АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6742/14
Справа № 631/2243/13-ц
Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Нововодолазького
районного суду Харківської області від
29 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,-

ВСТАНОВИЛА :

17 грудня 2013 року позивач
звернулась у суд з позовом, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь за минулий час (за останні три
роки) та в подальшому до досягнення
неповнолітньою дочкою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття , аліменти у
розмірі 1/3 частини заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
з 15 вересня 2001 року вона з відповідачем
перебуває у шлюбі, у якому народилась
дочка ОСОБА_5, яка проживає з нею та
знадиться на її утриманні.

Як на підставу стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дитини позивач зазначає, що проживає з
дочкою окремо від відповідача та дочка
знаходиться на її утриманні, а
відповідач у добровільному порядку
дочку не утримує( а.с.1-2).

28 лютого 2014 року позивач уточнила
позовні вимоги та просила стягнути з
відповідача на її користь на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_5 аліменти в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) (
а.с.27).

Відповідач позовні вимоги
позивача щодо визначеного нею розміру
стягнення аліментів та стягнення
аліментів за минулий час не визнав та
11 лютого 2014 року звернувся у суд з
зустрічним позовом, в якому просив
визначити розмір аліментів на
утримання неповнолітньої дочки у
твердій грошовій сумі в розмірі 400,00
грн., яка підлягає індексації ,
починаючи з дня звернення позивача у
суд з вказаним позовом і до повноліття
дитини. Свої заперечення щодо
стягнення з нього аліментів за минулий
час, з посиланням на ч.1 ст. 194 СК України,
обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 ніколи не
зверталась у суд за стягненням з нього
аліментів на утримання дитини та
рішення про стягнення з нього
аліментів не існує, як і не існує між
ними домовленості про виплату ним
аліментів в добровільному порядку.
Свої заперечення щодо стягнення
аліментів у частині до його заробітку
(доходу) ОСОБА_3, з посиланням на ст. 184 СК
України, обґрунтовує тим, що має статус
безробітного, та має можливість
сплачувати аліменти на дитину у
твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн.
щомісячно ( а.с.16-17).

Питання щодо вказаного
зустрічного позову в порядку,
встановленому ст. 123 ЦПК України, судом
першої інстанції не вирішено та
відповідно до ухвали Нововодолазького
районного суду Харківської області від
17 жовтня 2014 року , рішення, передбачене
ч.3 ст. 123 ЦПК України по вказаному
зустрічному позову судом не приймалось
та вказаний зустрічний позов по суті є
запереченням на позовні вимоги
позивача (а.с.73).

17 квітня 2014 року відповідача, в
особі його представника ОСОБА_6, було
допитано Охтирським міськрайонним
судом Сумської області в порядку
судового доручення та представник
відповідача 17.04.2014 року отримав копію
заяви позивача від 28.02.2014 року про
уточнення позовних вимог (а.с. 32-33). В
наданих до Охтирського міськрайонного
суду Сумської області запереченнях
відповідач, в особі свого представника,
проти стягнення аліментів в частині до
заробітку заперечував та з урахуванням
його статусу безробітного та
відсутності постійного заробітку,
просив стягнути з нього на користь
позивача аліменти на утримання дитини
в твердій грошовій сумі в розмірі 400
грн., щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, а також зазначив, що
заочним рішенням Охтирського
міськрайонного суду від 10.10.2013 року
шлюб між сторонами було розірвано, він
приймає участь у матеріальному
забезпеченні дитини, однак проти
стягнення з відповідача аліментів в
зазначеній сумі не заперечує.( а.с.34-35).

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності відповідача.

Рішенням Нововодолазького
районного суду Харківської області від
29 травня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4
задоволені. Суд стягнув з відповідача
на її користь аліменти в розмірі 25% від
усіх доходів та заробітку на утримання
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,щомісячно до
досягнення дитиною повноліття, але не
менш ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для дитини
відповідного віку, починаючи з 17.12.2013
року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати вказане рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його зустрічні позовні
вимоги та визначити розмір стягнення з
нього аліментів на утримання дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій
сумі в розмірі 400 ,00 грн. щомісячно,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
наявним у справі доказам, порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Позивач в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з»явилась,
будучи належним чином повідомленою про
час та місце розгляду справи, про що
свідчить отримане нею на підставі її
заяви SМS повідомлення ( а.с.6,85). Про
причини неявки в судове засідання суду
апеляційної інстанції не повідомила.

За таких обставин, на підставі ч.2
ст. 305 ЦПК України, судова колегія
вважає за необхідне розглянути справу
за її відсутності.

Заслухавши доповідь суді,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Сторонами не оспорюється право
позивача на отримання від відповідача
аліментів на утримання неповнолітньої
дочки, періодичність їх сплати та час, з
якого за рішенням суду вони присуджені
на дитину.

Задовольняючи частково вимоги
позивача та визначаючи розмір
аліментів на утримання дитини в
розмірі 25% з усіх видів заробітку(
доходів) відповідача щомісячно, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач має можливість надавати
таку допомогу, а визначений
відповідачем розмір аліментів в сумі
400 грн., є меншим 30 % прожиткового
мінімуму на місяць на дитину
відповідного віку, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
України» на 2014 рік.

Однак погодитись з таким
висновком суду не можна.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Як свідчать матеріали справи та
вказану обставину відповідач не
заперечує, неповнолітня дочка сторін
проживає з позивачем та знаходяться на
її утриманні.

Матеріали справи також свідчать про те,
що відповідач не працює , що
підтверджується копією його трудової
книжки та довідкою з Охтирського
міськрайонного центру зайнятості ( а.с.
37-43).

Як свідчать електронні доручення
про перекази грошових коштів
відповідача на адресу позивача ,
призначення яких ,за поясненням
представника відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції,
стосувалось надання відповідачем
матеріальної допомоги на утримання
дочки сторін, відповідач має
можливість надавати таку допомогу в
розмірі 400,00 грн. на місяць( а.с.44-47) .

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі ,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

В порушення вимог зазначеної
норми ЦПК України, позивач не надала
доказів, які б свідчили про наявність у
відповідача постійного заробітку(
доходу) та він має можливість
сплачувати аліменти у частині такого
заробітку ( доходу), як і доказів, які б
спростовували визначений відповідачем
розмір стягнення з нього аліментів у
сумі 400,00 грн. на місяць.

Вказані ж обставини справи
свідчать про нерегулярний , мінливий
дохід відповідача, що у відповідності
до вимог ч.1 ст. 184 СК України, є
підставою для визначення розміру
стягнення аліментів відповідача у
твердій грошовій сумі у визначеному
ним розмірі.

Визначаючи розмір стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дитини в частині до його заробітку
(доходу), суд на вказані обставини
справи та вимоги зазначених норм
матеріального та процесуального права
уваги не звернув та прийшов до
помилкового висновку щодо визначення
розміру стягнення з відповідача
аліментів у частині до його заробітку
(доходу).

При цьому, посилання суду першої
інстанції на те, що визначений
відповідачем розмір аліментів в сумі
400,00 грн. буде меншим , ніж 30 %
прожиткового мінімуму на місяць на
дитину відповідного віку,
встановленого Законом України «Про
Державний бюджет » на 2014 рік , є
безпідставним, оскільки встановлення
такого обмеження передбачено ч.2 ст. 182
СК України, яка визначає розмір
аліментів у частині до заробітку

(доходу) та передбачає, що винятком для
застосування такого розміру аліментів
є випадки передбачені ст. 184 СК України.

Більш того, ст. 7 Закону України
«Про Державний бюджет України» на 2014
рік встановлює прожитковий мінімум на
дитину від 6 до 18 років в сумі 1286,00 грн.
на місяць , починаючи з 01 січня 2014 року
та такий прожитковий мінімум не
збільшувався протягом року , у зв»язку
з чим сплата відповідачем 400 грн.
аліментів не є меншою 30% прожиткового
мінімуму, встановленого для дитини
відповідного віку.

З огляду на наведене рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
в частині визначення судом розміру
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
неповнолітньої дочки - 25% від усіх
видів його доходів та заробітку як
таке, що ухвалено судом першої
інстанції з порушенням вказаних норм
матеріального та процесуального права,
при невідповідності висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам (пункти 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України)
та ухваленню в цій частині нового
рішення, про визначення розміру
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання
неповнолітньої дочки ІНФОРМАЦІЯ_2 у
твердій грошовій сумі - 400 грн. щомісяця,
яка підлягає індексації відповідно до
закону, з зазначених вище підстав.

В іншій частині, а саме: в частині
визнання судом права позивача на
отримання від відповідача аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,
періодичність їх сплати та час, з якого
за рішенням суду вони присуджені на
дитину, а також в частині визначеного
судом порядку розподілу судових витрат
у справі , рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню його без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218
ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
задовольнити частково.

Змінити рішення
Нововодолазького районного суду
Харківської області від 29 травня 2014
року, скасувавши його в частині
визначення розміру стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 аліментів на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - 25% від усіх видів його
доходів та заробітку .

Визначити розмір стягнення з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний
номер платника податків : НОМЕР_1,
проживаючого за адресою: 42700, АДРЕСА_1
на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер платника
податків : НОМЕР_2 , зареєстрованої за
адресою : АДРЕСА_2, аліментів на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі - 400
грн. щомісяця, яка підлягає індексації
відповідно до закону.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :