ЄУН № 389/3648/14-ц
провадження № 2/389/779/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Знам'янський
міськрайонний суд Кіровоградської
області

у складі:

головуючого судді: Ябчик
Н.М.

при секретарі:
Красіловській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Знам'янка
Кіровоградської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на будинок в
порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 і просить суд визнати за нею
право власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, розташований по
АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та надати їй
право на отримання дозволу на введення
в експлуатацію вказаного будинку та
реєстрацію будинку в державному
реєстрі прав власників нерухомого
майна.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11.07.1985
року вона зареєструвала шлюб та
змінила дівоче прізвище «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1». ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати
ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько -
ОСОБА_3. За життя батьки були
зареєстровані та проживали в будинку
АДРЕСА_1, який самі побудували. Після
смерті матері батько спадщину належним
чином у нотаріуса не оформив, прийняв
її фактичними діями, продовжуючи
проживати у вказаному будинку. За життя
батьки будинок в експлуатацію не ввели,
тож правовстановлюючі документи на
нього відсутні, що унеможливлює
нотаріальне оформлення спадщини.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
подала заву, в якій підтримала позовні
вимоги, просить позов задовольнити,
справу розглядати за своєї
відсутності.

Відповідач судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
подав заяву в якій позовні вимоги
визнав, просить позов задовольнити,
справу розглядати за своєї
відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази,
встановив наступні факти та відповідні
ним правовідносини.

Судом встановлено, що позивач є донькою
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-12).
Після смерті дружини ОСОБА_4 її чоловік
ОСОБА_3 прийняв спадщину фактичними
діями (а.с.13). Згідно з довідкою -
характеристикою виданою ОСОБА_1 22.07.2014
року за №112, будинок АДРЕСА_1 не
прийнято в експлуатацію державною
комісією, документ, який підтверджує
право власності відсутній (а.с.14), на
вказаний будинок, на замовленні ОСОБА_1
виготовлено технічний паспорт (а.с.15-20)

З відповіді Знам'янської районної
державної нотаріальної контори,
наданої за запит суду, вбачається, що
після смерті ОСОБА_4 померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3, та після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, з заявою про
прийняття спадщини та видачу свідоцтва
ніхто не звертався.

Згідно роз'яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про
практику застосування судами при
розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування», вбачається, що у
відповідності до ст. 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року № 1952-ІУ, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (Постанова від 13.06.2012
року № 6-54цс12).

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст. 5
Цивільного кодексу України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України від 5 серпня 1992 року
№ 449 «Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів державного замовлення»
(втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року
не передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при
набутті права власності на такі
об'єкти. (Лист, Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо
прийняття в експлуатацію об'єктів,
закінчених будівництвом до 5 серпня 1992
року»).

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації. (Лист, Державної
архітектурно-будівельної інспекція
України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів»).

Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України віл 07.02.2002
року за № 7/5 (у редакції наказу
Міністерства юстиції України від 28.07.2010
року № 1692/5), листом Міністерства
юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року,
у разі смерті власника нерухомого
майна, первинна реєстрація права
власності на яке не проводилася і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися в
судовому порядку.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

У зв'язку з тим, що за життя ні ОСОБА_4 ні
ОСОБА_3 не звертались до реєстраційних
органів з метою оформлення права
власності на належне нерухоме майно,
суд вважає за необхідне визнати за
позивачем право власності на зазначене
спадкове майно в судовому порядку.

Відповідно до «Тимчасового положення
про порядок реєстрації права власності
на нерухоме майно», рішення суду є
правовстановлюючим документом, на
основі якого може бути проведена
реєстрація права власності на нерухоме
майно, тож позовні вимоги в іншій
частині задоволенню не підлягають.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Однак позивач не
заявила вимоги про стягнення з
відповідача на її користь сплаченого
під час подачі позовної заяви до суду
судового збору, тому суд вважає що
судові витрати по справі необхідно
залишити по фактично понесеним.

На підставі викладеного, ч.1 ст. 58
Конституції України, Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30.05.2008 року, ч.1, ч.2
ст. 5, ч.1 ст. 328, ст. 331, ст. 1216, ст. 1218 ЦК
України та керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 88, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на будинок в
порядку спадкування - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженці с. Дмитрівка Знам’янського
району Кіровоградської області, право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
після смерті батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позовних
вимог-відмовити.

Судові витрати залишити по
фактично понесеним.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення через Знам'янський
міськрайонний суд Кіровоградської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Знам'янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області

Н.М. Ябчик