АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/5615/2014
Головуючий у 1 інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій
В.С.

за участю представника
позивача Садовського М.О.

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 12 березня 2014 року справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Центральне регіональне
управління» Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
Дарницький районний відділ Державної
міграційної служби України в м.Києві,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м.Києві про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Центральне регіональне управління»
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
звернулося до суду з позовом, предмет
за яким змінено в ході розгляду справи,
до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про звернення
стягнення на користь АТ «Банк «Фінанси
та Кредит» на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною
749000 грн., у рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_4 перед АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» по Кредитному договору
№126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року в
розмірі 7 228 217,75 грн., з яких:

- сума строкової заборгованості по
кредиту у розмірі 94175,35 доларів США
(752743,57 грн.);

- сума простроченої заборгованості по
кредиту у розмірі 57087,44 доларів США
(456299,91 грн.);

- сума строкової заборгованості по
процентам у розмірі 941,19 доларів США
(7522,93 грн.);

- сума простроченої заборгованості по
процентам у розмірі 130898,61 доларів США (1
046 272,59 грн.);

- заборгованості по пені за несвоєчасне
погашення кредиту, відсотків за
користування кредитними коштами та
комісії в сумі 4 965 378,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що 17 вересня 2007 року між Банк «Фінанси
та Кредит» в особі філії «Центральне
регіональне управління» ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено
Договір про відкриття кредитної лінії
№126-07-Ил/09, згідно з яким позичальнику
відкрито невідновлювальну кредитну
лінію у розмірі 155590 доларів США, зі
сплатою 13,3 процентів річних. Кредитні
ресурси позичальник зобов»язався
повернути до 16 вересня 2022 року.

У рахунок забезпечення
виконання зобов»язань між сторонами
кредитного договору 17 вересня 2007 року
укладено Іпотечний договір, згідно з
яким позичальником в іпотеку передано
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1.

Проте, позичальник належним
чином умов кредитного договору не
виконував, у зв»язку із чим банк,
використовуючи своє право дострокової
вимоги виконання зобов»язання у сумі 7
228 217,75 грн., що визначена станом на 08
вересня 2013 року, просить звернути
стягнення на предмет іпотеки.

При цьому вказує, що рішенням
Дарницького районного суду м.Києва від
26 листопада 2009 року в порядку поділу
майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за
останньою визнано право власності на Ѕ
частину квартири, що є предметом
іпотеки. На думку позивача, така зміна
правового статусу частини квартири не
перешкоджає реалізації предмета
іпотеки в цілому в силу вимог Закону
України «Про заставу» (ст.27) та Закону
України «Про іпотеку» (ст.23).

Рішенням Дарницького районного
суду м.Києва від 12 березня 2014 року
позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в особі філії «Центральне
регіональне управління» ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» задоволено,
вирішено:

у рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» в особі Філії «Центральне
регіональне управління» ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» за кредитним
договором №126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007
року у сумі 7 228 217, 75 грн., з яких: 94 175
доларів США 35 центів, що еквівалентно
за курсом НБУ складає 752 743 гривні 57
копійок - сума строкової
заборгованості; 57 087 доларів США 44
центи, що еквівалентно за курсом НБУ
складає 456 299 гривень 91 копійок - сума
простроченої заборгованості; 94 долар
США 19 центів, що еквівалентно за курсом
НБУ складає 7 522 гривні 93 копійки - сума
строкової заборгованості по процентам;
130 898 доларів США 61 цент, що еквівалентно
за курсом НБУ складає 1 046 272 гривні 59
копійок - сума простроченої
заборгованості по процентам; 4 965 378
гривень 75 копійок - заборгованість по
пені - звернути стягнення на предмет
іпотеки: нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4
шляхом продажу цього житлового
приміщення на прилюдних торгах за
початковою ціною, встановленою на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження».

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не звернув
належної уваги на те, що у позивача
відсутня майнова вимога до
позичальника, оскільки рішенням
Апеляційного суду м.Києва від 04 березня
2010 року, ухваленого за наслідками
розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на
рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 02 грудня 2009 року у справі за
позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Центральне регіональне
управління» ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про
визнання договору поруки припиненим,
окрім іншого, вирішено стягнуто з
ОСОБА_4 1 164 723,48 грн. основної суми боргу
по кредиту, 181737,02 грн. заборгованості по
процентах за користування коштами,
351436,28 грн. пені за несвоєчасне
погашення кредиту, вказане рішення
пред»явлено до виконання та відкрито
виконавче провадження . У зв»язку із
чим вважає, що ухвалене рішення у цій
справі є подвійною відповідальністю.

Вважає, що позивачем пропущено строк
позовної давності на звернення до суду
із вимогою про звернення стягнення на
предмет іпотеки, зазначаючи, що такий
повинен був відраховуватися від 04
березня 2010 року .

Посилається на неповідомлення
відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи.

Одночасно вказує на те, що
просила суд першої інстанції зупинити
провадження у цій справі, оскільки нею
19 лютого 2014 року подано позов про
визнання іпотеки припиненою з 22 травня
2008 року, однак суд першої інстанції не
прийняв це до уваги, відмовивши у
зупиненні провадження у цій справі. На
думку ОСОБА_2, законне рішення у цій
справі не могло бути прийнято без
урахування рішення, ухваленого за
наслідками розгляду її позову про
визнання іпотеки припиненою.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, у якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі
посилається на те, що не був належним
чином повідомлений про розгляд справи,
а відтак не зміг заперечувати проти
позову, подавати докази та заявляти
клопотання. У зв»язку із цим, просить
розглянути заяву про застосування
строків позовної давності.

Посилається на те, що наявний в
матеріалах справи розрахунок
заборгованості не є належним доказом
заборгованості, оскільки не є
первинним бухгалтерським документом.

З посиланням на ч.5 ст.11 та п.5 ч.3
ст.18 Закону України «Про захист прав
споживачів» вказує на те, що розмір
пені є значно завищеним.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_2
- ОСОБА_3, представник відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 підтримали апеляційні
скарги, просили їх задовольнити.

Представник позивача проти
задоволення апеляційних скарг
заперечував, посилаючись на законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Представники третіх осіб в
судове засідання не з»явились, про
дату, час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів ухвалила
розглядати справу за відсутності
нез»явившихся осіб на підставі ст.305
ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, що з»явились,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого по справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як установлено судом першої
інстанції та убачається з матеріалів
справи, 17 вересня 2007 року між Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Центральне регіональне управління»
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4
укладено Договір про відкриття
кредитної лінії №126-07-Ил/09, згідно з
яким позичальнику відкрито
невідновлювальну кредитну лінію у
розмірі 155590 доларів США, 13,3 процентів
річних. З урахуванням Додаткової угоди
№1 від 22 травня 2008 року позичальник
зобов»язався сплатити банку проценти
за користування кредитом за процентною
ставкою 16 процентів річних. Кредитні
ресурси позичальник зобов»язався
повернути до 16 вересня 2022 року.

У рахунок забезпечення
виконання своїх зобов»язань між
сторонами кредитного договору 17
вересня 2007 року укладений Іпотечний
договір, згідно з яким позичальником в
іпотеку передано належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1. Іпотечний
договір укладено за згодою ОСОБА_2, яка
викладена у нотаріально посвідченій
заяві.

Вимогою від 09 жовтня 2013 року банк
звернувся до позичальника із
повідомленням про порушення останнім
зобов»язаннь за кредитним договором,
визнання терміну погашення кредиту
таким, що настав, та повідомлено про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Дарницького районного
суду м.Києва від 26 листопада 2009 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
поділ майна за ОСОБА_2 визнано право
власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції також
установлено, що рішенням Апеляційного
суду м.Києва від 04 березня 2010 року,
ухваленого за наслідками розгляду
апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
02 грудня 2009 року у справі за позовом ВАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії
«Центральне регіональне управління»
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про
визнання договору поруки припиненим,
вирішено позовні вимоги ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Центральне регіональне управління»
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
задовольнити частково, стягнути з
ОСОБА_4 1 164 723,48 грн. основної суми боргу
по кредиту, 181737,02 грн. заборгованості по
процентах за користування коштами,
351436,28 грн. пені за несвоєчасне
погашення кредиту. В частині позовних
вимог до ОСОБА_2 відмовлено. Одночасно
вирішено задовольнити зустрічний
позов ОСОБА_2 про припинення договору
поруки з 22 травня 2008 року.

Вказане рішення пред»явлено до
виконання, проте, за інформацією ВДВС
Дарницького районного управління
юстиції у м.Києві станом на 29 січня 2014
року рішення не виконано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач належним чином не виконує
покладені на нього зобов»язання за
кредитним договором, внаслідок чого
утворилась заборгованість, відтак,
позивач, як іпотекодержатель,
відповідно до умов договору та чинного
законодавства України має право
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу обраним способом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов»язання
іпотеко держатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов»язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотеко держателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
подвійного стягнення і відсутності
майнової вимоги позивача до
відповідачів є безпідставними та
відхиляються колегією суддів, виходячи
з наступного.

Відповідно до рішення Апеляційного
суду м.Києва від 04 березня 2010 року,
вирішено стягнути з ОСОБА_4
заборгованість станом на 13 квітня 2009
року в сумі 1 164 723,48 грн. (151262,79 доларів
США) основної суми боргу по кредиту,
181737,02 грн. (23602, 21 долари США)
заборгованості по процентах за
користування коштами, 351436,28 грн. пені за
несвоєчасне погашення кредиту.

Звертаючись до суду із цим
позовом позивач зазначає про наявність
у позичальника заборгованості станом
на 08 вересня 2013 року у сумі 7 228 217,75 грн.,
з яких:

- сума строкової заборгованості по
кредиту у розмірі 94175,35 доларів США
(752743,57 грн.);

- сума простроченої заборгованості по
кредиту у розмірі 57087,44 доларів США
(456299,91 грн.);

- сума строкової заборгованості по
процентам у розмірі 941,19 доларів США
(7522,93 грн.);

- сума простроченої заборгованості по
процентам у розмірі 130898,61 доларів США (1
046 272,59 грн.);

- заборгованості по пені за несвоєчасне
погашення кредиту, відсотків за
користування кредитними коштами та
комісії в сумі 4 965 378,75 грн.

З розрахунків заборгованості по
кредиту та відсоткам, складеного у цій
справі, убачається, що заборгованість
по кредиту охоплюється періодом з 17
вересня 2007 року по 31 серпня 2013 року для
кредиту, та з 17 вересня 2007 року по 08
вересня 2013 року для відсотків, тобто
включає заборгованість, визначену
рішенням суду від 04 березня 2010 року
станом на 13 квітня 2009 року. Сума пені
нарахована за період з 08 вересня 2012
року по 08 вересня 2013 року.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання грошового зобов»язання та
не позбавляє кредитора в рахунок
виконання основного зобов»язання
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заборгованість за кредитним
договором на дату звернення банку до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідачем не
погашена, відтак, колегія суддів
уважає, що існування невиконаного
рішення Апеляційного суду м.Києва не є
перешкодою для звернення до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Отже, є вірними висновки суду
щодо наявності підстав для задоволення
вимог позивача щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_4 в частині неналежного
розрахунку розміру заборгованості
відхиляються колегією суддів, оскільки
ґрунтуються на припущеннях
відповідача, спростовуються
матеріалами справи і наявним детальним
розрахунком усіх складових боргу,
належних та допустимих доказів на
підтвердження іншого розміру
заборгованості відповідачами не
надано.

Проте, колегія суддів уважає за
доцільне зменшити розмір нарахованої
пені, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов»язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов»язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як убачається з матеріалів
справи, заборгованість по пені
нарахована за період з 08 вересня 2012
року по 08 вересня 2013 року (один рік) та
становить суму 4 965 378,75 грн., що значно
перевищує розмір заборгованості за
кредитом та процентами.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів уважає за можливе зменшити
розмір пені, нарахований за період з 08
вересня 2012 року по 08 вересня 2013 року до
розміру 1148563,72 грн. Таким чином,
загальний розмір пені, що ураховується
в рахунок погашення заборгованості при
зверненні стягнення на предмет іпотеки
становить 1500000 грн. (1148563,72 грн.+351436,28
грн.).

Доводи апеляційної скарги щодо
неможливості вирішення цієї справи до
розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». ОСОБА_4
про визнання іпотеки припиненою
відхиляються колегією суддів, оскільки
зазначене не призвело до неправильного
вирішення справи, а ухвалою
Дарницького районного суду м.Києва від
28 травня 2014 року вказана позовна заява
залишена без розгляду.

Доводи апеляційних справ в частині
розгляду справи в суді першої
інстанції за відсутності відповідача
ОСОБА_4 відхиляються колегією суддів,
оскільки зазначене само по собі не є
підставою для скасування рішення суду,
відповідач ОСОБА_4 не був позбавлений
можливості надати пояснення та
заперечення в суді апеляційної
інстанції.

Доводи апеляційних скарг в частині
застосування строків позовної
давності колегією суддів відхиляються,
виходячи з наступного.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.
Оскільки рішення по суті спору
ухвалюється судом першої інстанції, а
на стадії апеляційного провадження
здійснюється лише перевірка
законності й обґрунтованості рішення (
ст..303 ЦПК України), то заява про
застосування позовної давності може
бути розглянута, якщо вона подана під
час розгляду справи в суді першої
інстанції.

Оскільки відповідачами така заява в
суді першої інстанції не подавалась,
відсутні підстави для її розгляду на
стадії апеляційного провадження.

Разом з тим, у зв»язку із набуттям
чинностіЗакону України №1304-VІІ від 03
червня 2014 року «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» колегія суддів
зазначає, що це рішення суду не
підлягає зверненню до виконання на
період дії цього Закону.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 12 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове наступного
змісту.

Позовні вимоги ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Центральне регіональне управління»
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» в особі Філії «Центральне
регіональне управління» ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» за кредитним
договором №126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007
року станом на 08 вересня 2013 року у сумі
3 762 829 грн., з яких: 94 175 доларів США 35
центів, що еквівалентно за курсом НБУ
складає 752 743 гривні 57 копійок - сума
строкової заборгованості; 57 087 доларів
США 44 центи, що еквівалентно за курсом
НБУ складає 456 299 гривень 91 копійок -
сума простроченої заборгованості; 94
долар США 19 центів, що еквівалентно за
курсом НБУ складає 7 522 гривні 93 копійки
- сума строкової заборгованості по
процентам; 130 898 доларів США 61 цент, що
еквівалентно за курсом НБУ складає 1 046
272 гривні 59 копійок - сума простроченої
заборгованості по процентам; 1500 000 грн.
- пеня за несвоєчасне погашення кредиту
( що включає в себе заборгованість
відповідно до рішення Апеляційного
суду м.Києва від 04 березня 2010 року
станом на 13 квітня 2009 року в сумі 1 164 723,48
грн. (151262,79 доларів США) основної суми
боргу по кредиту, 181737,02 грн. (23602, 21
долари США) заборгованості по
процентах за користування коштами,
351436,28 грн. пені за несвоєчасне
погашення кредиту ) - звернути
стягнення на предмет іпотеки: нерухоме
майно - квартиру АДРЕСА_1, яка належить
на праві приватної власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 шляхом продажу цього житлового
приміщення на прилюдних торгах за
початковою ціною, встановленою на
рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження».

На період дії Закону України №1304-VІІ
від 03 червня 2014 року «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» це рішення суду не
підлягає зверненню до виконання.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В. Болотов