Справа № 135/1015/14-ц
Провадження у справі № 2/135/255/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 Ладижинський
міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошиної
Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Масняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ладижин цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
зазначивши, що відповідно до рішення
Ладижинського міського суду від 06.05.2003
року він сплачує аліменти ОСОБА_2 на
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частки усіх видів заробітку. 10.07.2006 року
він уклав новий шлюб із ОСОБА_4, у них
народилось двоє дітей: син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Вказав, що змінився його сімейний та
матеріальний стан, оскільки на даний
час він утримує ще двох неповнолітніх
дітей. А тому звернувся до суду із даним
позовом і просив зменшити розмір
аліментів на дочку ОСОБА_3, з ? частки
заробітку на 1/8 частку заробітку.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали повністю,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала, вказала, що дочка перейшла
навчатись в одинадцятий клас, який є
випускним, що потребуватиме додаткових
витрат на навчання та утримання дитини.
Вважає розмір стягуваних аліментів
справедливим.

Вислухавши пояснення сторін,
представника позивача, дослідивши
докази і давши їм належну правову
оцінку, суд вважає, що позов про
зменшення розміру аліментів не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України,
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Ладижинського
міського суду від 06.05.2003 року, з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти
на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
? частини заробітку.

07.02.2007 року у позивача народився син
ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син
ОСОБА_6.

Судом встановлено, що позивач на даний
час має трьох дітей, які не досягли
повноліття, а тому зобов'язаний їх усіх
утримувати.

ОСОБА_1 має постійне місце роботи,
отримує заробітну плату, з якої
відраховуються аліменти на дочку
ОСОБА_3, що підтверджується довідками
про доходи, наявними в матеріалах
справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача про те, що він перейшов на
більш оплачувану роботу, що вплине на
розмір відрахованих аліментів,
оскільки дана обставина не доведена
позивачем. А з наявних в матеріалах
справи довідок про доходи позивача
відображені доходи за період січень -
червень 2014 року, та не вбачається, що
позивач отримуватиме більший дохід в
подальшому.

Виходячи із засад справедливості,
добросовісності і розумності, суд
вважає, що всі діти позивача мають
рівні права на своє утримання з боку
батька.

Враховуючи, що ? частку доходу позивач
сплачує на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в його розпорядженні
залишається ? частини його заробітку. В
свою чергу, із заробітку позивача, що
залишається після сплати аліментів, на
його утримання, утримання синів ОСОБА_5
та ОСОБА_6 в рівних частках припадає по ?
частині заробітку позивача. При цьому в
грошовому виразі ? частка заробітку
позивача більша ніж прожитковий
мінімум, встановлений для будь-якої із
передбачених законом соціальних та
демографічних груп, а отже така частка
забезпечуватиме належне та необхідне
проживання позивача та всіх його дітей.

Вказаний розподіл отримуваного
позивачем доходу суд вважає таким, що
відповідає вищевказаним принципам
справедливості, добросовісності і
розумності.

Відомостей про те, що позивач не має
можливості продовжувати платити
аліменти на дочку ОСОБА_3 в розмірі ?
частини його заробітку, в матеріалах
справи немає.

Тому суд не бере до уваги твердження
позивача, що на даний час він платить
аліменти, розмір яких вищий за
прожитковий мінімум для дитини
відповідного віку, а після збільшення
його заробітної плати розмір аліментів
ще збільшиться. При цьому суд враховує
також і те, що законодавством не
передбаченого жодних обмежень
максимального розміру аліментів, що
можуть стягуватись на дитину. До того ж,
розмір стягуваних на даний час
аліментів із позивача не є істотно
вищим ніж розмір прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому суд вважає, що зміна сімейного
стану позивача не вплинула на
зменшення його можливості платити
аліменти на дочку у визначеному судом
розмірі, оскільки дохід, що отримує
позивач після сплати аліментів є
достатнім для його проживання та
забезпечення належного утримання його
малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6. А
тому в задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі ст.ст. 182, 192 СК України,
керуючисть ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зміну розміру аліментів на
неповнолітню дитину, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: