АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4176/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О.Б. Доповідач - Лаченкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
мДніпропетровськ

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі
- Мізері А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Амур - Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 грудня
2012 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України» до ОСОБА_4,ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним зобов'язанням, -

ВСТАНОВИЛА:

До Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла позовна заява Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України» до ОСОБА_4,ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним зобов'язанням.

Рішенням Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 грудня 2012 року позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
України» задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням Амур -
Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на незаконність рішення
суду, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
прийняти нове рішення.

Розглянувши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанцій прийшов до висновку,
щодо обґрунтованість позову і
солідарного стягнення з відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України» заборгованість за
кредитними договорами №CNL-300/2085/2006 від
06.10.2006року, №ML-300/0237/2007 від 17.05.2007року,
№ML-300/691/2007 від 14.12.2007року і стягнув
загальну суму заборгованості 6 726
489,70грн.

Однак, з висновком суду , в частині
стягнення з поручителя, погодитись не
можна з наступних підстав. В
забезпечення виконання зобов»язань за
кредитними договорами між банками та
відповідачем ОСОБА_2 були укладені
договори поруки : №SR-300/691/2007 від 14
грудня 2007 року, №SR-300/0237/2007 від 17 травня
2007 року та №SR-300/1412/2006 6.10.2006 року
відповідно до умов яких він
зобов»язувався солідарно відповідати
перед банком за повне і своєчасне
виконання зобов»язання відповідачем
ОСОБА_5 за вищевказаними кредитними
договорами.

Відповідно до ст.1 договору поруки
передбачено, що відповідальність
поручителя та боржника є солідарною.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг
позовної давності починається
заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником
частинами, то початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань. Зазначене
суттєво впливає на початок строку
виконання зобов'язання, при
правильному визначенні якого починає
обчислюватись строк пред'явлення вимог
до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
6 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка згідно
зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Пред'явленням вимоги до поручителя є
як направлення/вручення йому вимоги
про погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду до поручителя
протягом шести місяців з цієї дати.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем ОСОБА_4 виконувались
зобов'язання за кредитними договорами
, останній платіж був 31.01.2012 року(а.с.88)
що підтверджується копіями квитанцій
наданими до апеляційної скарги, з
вимогою до поручителя банк звернувся
13.08.2009 року,а в суд з позовом банк
звернувся лише 3.04.2013 року,тобто після
шестимісячного строку.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4
ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання.

Отже виходячи з
вищевикладеного,колегія суддів
вважає,що рішення Амур -
Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
України» до ОСОБА_4,ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
зобов'язанням - скасувати в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_2 і в
задоволенні позовних вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
України» до ОСОБА_2 - відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Амур - Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 грудня 2012 року за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України» до ОСОБА_4,ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним зобов'язанням - скасувати в
частині стягнення заборгованості з
ОСОБА_2.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
України» до ОСОБА_2 - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
О.В.Лаченкова

Судді

О.П.Варенко

В.С.Городнича