У Х В А Л А

іменем україни

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П.,
Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О.,
Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 15 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 03 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, у якому з
урахуванням уточнень просила визнати
за нею право власності на Ѕ частини
житлового будинку АДРЕСА_1; визначити
порядок користування вказаним
житловим будинком відповідно до
першого варіанта висновку
судово-будівельної експертизи від 14
березня 2014 року № 5-14, виділивши їй у
користування кімнату площею 16,6 кв. м та
стягнувши з неї на користь відповідача
5 270 грн різниці у вартості майна;
стягнути з відповідача Ѕ
частини коштів, які були сплачені за
автомобіль марки ГАЗ-31105-801, д.н.з.
НОМЕР_2, у розмірі 47 127 грн, залишивши
автомобіль у власності відповідача;
визнати за нею право власності на Ѕ
частини сумісно придбаного майна,
виділивши їй у користування: спальню
біломармурового кольору 2006 року
випуску, вартістю 1500 грн; холодильник
«Samsung», білий корпус, 2007 року, вартістю 5
тис. грн; кухонний комбайн «Kenwoоd»,
вартістю 1 200 грн; меблі для ванної
кімнати рожево-білого кольору,
2009 року випуску, вартістю 1 тис. грн;
м'ясорубку «Zelmer» білого кольору,
вартістю 700 грн; кухонні меблі «Луіза»
біло-синього кольору, 2005 року випуску,
вартістю 2 тис. грн, всього на суму 11 400
грн. Відповідачу виділити у
користування стінку двотумбову,
вільха, 2005 року випуску, вартістю 2 тис.
грн; телевізор «West», модель PDP4228WS,
чорного кольору, вартістю 3 500 грн;
м'який куток бежевого кольору, 2006 року
випуску, вартістю 1 тис. грн; музичний
центр з колонками, модель DVD-883, чорного
кольору, вартістю 700 грн; пральну машину
«Indesit» білого кольору, 2003
року випуску, вартістю 700 грн; газову
плиту «Indesit», 2005 року випуску, вартістю
500 грн, всього на суму 8 400 грн.

Посилалась на те, що після
розірвання шлюбу з відповідачем не
можуть добровільно поділити спільне
майно подружжя.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 травня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 03 вересня 2014
року, позов задоволено частково.

Проведено поділ майна подружжя і
визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кожним
право власності на Ѕ частини житлового
будинку АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_3 в окреме
користування кімнату 1-5 площею 16,5 кв. м
у житловому будинку АДРЕСА_1 згідно з
першим варіантом висновку
судово-будівельної експертизи від 14
березня 2014 року № 5-14, а ОСОБА_4 - кімнату
1-3 площею 12,5 кв. м.

Коридор 1-1 площею 5,6 кв. м, кухню 1-1
площею 4,5 кв. м, кімнату 1-4 площею 15,3 кв.
м, сарай літ. «В-1» та водопровід № 2
залишено в загальному користуванні
сторін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію різниці вартості
виділеного майна в сумі 5 270 грн.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
власності за кожним на Ѕ частини
спільного сумісного майна, а саме за
ОСОБА_3 - на загальну суму 11
400 грн., а за ОСОБА_4 - на загальну суму 8 400
грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію різниці вартості
виділеного майна в сумі 3 тис. грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію за Ѕ частини
боргових зобовязань за кредитним
договором від 24 квітня 2008 року №
45А в розмірі 44 932 грн 96 коп.

Залишено автомобіль марки
ГАЗ-31105-801, д.н.з. НОМЕР_2, 2008
року випуску, у власності ОСОБА_4,
зобов'язано його в подальшому
самостійно вносити щомісячні виплати
за кредитним договором від 24 квітня 2008
року № 45А.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат. У задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення
просить скасувати та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний
суд, посилаючись на приписи
ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України,
виходив із того, що спірне майно є
спільною сумісною власністю сторін, як
таке, що придбане в період шлюбу, тому
підлягає поділу відповідно до рівності
часток кожного з подружжя.

Встановлюючи порядок користування
спірним будинком та виділяючи у
користування сторін конкретні
приміщення, суд виходив із
рекомендацій, викладених у першому
варіанті висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 14
березня 2014 року № 5-14, при цьому, на
думку суду, вирішення спору у такий
спосіб найбільш враховуватиме
інтереси сторін та не позбавляє
кожного можливості належно
користуватися своєю частиною будинку.

Виділяючи спірний автомобіль у
власність ОСОБА_4 та стягуючи з нього на
користь ОСОБА_3 Ѕ частини сплачених за
нього кредитних коштів у період
перебування сторін у шлюбі, суд виходив
із того, що автомобіль є річчю
неподільною, а частка сплачених коштів
на погашення кредиту в період шлюбу
склала 89 865 грн 93 коп.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 з 22 червня 2001 року
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який заочним рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 07
червня 2013 року було розірвано.

У період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3
було придбано житловий будинок
АДРЕСА_1, автомобіль марки ГАЗ-31105-801,
д.н.з. НОМЕР_2, 2008 року випуску, та інше
рухоме майно.

Автомобіль марки ГАЗ-31105-801, д.н.з.
НОМЕР_2, 2008 року випуску, сторони
придбали за рахунок коштів, отриманих
за кредитним договором від 24 квітня 2008
року № 45А, укладеним між ОСОБА_4 та
Акціонерним банком «Металург».

Вирішуючи спір в частині поділу
спірного будинку та визначаючи за
кожним із подружжя право власності на Ѕ
його частини, суд виходив із того, що
зазначене майно придбане в період
шлюбу сторін, тому в силу вимог
ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України є спільною
сумісною власністю подружжя.

У той же час, встановлюючи порядок
користування будинком та виділяючи
відповідачу жилу кімнату площею 12,5 кв.
м, розмір якої менший від частки
житлової площі будинку, що належить
йому на праві власності, суд не звернув
уваги на те, що відповідач у разі
зайняття ним кімнати, яка не відповідає
його частці у праві власності на
будинок, буде суттєво обмежений у
належному йому праві власності та
праві користування будинком.

Вирішуючи спір по суті, у той же час,
суди не з'ясували, чи можливо в даному
випадку визначити порядок
користування спірним будинком із
дотриманням прав кожного із
співвласників на володіння,
користування та розпорядження
належною йому часткою у цьому будинку.

Крім того, ухвалюючи рішення про
стягнення з позивачки на користь
відповідача грошову компенсацію
різниці вартості виділених у
користування співвласників конкретних
жилих приміщень у сумі 5 270 грн, на
порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК
України суди не врахували, що предметом
судового розгляду була вимога про
встановлення порядку користування
спірним будинком, а не його поділ у
натурі. Захист порушеного права
позивачки за викладених у позові
обставин можливий лише у спосіб, який
передбачає виділення у користування
співвласників конкретних жилих
приміщень в межах існуючої забудови та
без будь-яких переобладнань за умови
збереження їх часток у праві спільної
сумісної власності. Такий спосіб
захисту порушеного права не передбачає
можливості стягнення грошової
компенсації за різницю у вартості
виділених у користування
співвласників конкретних жилих
приміщень.

Разом із тим, стягуючи з позивачки на
користь відповідача грошову
компенсацію за різницю у вартості
виділеного рухомого майна в сумі
3 тис. грн, суди не врахували рівність
часток подружжя та не звернули уваги на
те, що за ОСОБА_3 визнано право
власності на майно загальною вартістю
11 400 грн, а за ОСОБА_4 - вартістю 8 400 грн,
тому останній має право на грошову
компенсацію за різницю у вартості
виділеного майна в сумі 1500 грн, а не 3
тис. грн.

Наведені порушення судами норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
ухвалені у справі судові рішення у
частині вирішення спору про
встановлення порядку користування
спірним будинком та поділу рухомого
майна не можна визнати законними та
обґрунтованими, у зв'язку з чим вони в
цій частині підлягають скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення
ґрунтуються на вимогах закону та
відповідають фактичним обставинам
справи, тому підстави для їх скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 03 вересня 2014 року в
частині вирішення спору про
встановлення порядку користування
спірним будинком та поділу рухомого
майна скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В іншій частині судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О. П. Касьян

Судді:
В. П. Гончар

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко