АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6917/14
Головуючий 1 інст.: Костроба Ю.Ю.
Справа № 1212/3248/2012
Доповідач: Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Пшенічної Л.В.
при секретарі -
Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 24 вересня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання батьківства, -

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом після уточнення якого
просив визнати його батьківство дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановити місце
проживання дитини з ним відібравши її у
ОСОБА_1, внести зміни у свідоцтво про
народження: в графі батько - ОСОБА_2; в
графі ПІБ Дитини - ОСОБА_4, піддати
рішення негайному виконанню.

В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відносини між подружжям ОСОБА_5 мали
формальний характер.

У березні 2012 року мати ОСОБА_5
повідомила йому, що зі слів ОСОБА_5
ОСОБА_3 є його донькою.

ОСОБА_1 добровільно його батьківства
визнавати не бажає.

Рішенням Кремінського районного суду
Луганської області від 24 вересня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано ОСОБА_2 батьком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено місце
проживання ОСОБА_3 разом з батьком
ОСОБА_2

Зобов'язано відділ РАЦС Кремінського
управління юстиції у Луганській
області внести зміни до актового
запису № 173 від 23 вересня 2010 року про
народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
вказавши у графі батько ОСОБА_2, у графі
ПІБ дитини - ОСОБА_4.

В іншій частині позовні вимоги
залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати на загальну суму 650,57
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати як ухвалене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та порушенням норм
процесуального права і ухвалити нове
рішення яким у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що
судом не розглянуті вимоги про
виключення з актового запису дитини
відомості про відповідача як батька
дитини.

Суд не взяв до уваги, що про своє
батьківство позивач міг дізнатись
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, коли народилась
донька ОСОБА_3.

Матеріали кримінальної справи №
1212/9552/2012 за обвинуваченням відповідача
за ч. 3 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України,
свідчить про те, що позивач приходив до
відповідача 22.10.2011 року та вимагав
зробити аналіз ДНК з метою
встановлення батьківства. За таких
обставин вважав, що позов пред'явлено
поза межами строку передбаченого ч. 2
ст. 129 СК України.

У клопотанні про витребуванні вище
зазначеної кримінальної справи суд
першої інстанції відмовив.

Те, що відповідач не з'явився для
відбору зразків до Київського міського
клінічного бюро СНЕ викликано
поважними причинами.

Твердження суду про те, що позивач був
відсутній за місцем проживання з
жовтня 2009 року до січня 2010 року
матеріалами справи не підтверджується.

Суд встановлюючи місце проживання
ОСОБА_3 з позивачем не прийняв до уваги
прав та інтересів самої неповнолітньої
дитини, зокрема передбачені ч. 1 ст. 14
Закону України «Про охорону
дитинства», відповідно до якої діти та
батьки не повинні розлучатись всупереч
їх волі. Розлучення ОСОБА_3 з сестрами
та батьком не відповідає її інтересам.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно пояснень свідка ОСОБА_8 ОСОБА_9
зустрічалась з ОСОБА_2 в період з другої
половини жовтня 2009 року до січня 2010
року.

Згідно медичної документації пологи
ОСОБА_5 відбулись ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
строк 40 тижнів, таким чином початок
вагітності припадає на першу половину
грудня 2009 року.

Суд розцінив неявку відповідача до
медичної установи для проведення
генетичної експертизи як злісне
небажання встановити істину у справі і
вважав доведений факт батьківства,
оскільки відповідач на час вагітності
ОСОБА_5 знаходився за межами Луганської
області.

Однак з таким висновком погодитись не
можна, оскільки він не відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

За правилами ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
усі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічного з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи надані позивачем докази
судова колегія доходить висновку про
те, що медична документація ОСОБА_5
свідчить лише про її вагітність і те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у неї народилась
донька ОСОБА_3 в строк 40 тижнів.

Самі по собі такі відомості про
походження дитини від позивача не
свідчать.

Показання свідка ОСОБА_8, який взяв до
уваги суд першої інстанції, про те, що
позивач у період з жовтня 2009 року до
січня 2010 року зустрічався з ОСОБА_5 не
можуть бути достатньою підставою
визнати доведеними позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти того, що у
зазначений період він не спілкувався
із дружиною, не підтримував шлюбних
стосунків.

Будь-яких доказів які б безперечно
спростовували такі заперечення
відповідача суду надано не було.

Що стосується висновків суду про
злісне на бажання відповідача
встановити істину по справі, то з таким
висновком погодитись не можна виходячи
з наступного.

З пояснень ОСОБА_1 наданих суду першої
інстанції вбачається, що він не мав
можливості прибути до експертної
установи, яка знаходиться у м. Києві у
зв'язку із скрутним матеріальним
становищем.

Такне становище відповідача
встановлене і ухвалою апеляційного
суду Луганської області від 24.04.2013 року,
постановленою по цій справі.

До того ж признаючи проведення
експертного дослідження суд першої
інстанції не взяв до уваги приписи ч. 4
ст. 10 ЦПК України, згідно яких суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, та не вирішив питання
щодо відібрання експериментальних
зразків за місцем проживання дитини.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 не
можна вважати доведеними судова
колегія доходить висновку, що у їх
задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.
3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова
колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 24 вересня 2013
року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити у повному обсязі.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: