Справа № 363/3157/14 Головуючий у І
інстанції Войнаренко Л.Ф.Провадження №
22-ц/780/6327/14 Доповідач у 2
інстанції Мельник Я.С.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 02 жовтня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Енерготрейд», про звернення стягнення
на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду із вищевказаним позовом, в якому
просив в рахунок часткового погашення
заборгованості ТОВ «Компанія
«Енерготрейд» за кредитним договором
№ 1009-07 від 14 вересня 2010 року звернути
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки № 1680 від 14 вересня 2010
року шляхом визнання права власності
за ПАТ «Енергобанк» на нерухоме майно:
садовий будинок площею 245 кв. м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
садове товариство «Ювілейний»,
Новосілківська сільська рада,
Вишгородський район, Київська область,
та земельну ділянку площею 0,112 га, що
розташована за тією ж адресою.

Позов обгрунтовував тим, що 14 вересня
2010 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ
«Енерготрейд» було укладено кредитний
договір № 1009-07 від 14 вересня 2010 року,
згідно якого позивач надав
відповідачеві належні кошти, але
останній не здійснив оплату кредиту,
чим, на думку позивача, порушив його
умови.

У забезпечення виконання зобов'язання
за вищевказаним договором, 14 вересня 2010
року був укладений договір іпотеки з
ОСОБА_2 на дані садовий будинок та
земельну ділянку.

Оскільки заборгованість по кредиту до
цього часу не погашена, позивач вважає
необхідним звернутися до суду із
вимогою про звернення стягнення на
іпотечне майно.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 02 жовтня 2014
року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 14 вересня 2010
року, шляхом визнання права власності
за ПАТ «Енергобанк» на вищевказане
іпотечне майно.

Не погоджуючись з даним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування усіх обставин
справи. У обґрунтуванні доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд не
мав права визнавати права власності на
предмет іпотеки, оскільки дане майно на
момент ухвалення рішення було під
арештом згідно постанови слідчого.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, вважає необхідним відхилити
апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позивач має переважне право на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно того, що вищевказаний
іпотечний договір було укладено
раніше, ніж накладено арешт слідчим
відділу ДПІ.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у
забезпечення виконання зобов'язання за
вищевказаним кредитним договором 14
вересня 2010 року був укладений договір
іпотеки з ОСОБА_2 на садовий будинок та
земельну ділянку, розташованих по
АДРЕСА_1, у СТ «Ювілейний», у
Новосілківській сільській раді,
Вишгородського району, Київської
області (а. с. 13).

До цього часу ТОВ «Компанія
«Енерготрейд» свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав та суму
заборгованості не сплатив.

06 вересня 2012 року постановою старшого
слідчого відділу ДПІ у Деснянському
районі міста Києва Бишовця І. І.
накладено арешт на дане майно, яке є
предметом іпотеки згідно
вищезазначеного договору (а. с. 88).

Відповідно до ч. 1, ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»
у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотеко держатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку про те, що
іпотека виконує забезпечувальну
функцію виконання боржником основного
зобов'язання, тобто спрямована на те,
щоб гарантувати
кредитору-іпотекодержателю право на
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна за наявності у
боржника заборгованості перед
кредитором.

Тому, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що іпотекодержатель
має пріоритет права перед іншими
особами на задоволення забезпечених
вимог за рахунок предмету іпотеки.

Дані висновки колегії суддів
ґрунтуються на правовій позиції
Верховного Суду України, викладеної у
постанові по справі № 6-13цс14 від 9
квітня 2014 року.

Оскільки судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
то підстави для його скасування
відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 02 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: