Справа № 629/2608/14-ц
Номер провадження 2/629/832/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.07.2014 рокуЛозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі:
головуючого судовим засіданням - судді
Жмуд Н.М., за участю секретаря судових
засідань - Торенко Ю.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області в місті Лозова Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що
втратив право користування житлом,-
Позивач звернулася до суду 24 червня 2014
року з позовною заявою до відповідача
про визнання такою, що втратила право
користування житлом, в якому зазначає,
що вона є власником квартири АДРЕСА_1.
Разом з нею в цій квартирі
зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Проте, фактично, вона не мешкає в даній
квартирі вже більше десяти років без
будь-яких поважних причин. В квартирі
АДРЕСА_2 немає жодної з її речей. Згідно
ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом. У зв'язку з
чим, позивач просить суд визнати
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1
У судовому засіданні позивач прохала
задовольнити свої позовні вимоги в
повному обсязі, при цьому зазначила, що
ОСОБА_3 фактично не мешкає в даній
квартирі вже більше десяти років без
будь-яких поважних причин.
Відповідач ОСОБА_3 у жодне судове
засідання не з'явилася, причини неявки
суду не повідомила, тоді як про час та
місце слухання справи, повідомлена
своєчасно та належним чином - через
засіб масової інформації, а саме: через
газету «Слобідський край» №82 від 10
липня 2014 року, що відповідає вимогам
положення ст.74 ЦПК України, а отже, у
зв»язку з відсутністю відомостей про
місце фактичного проживання
відповідача та на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК
України, а саме: відповідач місце
проживання (перебування) або
місцезнаходження якого позивачеві не
відоме, викликається до суду через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи. Як вище було
вказано, відповідач був викликаний у
судове зсідання через засоби масової
інформації, про що свідчить наявне в
матеріалах справи оголошення в газеті
«Слобідський Край» від 10 липня 2014 року,
однак, не повідомила про причини своєї
неявки і не подала заяви про розгляд
справи за її відсутності, не було нею
подано і заперечень на позовну заяву.
Виходячи з викладеного, зі згоди
позивача, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Матеріалами справи встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно Свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого старшим державним
нотаріусом 15 травня 1993 року вбачається,
що ОСОБА_2, належить право власності на
майно після смерті матері ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що
складається з квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
Відповідно до ксерокопії домової книги
вбачається, що, за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровано як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3
(а.с.№ 5-7).
За клопотанням позивача у судовому
засіданні було допитано в якості
свідка ОСОБА_5, яка вказала, що
позивачку ОСОБА_2, знає давно, адже вони
є сусідами. Відповідачка проживала у
вказаній квартири, доки навчалася у
школі. Потім вона дівчину вона у
вказаній квартирі ніколи не бачила.
Вона почали жити однією сім"єю з
якимость чоловіком і народила від
нього дитину. На стільки їй відомо,
позивач ніколи не чинила і нечинить
перешкод відповідачу щодо проживання у
Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_6, повідомила, що позивачку
знає давно, оскільки вона є її
невісткою. Відповідач не проживає в
даній квартирі, вже багато років. За
комунальні платежі не сплачує.
Родинних відносин відповідач ні з ким
непідтримує та не дозволяє позивачу
спілкуватися з її онуком. Будь-яких
перешкод позивач відповідачу щодо
проживання у її квартирі не чинила і не
чинить. Крім того, в даній квартрі
відсутні будь-які речі відповідача.
Даючи оцінку свідченням вище вказаних
свідків, у суду не має підстав не
довіряти їх свідченням чи ставити їх
під сумнів, оскільки останні принесли
присягу свідка та повідомлені під
розписку про кримінальну
відповідальність про відмову від
давання показань та за дачу завідома
неправдивих свідчень. Крім того,
свідчення свідків відповідають
матеріалам справи.
На запитання головуючого позивач
зазначила, що відповідач не проживає у
спірній квартирі, не платить за житло,
не несе витрат на його утримання. На
даний час, постало питання щодо
відчудження вказаної квартири. Про те,
так як відповідач залишається
зареєстрованою у вказаній квартирі,
але фактично в ній не проживає без
будь-яких поважних причин, то немає
можливості дану квартиру продати.
З приводу позовних вимог позивача
необхідно зазначити, що згідно ст. 163
Житлового кодексу України у разі
тимчасової відсутності наймача або
членів його сім"ї за ним зберігається
займане житлове приміщення у випадках
і в межах строків, установлених
частиною першою, пунктами 1 та 5 частини
третьої і частиною четвертою статті 71
Тимчасова відсутність наймача та
членів його сім"ї не звільняє їх від
виконання обов"язків за договором
найму житлового приміщення.
Виходячи з положень ст. 71 ЖК та
роз'яснень, даних у п. 10 постанови N 2
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1985 р. "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України", право
користування жилим приміщенням при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї зберігається
протягом шести місяців або інших
строків, передбачених цією статтею.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад 6
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно статті 72 Житлового Кодексу
України, визнання особи такою, що
втратив право користування житловим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлених термінів
проводиться в судовому порядку.
Згідно частини 1 статті 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами і іншими
особами, що беруть участь в справ, не
підлягають доведенню.
Конституція України у ст.47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира. Права власника
житлового будинку, квартири визначені
ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового
кодексу України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

З приводу позовних вимог позивача щодо
визнання ОСОБА_3 такою, що втратила
право на користування житлом,
необхідно зазначити, що відповідно до
ст.386 ЦК України власник, який має
тільки підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

У відповідності до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 15 травня
1993 року отримала квартиру на праві на
спадщину за законом після смерті своєї
матері, тобто позивач скористався
своїм правом та набув права власності
на майно, що складається з квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Право власності є непорушним, тому
ніхто не може протиправно позбавити
власника цього права чи обмежити його.
Крім цього власник має право вимагати
усунення перешкод в користуванні своєю
власністю навіть тоді, коли ці
перешкоди не пов'язані з позбавленням
його володіння цією власністю. У
відповідності до ч. 1 ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист судом
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
а тому ОСОБА_2 звернулася до суду за
захистом своїх прав.

Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
питання як розподілити між сторонами
судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат пов'язаних з розглядом
справи.

З огляду на матеріалами справи, судом
встановлено, що позивачем при
зверненні до суду було сплачено
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) 60 гривень.

Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними позовних вимог, і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.7, 10, 15, 27, 31, 77, 169, 208, 209,
212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України; ст.ст.11, 15, 16,
316, 319, 328, 346 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання таким, що втратив право
користування житлом,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку
м. Лозова, Харківської області, такою,
що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1

Судові витрати по справі з ОСОБА_3 - не
стягувати.

Заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Лозівським міськрайонним судом
Харківської області за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
заочного рішення.

(Повний текст Рішення суду виготовлено
29 липня 2014 року).

Головуючий

в судовому засіданні

Суддя:
Н.М. Жмуд