Справа № 461/9888/14
Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/6454/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербай В.П.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 20 серпня 2014 року у справі за
поданням державного виконавця
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Дзень В.М.
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2, -

встановила:

14 серпня 2014 року державний
виконавець Шевченківського відділу
державної виконавчої служби звернувся
в суд із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2.

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 20 серпня 2014 року подання
державного виконавця Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ Дзень В.М. задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
серії НОМЕР_2, ІПН НОМЕР_1, проживаючого:
АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов'язань по
виконанню виконавчих документів
№2/466/855/13 від 25 жовтня 2013 року, №ВС1 108712
від 06 грудня 2013 року; №3/461/3525/13 від 05
листопада 2013 року.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що
ухвала судом прийнята в порушення норм
матеріального і процесуального права
без всебічного з'ясування дійсних
обставин. Пояснює, що про наявність на
розгляді суду подання державного
виконавця його не було повідомлено, чим
позбавлено права та можливості
представити суду докази належного мною
виконання зобов'язань за виконавчими
документами та часткової сплати ним
заборгованості, що підтверджується
наявними у нього квитанціями. Апелянт
вказує, що має постійне місце
проживання, яке відоме державному
виконавцеві про те, він жодного разу не
викликав його та не з'ясовував
виконання ним зобов'язань за
виконавчими документами.

Просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання.

В засідання апеляційного суду 28
листопада 2014 року сторони не з'явились
і крім того від Шевченківського ВДВС
поступило клопотання про розгляд
справи у відсутності його
представника, а тому судова колегія за
необхідне у відповідності з вимогами
ст.305 ЦПК України закінчувати розгляд
справи у їх відсутності та у
відповідності до вимог ст.197 ЦПК
України розглядає справу без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду
підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1
ст. 312 ЦПК України з постановленням
нової ухвали про відмову у задоволенні
подання з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно свою власну. На здійснення цих
прав не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа
має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до п.18 ч.2 ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішуються судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень

Колегією суддів встановлено, що на
виконанні у Шевченківському відділі
ДВС Львівського МУЮ перебувають
виконавчі провадження: виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2/466/855/13, виданого
Шевченківським районним судом м.Львова
25 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ТзОВ «Кредит Колекшн Груп»
за кредитним договором №500011804 від 30
травня 2007 року 21299,17 грн. простроченої
заборгованості по кредиту, відсоткив
сумі 5444,93 грн.; виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №2/466/855/13,
виданого Шевченківським районним
судом м. Львова 25 жовтня 2013 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ
«Кредит Колекшн Груп» 267,45 грн. судових
витрат; виконавче провадження з
виконання постанови ВС1 108712, виданої
УДАІ 06 грудня 2013 року про стягнення з
ОСОБА_2 510,00 грн. штрафу в дохід
державного бюджету за порушення правил
дорожнього руху; виконавче провадження
з виконання постанови №3/461/3525/13,
виданої Галицьким районним судом м.
Львова 05 листопада 2013 року про
стягнення з ОСОБА_2 343,83 грн. витрат за
зберігання на складі митниці, в дохід
державного бюджету; виконавче
провадження з виконання постанови
№3/461/3525/13, виданої Галицьким районним
судом м. Львова 05 листопада 2013 року про
стягнення з ОСОБА_2 7856,64 грн. штрафу в
дохід державного бюджету.

Дані виконавчі провадження приєднані
до зведеного виконавчого провадження в
межах якого накладено арешт на майно
боржника та оголошено заборону на його
відчуження.

Задовольняючи подання про тимчасове
обмеження виїзду ОСОБА_2 за межі
України, суд в ухвалі зазначив, що
наявність у ОСОБА_2 невиконаних
зобов'язаннь, покладених на нього
судовими рішеннями є підставою для
обмеження його виїзду за межі України.

Однак, судом при винесенні
оскаржуваної ухвали не враховано, що
для обмеження особи у виїзді за межі
території України не достатньо лише
наявності самого факту заборгованості,
а важливим є факт ухилення від сплати
заборгованості.

При чому, зазначений факт ухилення
повинен бути належним чином доведений
та обґрунтований, чого державним
виконавцем зроблено не було.

Матеріалами справи не підтверджується
факт ухилення боржника ОСОБА_2 від
виконання рішеннь суду.

В матеріалах справи відсутні дані про
те, що державний виконавець надсилав на
адресу ОСОБА_2 копії постанов про
відкриття виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення відповідно до вимог ч.1
ст.31 Закону України "Про виконавче
провадження" та виклики його у
виконавчу службу.

В засіданні судової колегії ОСОБА_2
пояснив, що він не отримував від
державного виконавця жодних викликів,
а також пояснив, що частково погасив
заборгованість і надалі буде її
погашувати.

Представник Шевченківського ВДВС
двічі не з'явився в судові засідання та
не представлено доказів про виклики
ОСОБА_2 у Шевченківський ВДВС для
погашення боргів.

При таких обставинах, враховуючи, що
факт ухилення боржника від виконання
судових рішеннь не був доведений на час
постановлення судом ухвали, правові
підстави для задоволення подання були
відсутні.

Проаналізувавши зібрані докази,
колегія суддів вважає, що районний суд
обмежив у праві виїзду за межі ОСОБА_2
без достатніх на те правових підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Оскаржувана ухвала не може бути
залишена в силі та підлягає скасуванню
з ухваленням нової, якою слід відмовити
в задоволенні подання державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ,
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ст.312,
п.6 ч.1. ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 20 серпня 2014 року скасувати
та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання
державного виконавця Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ Дзень В.М. про тимчасове
обмеження громадянина України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, ІПН
НОМЕР_1, проживаючого: АДРЕСА_1, у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання ухвалою
апеляційного суду законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.