Провадження 2/127/5027/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Помукчинського І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ПАТ
«Електромонтаж» про визнання права
власності на майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 мотивував позов тим, що
18.12.2006 року між ним та ПАТ
«Електромонтаж» був укладений договір
фінансового лізингу № 01-18/12-06 щодо
нежитлових будівель за адресою
АДРЕСА_1: літ «А» - адміністративна
будівля, площею 178,2 кв.м., «Б» - складське
приміщення площею 173,6 кв.м., «В» - склад
АЗС площею 7,2 кв.м., № 1 - естакада, № 2, №
5, № 6 - ворота, № 3, № 4 - огорожа, І -
мостіння, що розташовані на земельній
ділянці, площею 1842 кв.м. Строк дії
договору до 18.11.2009 року. З часу
укладення договору і акту
приймання-передачі він користується
будівлями, несе поточні витрати по їх
утриманню, повністю виконав умови
договору лізингу і сплатив вартість
об`єкту лізингу, проте до цього часу
відповідач відмовляється підписати
акт кінцевих розрахунків та укласти
договір купівлі-продажу, тому
відповідно до ст.ст.207, 208, 806, 807 ЦК
України, Закону України «Про
фінансовий лізинг» просив вважати
укладеним договір купівлі-продажу
нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 та
просив визнати за ним право власності
на нерухоме майно за даною адресою, що
складається із будівель та приміщень,
що були об`єктом лізингу. Просив також
визначити спосіб виконання рішення, а
саме, що рішення суду є підставою для
реєстрації права власності за ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов ОСОБА_3 підтримав
відповідно до викладених обставин.
Пояснив, що ОСОБА_3І сплатив всю суму
коштів за договором на ЗАТ
«Електромонтаж», але відповідач не
вчинив жодних дій, щоб привести
документацію у належний стан, тому на
сьогоднішній день виник спір із
відповідачем щодо приміщень по АДРЕСА_1

Представник відповідача
Помукчинський І.В. позов визнав,
пояснив, що дійсно був із ОСОБА_3
укладений договір лізингу на
приміщення, що належали ЗАТ
«Електромонтаж», але акт кінцевих
розрахунків із ОСОБА_3 він не може
підписати, оскільки на підприємстві
відсутні докази такого розрахунку.
Крім того, правовстановлюючих
документів на вказані позивачем
приміщення у ПАТ «Електромонтаж»
немає.

Вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, суд прийшов до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні сторони
визнали, що 18.12.2006 року між ЗАТ
«Електромонтаж» та ОСОБА_3 був
укладений договір лізингу № 01-18/12-06,
відповідно до якого лізингодавець
надає лізингоодержувачу у вигляді
фінансового лізингу з правом
дострокового викупу в платне
користування об`єкт лізингу на умовах,
що визначаються цим договором (а.с. 9-14).

Об`єктом лізингу є нерухоме майно за
адресою АДРЕСА_1, що належить
лізингодавцю на праві власності: літ
«А» - адміністративна будівля, площею
178,2 кв.м., «Б» - складське приміщення
площею 173,6 кв.м., «В» - склад АЗС площею 7,2
кв.м., № 1 - естакада, № 2, № 5, № 6 - ворота,
№ 3, № 4 - огорожа, І - мостіння, що
розташовані на земельній ділянці,
площею 1842 кв.м.

Вартість договору - 52 000 грн.,
порядок сплати платежів визначений у
договорі.

Відповідно до п. 6.1
лізингоодержувач набуває права
власника після закінчення строку дії
договору та сплати обумовленої суми.

Документом, що підтверджує
перехід права власності на майно від
лізингодавця до лізингоодержувача, є
акт кінцевих розрахунків та підписаний
на підставі цього акту договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
укладений у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Позивачем до договору також
наданий акт здачі-приймання об`єкта
нерухомості (а.с. 15).

Укладення договору фінансового
лізингу повинно було відбуватись з
дотриманням вимог Закону України «Про
фінансовий лізинг» в редакції, яка
діяла станом на момент укладення
договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг» за договором
фінансового лізингу (далі - договір
лізингу) лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
фінансовий лізинг» якщо сторони
договору лізингу уклали договір
купівлі-продажу предмета лізингу, то
право власності на предмет лізингу
переходить до лізингоодержувача в разі
та з моменту сплати ним визначеної
договором ціни, якщо договором не
передбачене інше.

Разом з тим, доказів на виконання
договору фінансового лізингу
сторонами надано не було. Представник
відповідача заперечив факт повної
сплати позивачем лізингових платежів і
повідомив, що саме через ці обставини
не може підписати акт кінцевих
розрахунків.

В підтвердження належності
відповідачу на праві власності
вказаного об`єкта позивач надав копії
окремих аркушів технічного паспорту за
1994 рік (схематичні плани), на яких
зображені приміщення за адресою
Сабарівське шосе, 1 в м. Вінниці (а.с. 16-19).

В судовому засіданні представнику
відповідача було запропоновано надати
правовстановлюючі документи ПАТ
«Електромонтаж» на вказані приміщення,
проте представник Помукчинський І.В.
повідомив, що таких документів немає.

За клопотанням позивача судом були
витребувані відомості з КП «ВМБТІ» та
Реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції щодо
належності приміщень по АДРЕСА_1 Із
наданих відповідей на запит суду
встановлено, що комплекс за даною
адресою зареєстрований за іншою
юридичною особою на підставі свідоцтва
про право власності і дане майно
передане в іпотеку.

Позивач вважає, що право його порушене,
тому підлягає захисту шляхом «вважати
укладеним 18.11.1009 року договір
купівлі-продажу нерухомого майна» і
визнання за ним права власності на дане
нерухоме майно по АДРЕСА_1

Проте, відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

З урахуванням наведених вище обставин
слід відмітити, що придбання
нерухомості у власність оформляється
відповідним договором, який має бути
укладений в письмовій формі,
посвідчений нотаріусом і пройти
відповідну державну реєстрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що підстави для захисту
права ОСОБА_3 відсутні, тому є
неприпустимим визнання за ним права
власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1

Визнання позову представником
відповідача суперечить закону, тому
підстав для задоволення позову
відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України
немає.

Керуючись Законом України «Про
фінансовий лізинг», ст.ст. 15, 16, 328, 806 ЦК
України, ст. ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК
України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ПАТ «Електромонтаж» про визнання права
власності на майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області
протягом десяти днів.

Суддя: