У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року Франківський
районний суд м. Львова в складі
головуючого

судді Кузь В.Я.,

При секретарі Янковській С.Ю.

В ході розгляду у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в м.
Львові матеріалів заяви поданої
ОСОБА_1 про визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню,
у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, виданого на
підставі рішення суду від 20
вересня 2013 року, яке набрало законної
сили 06 жовтня 2014 року.-

В С Т А Н О В И В:

Боржник у цивільній справі №
2/465/2770/2013-ц ОСОБА_1 звернулася до суду
із заявою про визнання виконавчого
листа виданого судом 29 жовтня 2014
року таким, що не підлягає виконанню, у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості виданого на підставі
рішення суду від 20 вересня 2013 року,
яке набрало законної сили 06 жовтня
2014 року.

Таку заяву мотивує тим, що
виконавчий лист ні по формі ні по
змісту не відповідає вимогам «
Інструкції з діловодства у місцевих
судах…» № 173 від 17 грудня 2013 року та
іншим вимогам закону, у зв’язку з чим
, просить визнати виконавчий лист
виданий Франківським районним судом
м. Львова 29 жовтня 2014 року № 465/2770/13 – ц,
що видавався на виконання рішення
цього ж суду від 20.09.2013 року, яке
вступило в законну силу 06.10.2014 року .

В судовому засіданні представник
скаржника викладені у заяві, як на
його думку, підтримав, зазначивши при
цьому, що виконавчий лист не
відповідає вимогам у частині
невідповідності бланку, змісту щодо
двох правових вимог та, що такий
видавався вдруге. Просить заяву
задоволити. Завник, висловити свою
точку зору відмовилася.

Боржник проти заяви заперечила,
звернула увагу суду, що перший
виконавчий лист був повернутий у
зв’язку з апеляційним розглядом
справи та надала суду супровідний
лист ВДВС і сам виконавчий лист.

Представник ВДВС в судовому
засіданні, до якого виникло питання у
представника заявниці, пояснив, що
повернутий виконавчий лист не міг
бути прийнятий повторно до
виконання, оскільки в ньому мало бути
зазначено дату набрання рішенням
законної сили. Відтак стягувач
правомірно звернулася до суду та
отримала виконавчий лист.

Розглянувши заяву боржника ,
заслухавши пояснення сторін в
судовому засіданні та дослідивши
матеріали цивільної справи 465/2770/13- ц
, суд приходить до висновку, що
заява задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що 21 березня
2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовними вимогами до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
договором позики від 15 липня 2010
року.

Розгляд справи неодноразово
відкладався у зв’язку з неявкою
відповідача.

14 травня 2013 року, ухвалою суду, в
межах суми позову, накладено арешт
на квартиру АДРЕСА_1 (ас.37).

Згідно поданої 20 вересня 2013 року
заяви, представником відповідача
ОСОБА_1, та нею самою визнано позов
на суму 297620 грн. 12 коп., як боргу та 3076
грн. 20 коп. судового збору ( ас.22,44).

Відповідно до рішення
Франківського районного суду м.
Львова від 20 вересня 2013 року, позовні
вимоги задоволено ( ас.47 -48).

Рішення в апеляційному порядку
не оскаржувало ся, набрало законної
сили, а відтак 02 жовтня 2013 року,
судом було видано виконавчий лист.

10 січня 2014 року , ОСОБА_1 звернулася
до суду із заявою про ознайомлення
з матеріалами справи та надання їй
рішення суду (ас. 51).

20 січня 2014 року, незважаючи на те,
що позовні вимоги визнавалися,
відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу на рішення суду першої
інстанції ( ас. 56).

24 січня 2014 року справа скерована
до апеляційного суду Львівської
області , куди поступила 27 січня 2014
року ( ас.60).

Відповідно до супровідного листа
Галицького ВДВС Львівського міського
управління юстиції, № 1463 від 30 січня
2014 року виконавчий лист повернуто з
підстав перегляду судового рішення в
апеляційному порядку.

В ході перегляду судового рішення
апеляційним судом, представником
боржника ОСОБА_3 , який був
ознайомлений з матеріалами справи, а
відтак йому достеменно було відомо,
що його довіритель визнала позовні
вимоги, скеровано апеляційному суду
ряд клопотань, серед яких :
витребування доказів (ас.78 -79);
призначення судової почеркознавчої
експертизи ( ас.84 – 85); закриття
провадження у справі ( ас. 88);
продовження перерви у розгляді
справи ( ас.110, 127); повторне клопотання
про витребування доказів (ас.129 – 130);
повторне клопотання про закриття
провадження та про призначення
судової експертизи (ас. 132 – 135); про
відвід колегії суддів (ас. 100 – 102), у
зв’язку з чим, справа розглядалася
до жовтня 2014 року.

Відповідно до ухвали апеляційного
суду Львівської області від 06 жовтня
2014 року, рішення суду першої ін.
станції залишено без змін та
набрало законної сили (ас. 153 – 155).

16 жовтня 2014 року представник
боржника звернувся до апеляційного
суду із заявою про роз’яснення
судового рішення, за результатами
розгляду якого, ухвалою апеляційного
суду Львівської області від 22
жовтня 2014 року заявнику відмовлено
(ас. 169 -170).

22 жовтня 2014 року боржник та її
представник, кожен окремо, подали до
апеляційного суду заяви про
ознайомлення з матеріалами справи (
ас. 172 – 173).

23 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до Франківського районного суду м.
Львова із заявами про надання
інформації про надходження справи
та видачу копії рішення суду (ас.175
-176).

27 жовтня 2014 року матеріали справи
повернулися до Франківського
районного суду м. Львова (ас. 174).

28 жовтня 2014 року боржник звернулася
до суду першої інстанції з заявою
про виправлення описки в ухвалі
апеляційного суду Львівської області
від 06 жовтня 2014 року ( ас. 179).

29 жовтня 2014 року справа скерована
та 03 листопада 2014 року отримана
апеляційним судом Львівської
області (ас.178).

10 листопада 2014 року, 13 листопада 2014
року, 14 листопада 2014 року 17
листопада 2014 року , 19 листопада 2014
року двічі, боржник звернулася до
Франківського районного суду м.
Львова із заявами різного змісту, що
стосуються процесуальних дій на
стадії виконавчого провадження,
зокрема про забезпечення позову, у
порядку, передбаченому ст. 151 -153 КПК
України, про визнання виконавчого
листа таким , що не відповідає
виконанню, про визнання протиправними
дій державного виконавця,
оскарження постанови про відкриття
провадження та інше.

Крім того, що виконавчий лист, що був
виданий Франківським районним судом
м. Львова 02.10.2013 року, був відкликаний
судом після звернення заявника до
суду.

Відповідно до ухвали апеляційного
суду від 17 листопада 2014 року, в
задоволенні заяви про виправлення
описки відмовлено (ас. 190).

При цьому, представником боржника з
надуманих причин, як і колегії
апеляційного суду Львівської області
двічі заявлено відвід судді, який
судом відхилено.

У зв’язку із поступленням скарг
боржника ОСОБА_1 на дії ДВС та інші
скарги, матеріали справи з
апеляційного суду відкликано ( ас. 188).

Згідно супровідного листа, матеріали
справи поступили до Франківського
районного суду м. Львова та передані
судді 03 грудня 2014 року.

29 жовтня 2014 року , судом першої
інстанції, стягувану видано
виконавчий лист.

Згідно заяви від 03 листопада 2014
року, стягував, звернулася у Галицький
ВДВС Львівського міського управління
юстиції про прийняття виконавчого
листа до виконання. 04 листопада 2014
року, державним виконавцем відкрито
провадження та встановлено строк
добровільного виконання до 11
листопада 2014 року. Цього ж дня
боржнику скеровано виклик до
державного виконавця. 12 листопада 2014
року державним виконавцем
винесено постанову про накладення
арешту на майно боржника в межах
суми стягнення.

14 листопада 2014 року боржник
звернулася до державного виконавця
із заявою про відкладення
провадження виконавчих дій та
поновлення строку для добровільного
виконання. Цього ж дня боржника
ознайомлено з усіма процесуальними
рішеннями у виконавчому
провадженні, що підтверджується її
підписом.

21 листопада 2014 року боржнику
надана відповідь про відмову у
задоволенні клопотання.

Разом з тим, боржник та її
представник стверджують, що про
існування виконавчого провадження їм
стало відомо 14 листопада 2014 року,
проте, суд відхиляє таке твердження
враховуючи інформацію що міститься
у заяві боржника від 10 листопада 2014
року, що розглядається даним складом
суду, та з якої вбачається, що боржник
є проінформованою.

Таким чином, судом встановлено, що
виконавчий лист виданий судом 29
жовтня 2014 року відповідає
встановленому взірцю, містить ті
вимоги, що значаться в судовому
рішенні та стосується одного
боржника, щодо обов’язків до одного
і того ж стягувача, а відтак,
аргументи заявника та її
представника щодо обов’язковості
видачі двох виконавчих листів з
розділеними вимогами, є помилковою.

Що стосується інших підстав на
які покликається боржник та її
представник, суд відхиляє їх,
оскільки виконавчий лист прийнятий
до провадження з дотриманням вимог
закону. Приймаючи рішення про
відмову у задоволенні заяви , суд
також виходить з вимог ст.. 14 ЦПК
України, згідно якої, судові рішення,
що набрали законної сили,
обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території
України.. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності встановленої
законом.

Приймаючи дане рішення, суд також
враховує вимоги ст. 1 ЦПК України , ст.
1 ЦК України, ст. 55 Конституції України
та ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 368 -369 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви
боржника ОСОБА_1 про визнання
виконавчого листа № 465/2770/13 –ц,
виданого судом 29 жовтня 2014 року,
таким, що не підлягає виконанню, у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за безпідставністю
такої.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Львівської облсті протягом
п’яти днів з моменту її проголошення.

Суддя
В. Кузь