Справа № 438/943/14-ц
Провадження № 2/438/463/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року
Бориславський міський суд Львівської
області

в складі: головуючого судді Пещука Р.Й.

при секретарі: Наминанік О.С.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бориславі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ
«Укрнафта», третя особа ОСОБА_3 про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 уточнивши позовні
вимоги в обґрунтування позову вказує
на те, що з 10.02.1984 р. він працював водієм
автотранспортних засобів автоколони №
1 цеху технологічного транспорту НГВУ
"Бориславнафтогаз" ПАТ "Укрнафта". На
початку 2014 р. вийшла з ладу коробка
передач у ввіреного йому автомобіля.
Протягом тривалого часу керівництво
автоколони не вживало жодних заходів
по ремонту даного транспортного
засобу. 28.05.2014 р. він попросив
начальника автоколони ОСОБА_4 дати йому
дозвіл на поїздку в м.Дрогобич для
придбання необхідних частин до
автомобіля, на що той погодився. 29.05.2014
р. він (позивач) знову нагадав, що в
м.Дрогобичі можна придбати запчастини
до транспортного засобу. ОСОБА_4 не
заперечував проти його поїздки за
деталями. В цей же день, в одному із
магазинів м.Дрогобича він за свої
кошти купив синхронізатор і два кільця
глушника. На роботу повернувся
приблизно о 13 год. 30 хв. і незабаром
приступив до ремонту автомобіля, який
був закінчений 30.05.2014 р. Однак,
керівництво автоколони стало
пред'являти до нього претензії з
приводу того, що він нібито без їхнього
дозволу залишив роботу і поїхав в
м.Дрогобич. Начальник автоколони
ОСОБА_4 безпідставно став заперечувати,
що він такий дозвіл давав. Від нього
несправедливо стали вимагати дати
письмове пояснення з цього приводу.
Наказом по НГВУ "Бориславнафтогаз" ПАТ
"Укрнафта" з 24.06.2014 р. його звільнили з
роботи за п.3 ст.40 КЗпП України. Вважає,
що його звільнили з роботи незаконно,
оскільки трудові відносини він не
порушував, не притягався до
дисциплінарної відповідальності
протягом останніх трьох років. Немає
його вини і у вищевказаному випадку,
так як він поїхав за деталями до
автомашин в м.Дрогобич з дозволу
начальника автоколони, а тому просить
постановити рішення, яким поновити
його на роботі на посаді волія
автотранспортних засобів автоколони №
1 цеху технологічного транспорту
нафтогазовидобувного управління
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» тя
стягнути з відповідача в його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 24.06.2014 р. до дня ухвалення
рішення суду та витрати за надання йому
юридичної допомоги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позов підтримав, дав пояснення,
аналогічні змісту позовної заяви,
додав, що йому було відомо про раніше
застосовані до нього дисциплінарні
стягнення у вигляді доган, однак він
вважає їх незаконними.

Представник відповідача ПАТ
«Укрнафта» - Трускавецька Т.В. у
судовому засіданні позов не визнала, та
пояснила, що при винесенні наказу №406
від 23.06.2014 року про звільнення з роботи
ОСОБА_2 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України
за систематичне невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором, дотримано
всіх норм законодавства. 29.05.2014р.
позивач самовільно, в порушення
пропускного режиму, який діє на
підприємстві, без належного оформлення
свого відлучення залишив робоче місце.
Наступного дня 30.05.2014р. о 15 год. 10 хв.
позивач знову самовільно залишив
робоче місце. Пояснити свою
відсутність на робочому місці 30.05.2014р.
позивач відмовився. Про те, що
начальник колони ОСОБА_4 29.05.2014р. не
давав позивачу згоди на відлучення з
робочого місця, підтверджує і сам
позивач в своєму письмовому поясненні
від 29.05.2014р. дослівно "...ранком казав не
їхати". Відповідно до Листка обліку ТО і
поточного ремонту транспортного
засобу та журналу розпоряджень про
залучення водія АТЗ до робіт по ремонту
з 05.05.2014р. водій ОСОБА_2 приймав участь у
ремонті автотранспортного засобу,
однак, в завданнях до виконання, за які
розписався позивач, вказівки ремонту
коробки передач не зазначалося. Для
якої потреби ОСОБА_2 придбав за свої
кошти зазначену в позовній заяві
запчастину адміністрації цеху не
відомо. Крім цього, наказом № 158 від 18
березня 2014 року позивачу було
оголошено догану за халатне відношення
до виконання своїх посадових
обов'язків. З даним наказом позивач був
ознайомлений. Також протягом
останнього часу позивачу неодноразово
знімався показник по коефіцієнту
трудової участі (преміювання), з чим він
був ознайомлений. Наказом № 553 від
23.09.2013р. за халатне відношення до
виконання своїх обов'язків позивачу
було оголошено догану, а тому в діях
ОСОБА_2 по невиконанню без поважних
причин обов»язків покладених на нього
трудовим договором присутня
систематичність 17.06.2014р. на засідання
профспілкового комітету, яке відбулось
18.06.2014 року позивач запрошувався. Однак,
розгляд питання про розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених п.3 ст. 40 КЗпП, на засіданні
профкому відбувся без участі позивача,
через його неявку і було отримано згоду
на звільнення його з роботи. Вважає
позов ОСОБА_2 безпідставним та просить
в ньому відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 - начальник НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта»
суду пояснив, що працівник управління
водій ОСОБА_2 протягом останнього часу
до його звільнення з роботи двічі
притягувався до дисциплінарної
відповідальності за невиконання своїх
службових обов»язків, а тому його
звільнення з роботи проведено у
відповідності до вимог чинного
законодавства, відтак вважає позов
безпідставним і просить в ньому
відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, свідків,
оглянувши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що заявлений
ОСОБА_2 позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.11.1984р. позивач
ОСОБА_2 був прийнятий на посаду водія в
УТТ НГВУ «Бориславнафтогаз» на
підставі наказу № 359 к від 29.10.1984р.

Наказом начальника НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 406
від 23.06.2014 року ОСОБА_2 - водія
автотранспортних засобів автоколони
№1 цеху технологічного транспорту
звільнено з роботи з 24.06.2014р. за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку -
на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, що
стверджується копіями трудової книжки
позивача та наказу № 406 від 23.06.2014 року,
виданого начальником НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта»
ОСОБА_3

п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачає
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення (підставами для звільнення
працівника є його відповідні винні дії,
вчинення яких передувало виданню
наказу (розпорядження) про припинення
трудового договору)

Оспорюючи наказ адміністрації
роботодавця про припинення з ним
трудового договору позивач в
обґрунтування своїх вимог вказує на те,
що 29.05.2014р. він дійсно зранку залишив
місце роботи та поїхав в м. Дрогобич для
придбання запчастин для ввіреного йому
автомобіля КРАЗ-250 державний номер
НОМЕР_1, які придбав та повернувшись на
робоче місце біля 13 год. 30 хв. приступив
до ремонту автомобіля, однак такі дії
він вчинив виключно з дозволу
начальника автоколони № 1 цеху
технологічного транспорту НГВУ
«Бориславнафтогаз» ОСОБА_4, а тому
жодного порушення дисципліни, на його
думку, в цьому випадку він не допустив.
Що стосується попередніх наказів про
застосування до нього дисциплінарних
стягнень у вигляді доган від 23.09.2013р. та
від 18.03.2014р., то він вважає ці накази
незаконними, відтак вважає своє
звільнення з роботи з підстав
зазначених в оспорюваному ним наказі
незаконним в цілому.

Однак, з такими доводами позивача в
обґрунтування незаконності наказу
адміністрації НГВУ «Бориславнафтогаз»
ПАТ «Укрнафта» про припинення з ним
трудового договору суд погодитися не
може, зважаючи на здобуті в судовому
засіданні докази в заперечення доводів
позивача.

Так, судом встановлено, що 23.09.2013р.
наказом № 533 по НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» до
ОСОБА_2 за халатне відношення до
службових обов»язків було застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани.

18.03.2014р. наказом № 158 по НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» до
позивача, знову ж таки за халатне
відношення до службових обов»язків
було застосовано дисциплінарне
стягнення у вигляді догани.

Із згаданими наказами позивач був
ознайомлений і вважаючи ці накази
незаконними у відповідності до ст. 150
КЗпП України міг їх оскаржити в комісію
по трудових спорах або безпосередньо
до суду, однак, таким своїм правом не
скористався, а тому сумніватись в
легітимності згаданих наказів в суду
підстав немає, крім цього на час
видання наказу про звільнення позивача
з роботи, дисциплінарні стягнення
застосовані до нього не знято і не
погашено спливом часу у відповідності
до вимог ст. 151 КЗпП України.

Що стосується тверджень позивача в
заперечення ним самовільності
залишення ним робочого місця для
поїздки в м. Дрогобич для придбання
запчастин для автомобіля 29.05.2014р., а
саме, що така поїздка відбулася із
згоди начальника автоколони № 1 цеху
технологічного транспорту НГВУ
«Бориславнафтогаз» ОСОБА_4, то такі
твердження спростовуються показаннями
в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 -
начальника автоколони № 1 цеху
технологічного транспорту НГВУ
«Бориславнафтогаз», який категорично
заперечив, що 29.05.2014р. надавав
підпорядкованому йому водієві ОСОБА_2
будь-який дозвіл на залишення свого
робочого місця для поїздки в м.
Дрогобич для придбання запчастин для
автомобіля, і підстав для сумнівів в
об»активності показань цього свідка у
суду сумнівів немає. Також згадані
твердження спростовуються відсутністю
будь-яких письмових розпоряджень як
безпосереднього керівника позивача,
так і будь-кого з адміністрації НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» на
дачу згоди на залишення ОСОБА_2 свого
робочого місця 29.05.2014р. дляі поїздки в
інше місто для придбання запчастин для
автомобіля, так і власноручно
написаним поясненням з цього приводу
самого ОСОБА_2 від 29.05.2014р. на ім»я
начальника УТТ (управління
технологічного транспорту) НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта»
Савчака Б.М., в якому ОСОБА_2 серед
іншого вказує, 29 травня 2014р. він приїхав
на роботу та підійшов до начальника
колони, який 28 травня 2014р. дав згоду
їхати в м. Дрогобич звечора, а ранком
казав не їхати, з чого вбачається, що
дійсно 29.05.2014р. позивач залишив своє
робоче місце виключно самовільно, без
будь-якої згоди на це адміністрації
відповідача.

Таким чином, враховуючи те, що
невиконання позивачем ОСОБА_2 без
поважних причин своїх обов»язків
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку при наявності застосованих
до нього та на час припинення з ним
трудового договору не знятих і не
погашених за спливом часу
дисциплінарних стягнень у вигляді
доган, слід прийти до висновку про
наявність у відповідних винних діях
позивача як працівника УТТ НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта»
систематичності, а відтак, зважаючи
також на те, що припинення трудового
договору з позивачем відбулося усіх
необхідних процедур, що стосуються
вивільнення працівника (отримання від
нього пояснення з приводу вчинених дій,
отримання згоди профспілкової
організації на звільнення, тощо), суд
вважає, що звільнення позивача з роботи
проведено адміністрацією відповідача
з дотриманням вимог чинного
законодавства про працю, а тому підстав
для задоволення його позову не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, ч. 3 ст. 209, ст.212
ЦПК України, ст. ст. 147, 148, 149, 150, 232, 235
КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ПАТ «Укрнафта»,
третя особа ОСОБА_3 про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Львівської області через
Бориславський міський суд Львівської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: