АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції -Ластовка
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Вербової І.М., Качана В.Я.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Києві справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»
на рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 11 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»
про стягнення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Акцент Банк» і просила
винести рішення, яким стягнути
банківський вклад у розмірі 6.000 євро та
відсотки за користування вкладом у
розмірі 525 євро 33 євроценти.

Позивачка зазначала, що 22.05.2013
року між сторонами укладено договір
банківського вкладу за №SАМАВ7637
«Стандарт» терміном на 12 місяців
відповідно до якого, позивачка внесла
на депозитний рахунок, який перебуває
на обслуговуванні у відповідача, кошти
у сумі 6.000 євро по 22.05.2014 року під
процентну ставку 8,5% річних. Період
нарахування відсотків 1 місяць.

Оскільки по закінченні дії
договору банк відмовляється повертати
вклад з відсотками, позивачка
звернулась до суду з цим позовом і
просила стягнути вклад у розмірі 6.000
євро, також і відсотки за період з 23.05.2013
року по 3.06.2014 року.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 11 вересня 2014 року позов
задоволено /а.с.32-33/.

Судовим рішенням стягнуто з
ПАТ»Акцент-Банк» на користь ОСОБА_2
депозитний вклад у сумі 6.000 євро та
відсотки у розмірі 525,33 євро.

В поданій апеляційній скарзі
ПАТ»Акцент-Банк» просить скасувати
рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 11 вересня 2014 року та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові, оскільки позивачкою не надано
належних доказів існування
правовідносин за спірним договором
банківського вкладу та не підтверджено
знаходження спірних грошових сум на
депозитних рахунках банку.

Крім того, скаржник послався на
те, що він не є належним відповідачем,
оскільки, позивачка здійснювала вклад
у структурний підрозділ відповідача,
який розташований на території АР Крим,
а, відповідно до ч.6 ст.5 Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України», відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок тимчасової окупації держави
Україна, юридичним особам, громадським
об»єднанням, громадянам України,
іноземцям та особам без громадянства, у
повному обсязі покладається на
Російську Федерацію, як на державу, що
здійснює окупацію.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення залишити без змін
з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи 22.05.2013
року між ОСОБА_2 та ПАТ»Акцент-Банк»
укладено договір банківського вкладу
за №SАМАВ7637 «Стандарт на 12 міс»,
відповідно до якого, ОСОБА_2 внесла на
депозитний рахунок, відкритий в
установі ПАТ»Акцент-Банк» грошові
кошти у розмірі 6.000 євро на строк 366 днів
по 22.05.2014 року включно під 8,5% річних з
періодичністю нарахування відсотків 1
місяць /а.с.10-12/.

Відповідно до п.11 депозитного договору
сторонами передбачено, що договір
набирає чинності з дня його підписання
і припиняє свою дію по виплаті
Клієнту всієї суми вкладу, а також
нарахованих відсотків.

В підтвердження виконання своїх
договірних зобов»язань представник
позивачки у суді апеляційної інстанції
представив для огляду оригінал
квитанції від 22.05.2013 року про отримання
відповідачем вкладу у розмірі 6.000 євро
за договором №SАМАВ 7637, а також
долучено до матеріалів справи копію
цієї квитанції.

Таким чином, між сторонами виникли
договірні правовідносини банківського
вкладу, визначені ст.1058 ЦК України,
згідно якої, за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов»язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
вклад (депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або у іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

28.04.2014 року ОСОБА_2, не бажаючи
пролонговувати договірні відносини
після 22.05.2014 року, звернулась до Банку з
письмовою вимогою про повернення їй
банківського вкладу, а також про
виплату відсотків по закінченні строку
дії спірного депозитного договору -
22.05.2014 року /а.с.12,16/.

Однак, після закінчення дії договору,
відповідач безпідставно відмовився
повертати позивачці суму депозитного
вкладу та відсотки.

Задовольняючи позов в частині
стягнення суми депозитного вкладу та
відсотків, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обгрунтовано
виходив з того, що відповідно до ч.2
ст.1060 ЦК України, за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов»язаний видати вклад
або його частину на першу вимогу
вкладника, крім вкладів, зроблених
юридичними особами на інших умовах
повернення, встановлені договором.

Як встановлено судом, на час
звернення позивачки до суду з цим
позовом, розмір нарахованих відсотків
становить 525,33 євро із розрахунку 6.000
євро х 8,5% за період з 23.05.2013 року по
3.06.2014 року.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов»язковим для виконання сторонами.

А, згідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Отже, суд першої інстанції правомірно
задовольнив позов в частині стягнення
суми вкладу позивачу у розмірі 6.000 євро.
та відсотків у сумі 525,33 євро .

Доводи скаржника в тій частині, що
припинена діяльність відокремленого
Євпаторійського підрозділу ПАТ»Акцент
Банк», де був відкритий депозитний
рахунок на ім»я позивачки, колегія
суддів не бере до уваги, оскільки
ПАТ»Акцент Банк», як юридична особа, є
діючим, а тому при ліквідації своїх
філій повинен відповідати за
результатами їх діяльності своїх
філій.

Крім того, як слідує із договору
банківського вкладу за участю
позивачки ОСОБА_2, цей договір від
імені банку укладався від імені
головної структури банку - ПАТ»Акцент
Банк», а не від імені його філії.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції постановлене на повно
з»ясованих обставинах з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права, а доводи, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»
відхилити, а рішення Дніпровського
районного суду м.Києва від 11 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді