Справа № 653/851/14-ц
Провадження № 2/653/394/14
РІШЕННЯ

іменем України

"17" липня 2014 р. Генічеський районний
суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді
Венглєвської Н.Б.

при секретарі - Мустафаєві
Ф.А.

представника позивачів -
ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Генічеськ справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення
перешкод у здійсненні володіння
квартирою та виселення з квартири, без
надання іншого жилого приміщення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з позовною заявою, в
якій просять усунути перешкоди їм у
здійсненні володіння належним їм на
праві власності 8/25 частинам жилого
будинку, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1 та виселити відповідача ОСОБА_5
з квартири АДРЕСА_1, без надання йому
іншого жилого приміщення. В судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник
позивачів ОСОБА_1 повністю підтримали і
в обгрунтування їх представник
позивача ОСОБА_1 пояснив , що на праві
приватної власності позивачам
належать 8/25 частин житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1, яку придбали за
договором міни у серпні 1994 року. У
листопаді 1994 року позивачка ОСОБА_4
зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_5 У 2000 році в даній квартирі був
зареєстрований відповідач ОСОБА_5 і
став спільно проживати з позивачкою
ОСОБА_4. Сімейне життя з відповідачем не
склалося у позивачки і 15.10.2010 року шлюб
між ними був розірваний рішенням
Генічеського районного суду
Херсонської області. Після розірвання
шлюбу позивачка ОСОБА_4 і відповідач
продовжували проживати в одній
квартирі, однак спільне проживання у
них не складалося із-за того, що ОСОБА_5
зловживає спиртними напоями, веде
аморальний спосіб життя, не приймає
участі у ремонті квартири та
підтриманні житла в належному стані,
із-за чого у них виникали
непорозуміння, сварки, які
неодноразово переростали в побиття
позивачки. З 2011 року позивачка ОСОБА_4
проживає в АР Крим Бахчисарайського
району ,де здійснює догляд за своєю
матір"ю, у зв"язку з чим виникла потреба
в продажі належної квартири. Однак
із-за того, що в квартирі
зареєстрований і проживає ОСОБА_5, який
в добровільному порядку виселитися та
знятися з реєстрації відмовляється,
вчиняє сварки, руйнує належне
позивачам житло, вона не може продати
належну позивачці квартиру, оскільки
спільно проживати в одній квартирі не
можливо. З приводу сварок та конфліктів
позивачка зверталася до міліції для
прийняття мір реагування до
відповідача, однак на винесені
попередження відповідач не реагує,
тому позивачі звернулися до суду з
даним позовом, так як в позасудовому
порядку вирішити дане питання не
можуть. Вимоги позивачів законні і
обгрунтовані, просив задовольнити
позов позивачів.

Позивачка ОСОБА_4 дала
аналогічні пояснення, повністю
підтримала доводи її представника
стосовно підстав заявлення даного
позову, підтвердила неможливість
спільного проживання з її бувшим
чоловіком відповідачем по справі
ОСОБА_5 та виселення його з належної її
квартири, просила задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_3 також просив
задовольнити позов та виселити його
вітчима з спірної квартири, оскільки
шлюб між його матір"ю і ним розірваний,
спільно вони проживати не можуть,
сваряться, а мати його ОСОБА_4 бажає
продати належну їм квартиру, а він не
заперечує, оскільки повністю
погоджується з думкою своєї
матері.Дане спірне житло йому не
потрібне, він має інше жиле приміщення
для проживання.

Відповідач ОСОБА_5
пред"явлені позовні вимоги не визнав
повністю, заперечував у задоволенні
позову , свої заперечення обгрунтував
тим, що дійсно з 1994 року проживав
спільно з ОСОБА_4, з якою перебував у
зареєстрованому шлюбі. Він мав хорошу
роботу, за яку отримував хорошу
заробітну платню. Спірну квартиру
позивачка дійсно придбала за договором
міни 14.04.1995 року і з 1995 року вони стали
проживати в АДРЕСА_1 вкладалися кошти
для утримання даної квартири. У зв"язку
з характером роботи, так як був моряком,
прописався в квартирі спірній 08.06.2000
року і з даного часу постійно проживає
в квартирі. Після розірвання шлюбу, яке
відбулося 15 жовтня 2010 року згідно
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області, вони ще
продовжували спільне життя, однак в
подальшому він втратив роботу, та не
міг тривалий час знайти роботи, жив за
рахунок випадкових заробітків, що не
подобалося позивачці, із-за чого стали
виникати непорозуміння між ним і
позивачкою. В подальшому у позивачки
захворіла мати, яка проживає в АР Крим,
де вона постійно перебуває, а він
проживає в квартирі один. Приїжджає до
смт.Новоолексівка позивачка на
декілька днів, щоб отримати пенсію, а
потім їде. Коли приїжджає, то провокує
його і влаштовує сварки з ним,
пред"являє претензії до нього. Все це
робить позивачка, для того, щоб він
виселевся з квартири, а вона змогла
продати квартиру. В силу свого
матеріального становища він не може
виселетися і жити на квартирі. Ніяких
противоправних дій відносно позивачки
і її сина ОСОБА_3, з яким у нього добрі
відносини, він не вчиняє, це все вигадки
позивачки. Житло він підтримує в
належному стані, як це дозволяє його
матеріальне становище, житло він не
руйнує, як вказує позивачка, ніяких
приводів в міліцію з приводу сварок не
було, ніяких мір реагування з боку
міліції до нього не застосовувалося.
Підстави його виселення надумані і не
відповідають дійсності, вважає, що він
має законні підстави проживати в даній
квартирі, просив відмовити в
задоволенні позову

Представник відповідача
ОСОБА_2 також просив суд відмовити
позивачам в задоволенні позову, так як
заявлені позовні вимоги не
обгрунтовані та безпідставні.
Відповідно до ст.116 ЖК України
передбачено підстави виселення
громадянина без надання іншого жилого
приміщення.Позивачами в судовому
засіданні не доведено, що відповідач
спільно проживає з позивачами в
спірній квартирі, систематично руйнує,
псує жиле приміщення, порушує правила
співжиття і робить неможливим
співжиття, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, а оскільки не
доведені дані обставини, то не має
підстав для задоволення позову.

Суд вислухавши пояснення
сторін, свідків по справі , дослідивши
надані сторонами докази, вважає
встановлені слідуючі обставини і
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що
позивачі являються власниками 8/25
частин житлового будинку АДРЕСА_1 за
даною адресою на підставі договору
міни від 14.04.1995 року. З 1994 року позивачка
ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_5 стали
проживати разом і зареєстрували шлюб у
листопаді 1994 року. У зареєстрованому
шлюбі позивачка ОСОБА_4 і відповідач
ОСОБА_5 прожили до 15.10.2010 року, що
підтверджується рішенням суду
Генічеського районного суду
Херсонської області від 15.10.2010
року.Також відповідно до домової книги
відповідач ОСОБА_5 був прописаний за
адресою АДРЕСА_1 з 07.07.1995 року, а 11.08.1997
року був виписаний, а з 08.06.2000 року знову
був прописаний за даною адресою і
проживає і прописаний до теперішнього
часу. З 2000 року не проживає і виїхав з
даного жилого приміщення позивач
ОСОБА_3, а позивачка ОСОБА_4 з 2011 року
постійно проживає в Бахчисарайському
районі АР Крим у своєї матері, так як
здійснює за нею догляд. Приїжджає в
смт.Новоолексіївку на два, три дні, щоб
отримати пенсію.Бувають випадки, що
проживає довше.Дані обставини не
заперечувала позивачка ОСОБА_4 та
підтвердив відповідач ОСОБА_5 та
підтверджено довідкою селищної ради
Бахчисарайського району від 21.11.2013 року
та актом обстеження побутових умов від
08.05.2014 року складеним депутатом
Новоолексіївської селищної ради
Войтенко Н.А., показаннями свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8 Підставою виселення
відповідача ОСОБА_5 позивачі вказують,
що спільне проживання з ним є
нестерпним і не можливим, так як він
зловживає спиртними напоями, вчиняє
сварки, бійки, руйнує житло, в якому
проживає та не утримує його. З приводу
такої поведінки ОСОБА_4 зверталася до
міліції для прийняття мір реагування.
Дані обставини підтверджуються
письмовими відповідями Генічеського
РВ УМВС України в Херсонській області
від 27.11.2013 року, в якій вказано, що з
ОСОБА_5 проведена профілактична бесіда
та від 17.04.2014 року, в якому вказано, що
ознак кримінального правопорушення не
вбачається, а вбачаються
цивільно-правові відносини, з ОСОБА_5
проведена профілактична бесіда.
Частково дані факти підтвердили свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10, однак вони пояснили, що
знають це зі слів позивачки ОСОБА_4,
конкретно не були присутні при сварках.
Однак дані обставини спростовуються
характеристикою на ОСОБА_5 даною
Новоолексіївської селищною радою
Генічеського району Херсонської
області.

У відповідності до ст.ст.150,156
ЖК України громадяни, які мають у
приватній власності будинок/ частину
будинку/, квартриру користуються
ним/нею/ для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд. Члени сім"ї власника
жилого будинку /квартири/, які
проживають разом з ним у будинку
/квартирі/, що йому належать,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку /квартири/,
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До члені сім"ї власника
будинку /квартири/ належать особи,
зазначені в статті 64 ЖК України.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку /квартири/ не
позбавляє права користування займаним
приміщенням. Відповідно до ст.157 ЖК
України членів сім"ї власника жилого
будинку /квартири/ може бути виселено у
випадках ,передбаченних ч.1 ст.116 ЖК
України. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
житлого приміщення. У відповідності до
ст.116 ч.1 ЖК України виселення без
надання іншого жилого приміщення
можливо, якщо наймач, член його сім"ї,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі, чи
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними. З урахуванням
вищезазначеного судом встановлено, що
відповідач являється членом сім"ї
власників спірної квартири позивачів
по справі. Також судом встановлено, що
позивач ОСОБА_3 з 2000 року , а позивачка
ОСОБА_4 з 2011 року спільно не проживають.
Підстави , які містяться відповідно до
ст.116 ЖК України щодо виселення без
надання громадянинові іншого жилого
приміщення позивачами не доведені. Дві
відповіді з міліції не свідчать про не
можливість спільного проживання, а
заходи запобінання є безрезультатними,
як це вимагає ст.116 ЖК України, тому на
думку суду позовні вимоги є
безпідставними і необгрунтованими, а
заявлений позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст.64,109,116,150,156 ЖК
України, ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України ,
суд

В И
Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод
у здійсненні володіння квартирою та
виселенні ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення
відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Херсонської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, шляхом
подачі апеляційної скарги до
Генічеського районного суду
Херсонської області.

Суддя :
Н.Б.
Венглєвська