Справа № 1328/7348/12
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/410/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Ясиновській Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 13 травня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року прокурор
Шевченківського району м.Львова
звернувся в суд з позовом в інтересах
держави в особі Львівської міської
ради до ОСОБА_2 за участі третьої особи
відділу Держземагенства м.Львова про
визнання недійсним договору дарування
земельної ділянки, укладеного 31.08.2007
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнання
нечинним Державного акту серії ЯД№520628
на право власності ОСОБА_2 на цю
земельну ділянку, виданого 29.09.2008 року,
витребування у відповідача вказаної
земельної ділянки площею 0,1999га.
кадастровий №:11:005:0025 та
зобов'язати його повернути цю земельну
ділянку у розпорядження Львівської
міської ради.

В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що подарована ОСОБА_2
колишньою власницею ОСОБА_3 земельна
ділянка площею 0,1999 га. кадастровий
№:11:005:0025 на підставі договору
дарування від 31.08.2007 року фактично
незаконно була оформлена у власність
ОСОБА_3 Технічна документація по
виготовленню державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серія ЛВ№7188 виданого ОСОБА_3
28.12.2001 року на підставі рішення
виконкому Рясне-Руської сільської ради
від 19.12.1994 року за №112 в Управлінні
Держкомзему у Яворівському районі
відсутня. В цьому Державному акті
підпис від імені
інженера-землевпорядника І.Сухецького
виконаний іншою особою а відтиск
круглої гербової печатки Рясне-Руської
сільської ради виконаний не гербовими
печатками Рясне-Руської сільської
ради.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 13 травня 2013 року
частково задоволено позов Прокурора
Шевченківського району м. Львова в
інтересах держави в особі Львівської
міської ради.

Визнано недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_2 серії ЯД №520628 від 29.09.2008
року. Витребувано земельну ділянку
площею 0,1999 га, кадастровий
№:11:005:0025 у ОСОБА_2.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути спірну
земельну ділянку площею 0,1999 га на
АДРЕСА_1, кадастровий номер :11:005:0025
у розпорядження Львівської міської
ради.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В своїй
апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що судом не з'ясовано, яке відношення
має Львівська міська рада до земельної
ділянки, розташованої на території
Рясне - Руської сільської ради
Яворівського району Львівської
області та яку шкоду було спричинено
переоформленням права власності на
земельну ділянку, розташовану на
території Рясне - Руської сільської
ради Львівській міській раді.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає задоволенню.

Частково задовільняючи позовні вимоги
про визнання недійсним Державного акту
на право власності на земельну ділянку,
витребування земельної ділянки, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірна земельна ділянка належить
Львівській міській раді та вибула із
власності громади міста Львова без
відповідних підстав та без відома
власника перейшла у власність ОСОБА_3,
яка згодом подарувала її ОСОБА_2

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна.

Згідно ст.15 ЦК України право особи на
захист свого цивільного права виникає
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Згідно з роз'ясненнями п.21 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України від 07.02.2014 № 5 "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав" спір
про повернення майна, що виникає з
договірних відносин або відносин,
пов'язаних із застосуванням наслідків
недійсності правочину, підлягає
вирішенню відповідно до законодавства,
яке регулює ці відносини.

У разі коли між особами відсутні
договірні відносини або відносини,
пов'язані із застосуванням наслідків
недійсності правочину, спір про
повернення майна власнику підлягає
вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК.

Згідно з п.23 цієї Постанови Пленуму
відповідно до статті 387 ЦК та частини
третьої статті 10 ЦПК особа, яка
звернулася до суду з позовом про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, повинна довести
своє право власності на майно, що
знаходиться у володінні відповідача.
При цьому суди повинні мати на увазі, що
право власності на рухоме майно
доводиться за допомогою будь-яких
передбачених процесуальним
законодавством доказів, що
підтверджують виникнення такого права
у позивача. Факт знаходження майна на
балансі особи сам по собі не є доказом
права власності чи законного
володіння.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, відповідно до
договору дарування від 31.08.20007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Яворівського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 і зареєстрованого в
реєстрі за №1974, ОСОБА_3 подарувала, а
ОСОБА_2 прийняв у дар земельну ділянку
площею 0,20 га для ведення особистого
селянського підсобного господарства,
яка знаходиться на території
Рясне-Руської сільської ради
Яворівського району Львівської
області. Земельна ділянка належала
власникові на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
серії ЛВ №7188, виданого на підставі
рішення виконкому Рясне - Руської
сільської ради від 19.12.1994 року №112 та
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю 28.12.2001 року за №3177.

Згідно рішення виконкому Рясне -
Руської сільської ради від 19.12.1994 року
№112 земельні ділянки площею 1,57 га в
селах Рясне - Руська та Підрясне
передані у приватну власність
громадянам, у тому числі і для ведення
особистого підсобного господарства.
Землевпоряднику сільської ради
Сухецькому доручено провести
реєстрацію права власності у
земельно-облікових документах.

Відповідно до державного акту про
право власності серії ЛВ №7188 ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею
0,2га в с. Рясне - Руська на підставі
рішення виконкому Рясне - Руської
сільської ради Яворівського району
Львівської області від 19.12.1994 року №112,
цільове призначення - ведення
особистого підсобного господарства.
Державний акт зареєстрований у книзі
записів державних актів під №3177,
скріплений гербовою печаткою
сільської ради, підписаний головою
сільської ради та
інженером-землевпорядником Сухецьким.

Згідно ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (в
редакції станом на 28.12.2001 року)
випливає, що право власності на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником документа, що
посвідчує право власності земельною
ділянкою. Право власності
посвідчується державним актом, форма
якого затверджена Кабінетом Міністрів
України.

На час укладення договору дарування
спірної земельної ділянки ОСОБА_3 була
законним власником спірної земельної
ділянки на підставі державного акту і
відчужила її на законних підставах.

Позивачем як і в суд першої інстанції,
так і в суд апеляційної інстанції не
надано належних і допустимих доказів
на підтвердження того, що спірна
земельна ділянка площею 0,2000 га.
кадастровий №:11:005:0025 на час
оформлення її у власність ОСОБА_3
відносилась до земель Львівської
міської ради.

Не є спростованими доводи апелянта і в
тій частині, що на час розгляду справи
судами першої і апеляційної інстанції
державний акт про право власності
ОСОБА_3 у встановленому законом порядку
визнаний нечинним чи незаконним тощо.

Судом не дано правової оцінки, що
спірна земельна ділянка вибула із
комунальної власності рясне-Руської
сільської ради на підставі рішення
органу місцевого самоврядування від
19.12.1994року, яке є чинним і ніким не
оспорювалося.

Безпідставно місцевий суд поклав в
основу рішення висновок судової
експертизи про посвідчення державного
акту серії ЛВ №7188 на ім'я ОСОБА_3 не
гербовою печаткою Рясне - Руської
сільської ради, адже із цього висновку
вбачається лише факт посвідчення
державного акту печаткою, відтиск якої
не відповідає відтиску на документах
за інші періоди, а не у період, якою
володіла сільська рада станом на 28.12.2001
року. Експертиза була проведена в 2012
році, до цього часу Рясне - Руська
сільська рада неодноразово змінювала
печатки, при цьому старі знищувалися, а
відтак експертам не надавалась
печатка, якою володіла сільська рада на
час видачі оспорюваного Державного
Акту. При тому посвідчення державного
акту 28.12.2001 року відбулося печаткою,
виготовленою за правилами
виготовлення печаток та штампів в
державних майстернях.

Що стосується невідповідності підпису
на Державному акті, підпису інженера -
землевпорядника Сухецького І., то слід
зазначити, що в спірному Державному
акті, крім його підпису, наявний також
підпис голови Рясне - Руської сільської
ради Мельничук В. (а.с. 7), який ніким не
оспорюється.

Колегія суддів вважає, що при наявності
рішення сільської ради про передачу у
власність земельної ділянки площею
0,2га в с. Рясне - Руська, виданого на
підставі даного рішення Державного
акту на землю та договір дарування
земельної ділянки, які не визнані
недійсними і не скасовані у суду першої
інстанції не було правових підстав
визнавати недійсним Державний акт
виданий на ім"я ОСОБА_2 та витребовувати
у нього зазначену ділянку.

Крім того, постановою Шевченківського
районного суду від 02 червня 2008 року, яка
не оскаржена і набрала законної сили,
визнано недійсним рішення Управління
земельних ресурсів у м. Львові про
відмову у затвердженні технічної
документації зі складання державних
актів про право власності на земельні
ділянки, отримані ОСОБА_2 на підставі,
зокрема, договору дарування,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від
31.08.2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Яворівського нотаріального
округу, а також зобов'язано Управління
земельних ресурсів у м. Львові
затвердити технічну документацію зі
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки, що
отримані ОСОБА_2 на підставі, зокрема,
договору дарування, укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 31.08.2007 року.

Відтак за таких обставин правові
підстави для висновку про те, що ОСОБА_2
набув у власність земельну ділянку від
особи, яка не мала права її відчужувати,
відсутні.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду
не можна вважати законним і
обґрунтованим і таке підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п.1, 4 ,
314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 13 травня 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову прокурора
Шевченківського району м.Львова в
інтересах держави в особі Львівської
міської ради до ОСОБА_2 за участі
третьої особи відділу Держземагенства
м.Львова про визнання недійсним
договору дарування земельної ділянки,
укладеного 31.08.2007 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, визнання нечинним Державного
акту серії ЯД№520628 на право власності
ОСОБА_2 на цю земельну ділянку, виданого
29.09.2008 року, витребування у відповідача
вказаної земельної ділянки площею
0,1999га. кадастровий №:11:005:0025 та
зобов'язання його повернути цю
земельну ділянку у розпорядження
Львівської міської ради - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: