Єдиний унікальний номер 205/5469/14-ц
УХВАЛА

з розгляду скарги на дії державного
виконавця

21 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську скаргу
ОСОБА_1, на протиправні дії Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції,-

ВстановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на
протиправні дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції.

В обґрунтування своєї заяви заявник
посилається на те, що державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Єремєєвою О.О.
відкрито виконавче провадження № 4052516,
що до примусового стягнення боргу, за
іпотечним кредитним договором №
СNL-302/12/2005 від 25.10.2005 року укладеним між
ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк». Заявник
зазначає, що в рамках виконавчого
провадження за № 4052516 державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Єремєєвою О.О. 10.12.2013
року та 18.03.2014 року було винесено
відповідні постанови про розшук та
вилучення майна боржника ОСОБА_1

Заявник вважає, що вказані дії
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Єремєєвою О.О.
суперечать чинному законодавству,
зокрема нормам Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» у зв'язку
з чим змушений звернутися до суду та
просити суд визнати постанови
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Єремєєвою О.О. від
10.12.2013 року та від 18.03.2014 року про
розшук майна боржника не чинними та
визнати дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління щодо вилучення у ОСОБА_3
іншого майна в рахунок погашення
заборгованості за валютним кредитом.

Заявник у відкрите судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
скарги сповіщався належним чином, про
причини неявки суду не повідомив,
письмових заяв, пояснень чи заперечень
суду не надав.

Державний виконавець у судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду скарги сповіщався належним
чином, надав суду заяву про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України, якщо
заявник, державний виконавець або інша
посадова особа державної виконавчої
служби не можуть з'явитися до суду з
поважних причин, справу може бути
розглянуто за участю їх представників.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, вважає, що
подана скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 грудня 2013 року
по цивільній справі № 2/205/4612/13 позовні
вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України» до
ОСОБА_1 були задоволенні частково,
зокрема, із ОСОБА_1 на користь вимоги
ТОВ «ОТП Факторинг України» була
стягнута заборгованість за кредитним
договором № СNL-302/12/2005 від 25.10.2005 року у
загальному розмірі 37 170 грн. 76 коп. та
судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, 11
жовтня 2009 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
вчинено виконавчий напис за № 7278
виданого 11.10.2013 року про стягнення
боргу, за іпотечним кредитним
договором № СNL-302/12/2005 від 25.10.2005
року укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП
Банк.

Судом встановлено, 06.06.2012 року
державним виконавцем Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського МУЮ Єремєєвою О.О.,
з метою виконання зазначеного
виконавчого документа та виконавчого
напису було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження за
№ 4052516.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.12.2013 року та 18.03.2014 року державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Єремєєвою О.О. було
винесено постанови про розшук майна
вказаного боржника.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд
виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України
зазначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ст.1 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів щодо примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно та в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст.32 Закону заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно боржника, у тому числі якщо воно
перебуває в інших осіб, звернення
стягнення на заробітну плату, доходи,
та інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст.57 Закону арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення, і може накладатися шляхом
винесення постанов про арешт коштів
боржника, а також майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ.

Ураховуючи наведене, державним
виконавцем законно, відповідно до
вимог діючого законодавства були
винесені постанови: про розшук майна
боржника від 10.12.2013 року та від 18.03.2014
року.

Суд вважає безпідставним посилання
заявника на те, що такі дії державного
виконавця суперечать положенням
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Так, означений законодавчий акт який
набрав чинності 07.06.2014 року, тобто після
винесення державним виконавцем
спірних постанов про розшук майна
боржника від 10.12.2013 року та від 18.03.2014
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє
стосовно фактів і відносин, які виникли
після набрання чинності цією нормою.
Тобто, до події, факту застосовується
той закон (інший нормативно-правовий
акт), під час дії якого вони настали або
мали місце.

Під негайною дією норми права у часі
слід розуміти поширення дії нової
норми на ті правові наслідки, які хоча
й випливають з юридичних фактів, що
виникли під час чинності попередньої
норми, проте настають після набрання
чинності новою нормою.

Таке розуміння негайної дії норми
права відображено в нормах
процесуальних кодексів, зокрема ЦПК
України (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), яка
передбачає, що провадження у цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Таким чином, у разі негайної дії норм
права застосовується норма, яка була
чинною на момент здійснення
відповідної процесуальної дії. Більш
пізня норма права скасовує дію
попередньої норми, отже, стара норма
права перестає діяти, оскільки
замінена пізнішою, яка регулює ті самі
суспільні відносини.

Оскільки Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» набув чинності лише
07 червня 2014 року, то його положення не
можуть впливати на правомірність дій
державного виконавця у вигляді
винесення постанов про розшук майна
боржника 10.12.2013 року та від 18.03.2014 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
оскаржувані дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Єремєєвою О.О.
здійснені ним на підставах, у спосіб та
в межах визначених законом
повноважень, чинного на час здійснення
вказаних виконавчих дій, а тому скарга
є безпідставною, необґрунтованою і не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
58 Конституції України, ст.ст. 17, 19, 49
Закону України „Про виконавче
провадження", ст.ст. 383, 386,387 ЦПК України,
суд, ?

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, на
протиправні дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ? відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було поставлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя :
Д.В. Мовчан