (а.с. 17-46).

Відповідно до ст. 1, 3, 43, ч. 1, 2 ст.46
Конституції України, Україна як
соціальна держава, зміст і
спрямованість діяльності якої
визначають права і свободи людини та їх
гарантії, проголосила право громадян
на належні, безпечні і здорові умови
праці, соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника.

Відповідно до частини 2 статті 153
Кодексу законів про працю України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу законів про
працю України відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК
України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або і інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування), ухваленого
27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно
до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу
України (435-15) моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров'я тощо.
Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

У зв'язку з професійним захворюванням
позивач переносить моральні
страждання та переживання. Непокоять
стійкі болі та обмеження рухів у
шийному і поперековому відділах
хребта, порушення ходи, біль в плечових,
ліктьових та колінних суглобах,
оніміння кінцівок. В зв'язку з
негативними фізіологічними змінами
виникли незворотні зміни в організмі,
тому для позивача є нервові щоденні
потрясіння. Позивач позбавлений
нормального життя, негативні зміни
вимагають від ОСОБА_4 додаткових зусиль
для продовження активного
громадського життя та підтримання в
належному стані здоров'я. Додаткових
моральних страждань та переживань
спричиняє той факт, що по висновку
лікарів позивачу для підтримання свого
стану здоров'я рекомендовано: нагляд
лікарів, прийом медикаментів, щорічні
курси відновної терапії, оздоровлення
в санаторії-профілакторії,
санаторно-курортне лікування. Всі ці
обставини вимагають від позивача
додаткових зусиль.

Вищенаведені обставини справи та
правові положення, на думку суду,
свідчать про доведення факту
спричинення позивачеві відповідачем
моральної шкоди унаслідок ушкодження
його здоров'я, що потягло за собою
професійні захворювання, а отже, про
право позивача на її відшкодування.

Що стосується посилання представника
відповідача на те, що він є неналежним
відповідачем, то суд спростовує це факт
наступним.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.1992 року № 6 (з
відповідними змінами) "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
судам роз'яснено, що право на отримання
потерпілим страхових виплат настає з
дня встановлення йому МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності.

Як встановлено в судовому засіданні,
вперше стійку втрату професійної
працездатності у 40% позивачеві було
встановлено з 07.04.2004 року, що
підтверджується виданою МСЕК довідкою.

З урахуванням наведеного, суд покладає
обов'язок відшкодувати спричинену
позивачеві моральну шкоду саме на
відповідача, а не на роботодавця,
оскільки на день встановлення
позивачеві втрати професійної
працездатності вперше відповідальним
за відшкодування шкоди був саме
відповідач на підставі частини 3 статті
34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» передбачено, що відповідно до
загальних підстав цивільно - правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової )
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди (суму її
компенсації), судом враховано тяжкість
завданої позивачеві моральної шкоди,
глибину, тривалість та характер
моральних та фізичних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість, стан
його здоров'я, тяжкість трудового
каліцтва та професійного захворювання,
настання у зв'язку з цим негативних
змін у його житті, необхідність
лікування, втрату у зв'язку з цим
життєвих зв'язків, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обсяг втрати позивачем
працездатності унаслідок трудового
каліцтва та профзахворювання. При
цьому суд виходить із засад розумності,
виваженості та справедливості, що
відповідає вимогам п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди".

Тому суд вважає, що сума компенсації
спричиненої позивачу моральної шкоди
повинна складати 20000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 243000,00 грн., то
суд вважає, що така сума належним чином
не вмотивована, є завищеною і не
відповідає тяжкості та характеру
завданої позивачам шкоди.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись
10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИР I ШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому Розі,
про стягнення моральної шкодив зв'язку
з ушкодженням здоров'я - задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ІПН
НОМЕР_1, компенсацію за спричинену
морально шкоду в розмірі 20000,00 грн.
(двадцять тисяч).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу.

Суддя:
В. Є. Сільченко