Справа № 450/1665/14-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Стельмащук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Пустомити цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Пустомитівська
держнотконотора про визнання права на
спадщину, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому уточнивши свої позовні вимоги
просить суд визнати його заяву від
24.01.1995р. про відмову від спадщини
недійсною, визнати свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане на ім'я
ОСОБА_3 та посвідчене державним
нотаріусом ОСОБА_4 24.01.1995р. частково
недійсним, визнати частково недійсним
реєстраційне посвідчення, видане
Львівським ОДКБТІ та ЕО 30.01.1995р. і
записане в реєстрову книгу №3 за
реєстровим №497 та визнати за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті батька, ОСОБА_8, визнати за
ним право на спадщину у зв'язку із
смертю батька, ОСОБА_8. При цьому
просить поновити строк позовної
давності звернення його до суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач покликається на те, що він є
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті батька ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкове майно
складається з житлового будинку
АДРЕСА_1. Вказаний будинок на момент
відкриття спадщини складався із двох
житлових кімнат, житлова площа яких
становила 34,8 кв.м., кухні, кладової,
коридору та веранди, всього загальна
площа - 71,2 кв.м. З моменту закінчення
будівництва спірного будинку і до
сьогоднішнього дня позивач продовжує
проживати в будинку АДРЕСА_1, оплачуває
комунальні послуги, зробив ремонт у
будинку, а тому вважає, що прийняв
спадщину. Написання заяви про відмову
від спадщини 24.01.1995р. пояснив тим, що
помилково вважав цю заяву лише його
згодою на оформлення спадкових прав
матір'ю ОСОБА_3 на 1/2 будинку. Свої ж
спадкові права позивач мав намір
оформити разом з узаконенням
самовільної добудови. Вважає, що на
момент відкриття спадщини проживав
разом з батьком в спірному будинку, і у
відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України
(редакції 1963 року) прийняв спадщину,
оскільки фактично вступив в управління
і володіння спадковим майном. Разом з
тим просить поновити йому строк
позовної давності.

Позивач в судовому засіданні уточнені
позовні вимоги підтримав, дав
пояснення, аналогічні наведеним у
позовній заяві, додатково пояснив суду,
що при написанні заяви про відмову від
спадщини 24.01.1995 року, нотаріус не
роз'яснив йому про те, що від
відмовляється від претензій на все
спадкове майно. Вважає таку заяву
незаконною, оскільки вона написана
після фактичного вступу ним в
управління спадковим майном. Про
порушення своїх спадкових прав
дізнався значно пізніше, а саме в
момент звернення до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері, ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, де позивачу
стало відомо про факт оформлення
свідоцтва про право на спадщину за
законом на весь будинок його матір'ю на
себе та складення останньою заповіту
на користь відповідача. На даний момент
склалася така ситуація, коли
відповідач, оформивши права на все
спадкове майно після смерті їх батьків
на себе, отримає право виселити його зі
спірного будинку, а узаконити
самовільну добудову позивач не має
можливості, оскільки матір у 2005 році
подарувала всю земельну ділянку,
призначену для обслуговування
спірного будинку з добудовою -
відповідачу.

Разом з тим просить поновити йому строк
позовної давності, оскільки починаючи
з 2004 року тяжко хворів, переніс інфаркт,
після якого необхідним був тривалий
період реабілітації. Значне
погіршення стану здоров'я зосередило
всю його увагу на відновлення стану
здоров'я, що відволікло від аналізу та
вирішення майнових питань. Про
порушення свого права дізнався лише
коли розпочав процедуру оформлення
побудованої ним самовільно частини
будинку. Просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_6 в
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги підтримала, дала пояснення
аналогічні наведеним у позовній заяві,
просила суд позов задоволити в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечив, вказав, що
такий є безпідставним, просив в його
задоволенні відмовити у повному обсязі
в зв'язку з пропуском строку позовної
давності та добровільним написанням
позивачем заяви про відмову від
спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_7 проти
позову заперечив, подав суду заяву про
застосування строків позовної
давності.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився про причини своєї
неявки суд не повідомив, хоч був
належним чином повідомлений по час і
місце розгляду вказаної цивільної
справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, покази допитаних в
судовому засіданні свідків, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути визнання права;
визнання правочину недійсним;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; визнання незаконними
рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

За змістом норм ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних та юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь в справі. Цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.
Рішення суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

З копії свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 від 24.10.1953 року, виданого
Пустомитівським відділом реєстрації
актів громадянського стану Львівської
області, вбачається, що батьком ОСОБА_1
є ОСОБА_8.

З копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 14.04.2000 року, виданого
повторно відділом запису актів
громадянського стану Пустомитівського
районного управління юстиції
Львівської області, вбачається, що
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, актовий
запис № 45.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 24.01.1995р. спадкоємцем
майна ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є
його дружина ОСОБА_3. Спадкове майно
складається із житлового будинку на
дві житлові кімнати, житловою площею 34,8
кв.м., кухні, кладової коридору та
веранди.Будинок знаходиться в АДРЕСА_1,
належний померлому на підставі
договору забудови, посвідченого
Бібрською держнотконторою Львівської
області 15.08.1961р. за реєстровим №1370 та
акту про закінчення будівництва від
30.01.1974р.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3.- в
день смерті спадкодавця ОСОБА_8 та на
час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до
абз.1 п.5Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України 2003р., який почав
діяти з 01.01.2004р., правила Книги шостої
цього Кодексу ( спадкове право), до
спадщини, яка відкрилася раніше як
30.06.2003р. ( більше шести місяців до
01.01.2004р.), повинні застосовуватися норми
ЦК 1963 року.

Тому дані правовідносини регулюються
розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963
року, статтею 524 якого визначено, що
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Згідно приписів статей 525,548, 549 ЦК 1963
року, для прийняття спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця.
Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, чи подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 14
червня 1994 року №18/5, встановлено, що
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям, що прийняли
спадщину, тобто таким, які фактично
вступили в управління або володіння
спадковим майном чи подали заяву в
державну нотаріальну контору про
прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного
кодексу). Доказом вступу в управління
чи володіння спадковим майном можуть
бути: довідка житлово-експлуатаційної
організації, правління
житлово-будівельного кооперативу,
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів чи відповідної
місцевої державної адміністрації про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним, або про те, що спадкоємцем було
взято майно спадкодавця.

Згідно довідки Щирецької селищної ради
Пустомитівського району Львівської
області за № 3946 від 07.11.2012р. батько
позивача ОСОБА_8 до дня своєї смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з сином
ОСОБА_1, який продовжує проживати в
даному будинку і до сьогодні.

Свідок ОСОБА_9 показав, що позивач і
відповідач є рідними братами. Після
сметі батька позивач залишився
проживати у спірному будинку, за власні
кошти зробив двоповерхову добудову до
будинку, сплачував всі необхідні
комунальні платежі, підтримував
будинок у належному стані, проводив
поточний ремонт. Відповідач після
одруження побудував власний будинок і
проживав у ньому разом зі своєю сім'єю
ще задовго до моменту смерті батька.

Аналогічні покази надали суду допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та
ОСОБА_11

А відтак, у відповідності до ч. 1 ст. 549
ЦК України (редакції 1963 року) позивач
прийняв спадщину, оскільки фактично
вступив в управління і володіння
спадковим майном.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 24.06.1983р. "Про
практику розгляду судами України справ
про спадкування відмова від спадщини
на користь інших закликаних до
спадкування спадкоємців допускається
лише протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. Після закінчення
цього терміну не може бути збільшена
частка у спадщині з тих підстав, що
хто-небудь з спадкоємців відмовляється
від спадщини на користь інших
спадкоємців. У таких випадках особа,
яка прийняла спадщину, вправі передати
право на все або частину одержаного
майна іншому спадкоємцеві на підставі
загальноцивільних угод - договорів
купівлі-продажу, дарування, міни.

Відтак, заява позивача від 24.01.1995р. про
відмову від спадщини не відповідає
вимогам ЦК України в редакції 1963 року,
оскільки подана позивачем після
спливу встановленого законом
6-місячного терміну і після його вступу
в управління і володіння спадковим
майном.

Відповідно до п.4постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 24.06.1983р.
"Про практику розгляду судами України
справ про спадкування передбачений
ст.549 ЦК шестимісячний строк для
прийняття спадщини може бути
продовжений судом за заявою
заінтересованої особи при доведеності
поважності причин його пропуску. Якщо у
вказаний строк позивач вступив в
управління або володіння спадковим
майном або його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права на спадковемайно, а не про
продовження пропущеного строку.

Враховючи вищевикладене, є всі
підстави для визнання судом за
позивачем права на спадкове майно, яке
залишилось після смерті його батька,
ОСОБА_8, а саме на 1/2 житлового будинку
АДРЕСА_1.

Згідно ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Згідно медичної книжки ОСОБА_1,
останній у 2004 році переніс інфаркт,
внаслідок чого неодноразово перебував
на стаціонарному лікуванні.

Згідно протоколу № 950 Пустомитівської
центральної ЛКК від 27.05.2011 року ОСОБА_1
був інвалідом 3-ї групи з 2004 року по
30.07.2011 р., що свідчить про незадовільний
стан його здоров'я.

З огляду на вищенаведене, суд
приходить до висновку, про поважність
причини пропуску ним позовної
давності, яка підлягає поновленню
судом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст.524, 525, 548, 549, 553 ЦК України в
редакції 1963 року, ч.5 ст.267 ЦК України в
редакції 2004 року,постановою Пленуму
Верховного Суду України №4 від 24.06.1983р.
"Про практику розгляду судами України
справ про спадкування",Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 14 червня 1994 року №18/5, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Поновити строк позовної давності.

Визнати заяву ОСОБА_1 від 24.01.1995р. про
відмову від спадщини недійсною.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане на ім'я
ОСОБА_3 та посвідчене державним
нотаріусом ОСОБА_4 24.01.1995р.частково
недійсним.

Визнати частково недійсним
реєстраційне посвідчення, видане
Львівським ОДКБТІ та ЕО 30.01.1995р. і
записане в реєстрову книгу №3 за
реєстровим №497.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
Пустомитівського району Львівської
області в порядку спадкування після
смерті батька, ОСОБА_8.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
його проголошення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

СуддяІ. І. Мельничук