НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, в складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Кучеренко
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
Служба у справах дітей Новомосковської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області про надання
постійного дозволу на виїзд за кордон
малолітньої дитини без згоди батька,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах
дітей Новомосковської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області про надання
постійного дозволу на виїзд за кордон
малолітньої дитини без згоди батька.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1
зазначила, що з 16.05.2009 року по 20.01.2014 року
сторони знаходились у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який після того, як
приблизно 2,5 роки тому відповідач
покинув їх, залишився проживати з нею
та на повному її утриманні.

Відповідач здоров'ям сина не
цікавиться, в його вихованні та
утриманні участі не приймає, аліменти
не сплачує, кошти не надає.

Син часто хворіє і вона має можливість
вивозити сина на оздоровлення за
кордон, однак без дозволу батька це є
неможливим, а постійно брати дозвіл у
батька немає можливості, бо їй навіть
достеменно не відомо, де він постійно
мешкає. Крім того, на її звернення до
нього щодо дозволу, відповідач не
відповідає.

Вважає, що відповідач перешкоджає
забезпеченню реалізації охоронюваних
законом прав та інтересів дитини. З
огляду на викладене, просить усунути
перешкоди у здійсненні права
неповнолітнього ОСОБА_4 на виїзд за
кордон. Надати постійний дозвіл на
виїзд малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без згоди та
супроводу батька - ОСОБА_3 у супроводі
матері - ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, мотивуючи їх обставинами,
викладеними у позовній заяві, просила
суд їх задовольнити, зазначивши, що
задоволення позовних вимог буде в
інтересах дитини.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причин неявки суду не
повідомив.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей - Кучеренко С.М. позов
підтримала, проти його задоволення не
заперечувала.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом по справі встановлено, що 16.05.2009
року по 20.01.2014 року сторони знаходились
у зареєстрованому шлюбі (а.с.6-7), від
якого мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.8).

На підтвердження стану здоров'я
малолітньої дитини, суду надано
медичні виписки та епікризи (а.с.12-13).

Частиною 2 статті 313 ЦК України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла чотирнадцяти років, має право
пересуватися по території України лише
за згодою батьків (усиновлювачів),
опікунів та в їхньому супроводі або в
супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України від 21
січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" та постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57 "Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України" виїзд за межі
України громадянина, який не досяг
16-річного віку, і без згоди та супроводу
другого з батьків може бути дозволено
на підставі й рішення суду.

Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затвердженого Постановою КМУ
від 27 січня 1995 року № 57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», встановлено, що виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон.

У ст. 141 Сімейного кодексу України
визначена рівність прав і обов'язків
батьків відносно дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову про
надання дозволу виїзду дитини за
кордон без зазначення конкретної
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі.

Крім того, в порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК
України, суду не було надано доказів
щодо неможливості отримання
нотаріальної згоди батька, а також
заперечення відповідача, який не
відмовлявся від надання згоди і не
визначились з правовою підставою
надання дозволу виїзд дитини за кордон
без згоди батька аж до досягнення
повноліття, крім визначеної ст. 4 Закону
можливості ухвалення судом рішення на
виїзд, а не на виїзд без згоди батька до
досягнення дитиною повноліття, не
позбавленого батьківських прав.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає
за необхідне відмовити в задоволенні
позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215, 224 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. 4
Закону України від 21 січня 1994 року №
3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" та
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року № 57 "Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України" , -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - Служба у справах дітей
новомосковської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області про надання постійного дозволу
на виїзд за кордон малолітньої дитини
без згоди батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.Березюк