Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд міста
Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК
Т.В.

при секретарі
Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду міста Києва цивільну
справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 06
березня 2014 року по справі №894/13,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду, просив
скасувати рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 06 березня 2014
року по справі №894/13 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Представник заявника ОСОБА_1- ОСОБА_3 в
судовому засіданні заяву про
скасування рішення третейського суду
підтримав, просив заяву задовольнити,
пояснив, що 06 березня 2014 року Постійно
діючим третейським судом при
Асоціації українських банків ухвалено
рішення, яким задоволено позов
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Заявник ОСОБА_1 не
погоджується з прийнятим рішенням та
просить скасувати рішення
третейського суду, яке прийнято у
спорі, який непідвідомчий третейському
суду, оскільки за умов, які викладено у
п.14 ст.6 Закону України «Про третейські
суди», третейські суди можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських відносин, за винятком
справ у спорах про захист прав
споживачів, тому враховуючи той факт,
що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2
(Позичальник) було укладено договір
споживчого кредиту, спір між цими
сторонами не підвідомчий третейському
суду. Крім того, третейським судом не
враховано п.13 ст.6 Закону України «Про
третейські суди», оскільки примусове
виконання рішення третейського суду
має здійснюватись безпосередньо
органами державної виконавчої служби,
які входять до системи органів
Міністерства юстиції України, що
свідчить про те, що органи державної
виконавчої служби є органами державної
влади, а до компетенції третейських
судів не належать справи, за
результатами розгляду яких виконання
рішення третейського суду потребує
вчинення відповідних дій органами
державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами та іншими
суб'єктами під час здійснення ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Представник заінтересованої особи -
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» Гринчук С.Д. в судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні заяви про скасування
рішення третейського суду з підстав,
викладених у письмових запереченнях,
які приєднано до матеріалів справи.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судові
засіданні не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив, процесуальним правом подати
письмові пояснення (заперечення) по
суті заявлених вимог не скористався.

Заслухавши думку представника
заявника ОСОБА_3, представника
заінтересованої особи Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
Гринчук С.Д., дослідивши матеріали
справи, оглянувши матеріали
третейської справи №894/13, оцінивши
наявні у справі докази та наведені
заявником ОСОБА_1 підстави для
скасування рішення третейського суду,
які викладені у заяві про скасування
рішення третейського суду, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
третейські суди» на розгляд до
третейського суду може бути переданий
спір за наявності між сторонами
третейської угоди, яка відповідає
вимогам цього закону.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про третейські суди» третейська угода
може бути укладена у вигляді
третейського застереження в договорі,
контракті або у вигляді окремою
письмової угоди. Третейська угода
укладається у письмовій формі.
Третейська угода вважається укладеною,
якщо вона підписана сторонами чи
укладена шляхом обміну листами,
повідомленнями по телетайпу, телеграфу
або з використанням засобів
електронного чи іншого зв'язку, що
забезпечує фіксацію такої угоди, або
шляхом направлення відзиву на позов, в
якому одна із сторін підтверджує
наявність угоди, а інша сторона проти
цього не заперечує.

Третейська угода є підставою для
передачі спору на розгляд третейського
суду, а в деяких випадках - і підставою
для створення та діяльності такого
суду. Таким чином, належність форми і
змісту третейської угоди, наявність у
ній всіх істотних умов, передбачених
законом, є первинною та обов'язковою
умовою правомірності третейського
розгляду, а відтак - і третейського
рішення.

Отже, обов'язковою умовою для розгляду
спору в третейському суді є наявність
третейської угоди між сторонами.

Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року
між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2 укладено Договір кредиту
№640/4-430, з цільовим призначенням -
поточні потреби. (а.с.6-12)

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 29 вересня 2008
року між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2, ОСОБА_1 укладено Договір поруки
№640/4-430-П. (а.с.16-19)

Як передбачено у п.5.1 та п.5.2 Договору
поруки, всі спори та непорозуміння, які
можуть виникнути у зв'язку з укладенням
та виконанням положень цього Договору
вирішуються шляхом переговорів між
сторонами на рівні їх уповноважених
представників. У випадку неможливості
вирішення спору шляхом переговорів,
Сторони, керуючись ст.5 Закону України
«Про третейські суди», домовляються
про те, що спір розглядається
одноособово третейським суддею Мороз
Оленою Анатолівною Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. М.Раскової, 15. У
випадку неможливості розгляду спору
вказаним третейським суддею спір
розглядається третейським суддею
Ярошовцем Василем Миколайовичем або
Білоконем Юрієм Миколайовичем в
порядку черговості, вказаному у цьому
пункті. У разі, якщо спір не може бути
розглянутий визначеним у даному пункті
суддями, суддя призначається Головою
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків
відповідно до чинного Регламенту
Постійно діючого третейського суду
при Асоціації українських банків.

Одним із способів реалізації права
кожного будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань у сфері цивільних та
господарських правовідносин є
звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний
незалежний орган, що утворюється за
угодою або відповідним рішенням
заінтересованих фізичних та (або)
юридичних осіб у порядку,
встановленому цим Законом, для
вирішення спорів, що виникають із
цивільних та господарських
правовідносин.

Порядок утворення та діяльності
третейських судів в Україні, а також
вимоги щодо третейського розгляду з
метою захисту майнових і немайнових
прав та охоронюваних законом інтересів
фізичних та юридичних осіб встановлені
Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у
сфері цивільних правовідносин це вид
недержавної юрисдикційної діяльності
і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до чинного законодавства
підвідомчий суду загальної юрисдикції
спір у сфері цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом, зокрема статтею 6 Закону
України "Про третейські суди".

06 березня 2014 року Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків (третейський суддя
Мороз О.А.) ухвалено рішення, яким позов
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості задоволено
частково. Присуджено стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк»
заборгованість по Договору кредиту в
сумі 1 813 690 грн. 56коп. та третейський
збір в розмірі 18536 грн.91 коп. (а.с.13-15)

Відповідно до положень ст.51 Закону
України «Про третейські суди»
передбачено, що рішення третейського
суду може бути оскаржене сторонами,
третіми особами, а також особами, які не
брали участь у справі, в разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Підстави для скасування рішення
третейського суду визначені у статті
ст.389-5 Цивільного процесуального
кодексу України, якою передбачено, що
рішення третейського суду може бути
скасовано лише у випадках,
передбачених цією статтею. Рішення
третейського суду може бути скасовано,
зокрема, у разі якщо справа, в якій
прийнято рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону (п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК
України).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди»
третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів»
споживачем є фізична особа, яка
придбаває, замовляє, використовує, або
має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язку найманого
працівника.

Як роз'яснено у пунктах 1 та 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1996 року за №5 «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів»,
споживачем, права якого захищаються на
підставі Закону, є лише громадянин
(фізична особа), котрий придбає,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити товари (роботи,
послуги) для власних побутових потреб.

Тобто, виходячи з позиції Верховного
Суду України, позовна заява про захист
прав споживача подається саме
споживачем, у разі порушення його прав,
передбачених ст. ст. 4-15 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 листопада 2011 року по справі №
1-26/2011, підтверджено, що саме споживач
має звертатися до суду як під час
укладення кредитного договору, так і
під час виконання договору. На час
виникнення спірних правовідносин
(квітень 2008 року) Закон України "Про
третейські суди" не містив заборони на
укладення третейської угоди.

Таким чином, банк відповідно до Закону
України «Про захист прав споживачів»
не є споживачем, а звернення ПАТ
«Укрсоцбанк» до третейського суду з
позовом про стягнення заборгованості
внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_2 (Позичальником) та ОСОБА_1
(Поручителем) договірних зобов'язань за
кредитним договором, пов'язане з
виникненням між сторонами спору
цивільно-правових відносин, які
регулюються нормами цивільного
законодавства України, та на які не
розповсюджується дія Закону України
«Про захист прав споживачів».

Таким чином, враховуючи суб'єктний
склад сторін та характер спірних
правовідносин, що були предметом
розгляду у Постійно діючому
третейському суді при Асоціації
українських банків за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, даний спір підвідомчий
третейському суду, тому відсутні
підстави для застосування до даних
відносин положень п.14 ст.6 Закону
України « Про третейські суди».

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону «Про
третейські суди» встановлено, що
рішення третейського суду, яке не
виконане добровільно, підлягає
примусовому виконанню в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Виконання рішення третейського суду,
якщо воно потребує вчинення дій
органами державної влади та їх
службовими особами, здійснюється за
умови видачі компетентним судом
виконавчого документа. (ч.3 ст. 55 Закону
України «Про третейські суди»)

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження» державною
виконавчою службою підлягають
виконанню виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського

суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і
Морської арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

З огляду на викладене, суд не вбачає
підстав для скасування рішення
третейського суду з підстав,
передбачених п.13 ст.6 Закону України
«Про третейські суди», оскільки
виходячи з аналізу вищенаведених
правових норм, в даному випадку під
виникненням управлінських функцій
розуміється покладення саме рішенням
третейського суду на певний державний
орган обов'язку стосовно вчинення будь
- якої дії у сфері публічно правових
відносин, однак оспорюваним рішенням
третейського суду не покладено жодних
зобов'язань на будь-який державний
орган, а обов'язок виконання рішення
третейського суду на державну
виконавчу службу покладено Законом
України „Про виконавче провадження»,
що не є тотожним поняттю, визначеному у
п.13 ст.6 Закону України «Про третейські
суди», тому доводи заявника ОСОБА_1 щодо
порушення третейським судом правил
підвідомчості з наведених обставин є
безпідставними та суперечать нормам
чинного законодавства, яке регулює ці
відносини.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що заява ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 06
березня 2014 року по справі №894/13 є
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню в повному обсязі,
оскільки рішенням третейського суду
були вирішенні питання, які не виходили
за межі третейської угоди, оскільки
предметом спору у третейському суді є
стягнення заборгованості, яка виникла
у заявника ОСОБА_1, як солідарного
боржника, на підставі Договору поруки
за №640/4-430-П від 29 вересня 2008 року, який
укладено між Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, підстави для
скасування рішення третейського суду,
у зв'язку з порушенням правил
підвідомчості, заявником не доведено,
інших підстав для скасування рішення
третейського суду, судом не
встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 5, 6, 51, 55, 57 Закону України „Про
третейські суди", ст.1 Закону України
«Про захист прав споживачів», ст.2, 17
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.389-4, 389-5, 389-6
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 06
березня 2014 року по справі №894/13.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
міста Києва, яка подається через
Дніпровський районний суд мста Києва,
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду , можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

С у д д я