АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8465/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабій С. О. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 21 серпня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в
рахунок сплачених комунальних послуг
із співвласника майна, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів в рахунок сплачених
комунальних послуг із співвласника
майна, мотивуючи тим, що вони з
відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі, під час якого
ними було придбане спільне сумісне
майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_2 та
квартиру АДРЕСА_1.

Зазначала, що 05 березня 2009 року
рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області шлюб між ними розірвано.
Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 травня
2012 року проведено поділ спільного
майна подружжя - визнано за кожним з них
право власності по 1/2 частині квартири
АДРЕСА_2, а також поділено рухоме майно.
20 листопада 2012 року рішенням
апеляційного суду Дніпропетровській
області поділено квартиру АДРЕСА_1 та
визнано за відповідачем право
власності на 67/200 часток зазначеної
квартири.

Посилаючись на те, що вона самостійно
несе витрати на утримання квартир, які
належать їм з відповідачем на праві
спільної часткової власності, що вона
сплатила на утримання квартири АДРЕСА_2
- за теплову енергію за період з січня
2012 року по липень 2014 року 5.155 грн. 88 коп.,
за квартплату - 3.493 грн.16 коп. та на
утримання квартири АДРЕСА_1 - за теплову
енергію за період з травня 2012 року по
липень 2014 року - 3.866 грн.80 коп., за
квартплату 1.800 грн., за послуги з вивозу
сміття - 870 грн. 75 коп., а всього 15.186
грн.59 коп., просить стягнути з
відповідача, як співвласника, 50% від
коштів витрачених на утримання майна у
розмірі 7.593 грн.30 коп.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 серпня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь позивача 6.503 грн.70
коп. Вирішено питання стосовно судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 серпня 2014 року змінити та
зменшити суму, яка підлягає стягненню в
рахунок сплачених комунальних послуг,
до 2.986 грн. 56 коп.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 03 жовтня 1992 року по 10 липня 2009
року (а.с.5).

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 травня
2012 року, яке набрало чинності, у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ майна проведено поділ майна
подружжя та визнано за ОСОБА_3 і ОСОБА_2
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_2 за кожним (а.с.6-8).

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20
листопада 2012 року, яке набрало
чинності, у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки
на майно у спільній сумісній власності
визначено частки ОСОБА_2, ОСОБА_3 у
праві спільної власності на квартиру
АДРЕСА_1 по 67/200 часток кожному (а.с.8).

Таким чином, рішеннями
апеляційного суду Дніпропетровської
області проведено поділ спільного
майна подружжя, а саме, квартири
АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 із
визначенням часток сторін у нерухомому
майні.

Пунктом 3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором чи
законом.

Згідно п.7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 8 жовтня
1992 року N572, (в редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 року №45), власник та наймач (орендар)
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку зобов'язаний оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1)комунальні послуги
(централізоване постачання холодної
води, централізоване постачання
гарячої води, водовідведення (з
використанням внутрішньобудинкових
систем), газо- та електропостачання,
централізоване опалення, а також
вивезення побутових відходів тощо);
2)послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3)послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)послуги
з ремонту приміщень, будинків, споруд
(заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю (ст.356 ЦК України).

Співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном (ст.360 ЦК України).

З наведеної норми вбачається, що в разі
доведеності одним із співвласників
понесення ним витрат на управління,
утримання та збереження спільного
майна, участь у чому (управлінні,
утриманні, збереженні) пропорційно
своїй частці зобов'язаний приймати
інший співвласник, який ухиляється від
свого обов'язку, особа, яка зазнала
втрат, має право на їх відшкодування у
передбаченому законом порядку.
Зокрема, такими способами захисту
права є відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди
(п.8 ч.2 ст.16 ЦК України).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що ОСОБА_2 повинен
нести витрати на управління, утримання
та збереження спільного майна, а саме,
квартири АДРЕСА_2 як співвласник 1/2
частини у розмірі 50% та на утримання
квартири АДРЕСА_1 як співвласник 1/3 у
розмірі 33% (67/200 частин).

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
з'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи доказами, а приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

У зв'язку з тим, що спір, який виник між
сторонами, випливає з обов'язку
співвласника відповідно до своєї
частки у праві спільної часткової
власності брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном, а норма ст.544 ЦК
України на дані правовідносини не
поширюється, тому колегія суддів
вважає можливим виключити з
мотивувальної частини рішення суду
посилання на ст.544 ЦК України.

Посилання апелянта на те, що суд
повинен був застосувати вимоги ст.331 ЦК
України, оскільки він до цього часу не
зареєстрував право власності на спірні
квартири у відділі державної
реєстрації речових прав нерухомого
майна та їх обтяжень є хибними,
оскільки положення даної статті
стосується набуття права власності на
новостворене майно та об'єкти
незавершеного будівництва.

Крім того, відповідно до рішень
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 травня 2012 року та від 20
листопада 2012 року, з якими погодились
сторони, спірні квартири було визнано
такими, що належать подружжю на праві
спільної сумісної власності, тобто
сторони по справі є співвласниками цих
квартир.

Враховуючи викладене та положення ч.2
ст.308 ЦПК України, що не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Демченко Е.Л.

Судді:
Волошин М.П.

Куценко Т.Р.