Справа № 340/1039/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1379/2014
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р.І.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Горблянського Я.Д.,
Беркій О.Ю.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4,
її представника ОСОБА_5, відповідачів
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та представника
відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7,
ОСОБА_2, ОСОБА_8, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог, - Гринявська
сільська рада Верховинського району
Івано-Франківської області, про
визнання права власності на
будинковолодіння та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог, - Гринявська
сільська рада Верховинського району
Івано-Франківської області, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Верховинського районного суду
від 15 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до відповідачів про
визнання права власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що вона разом зі своїм чоловіком
ОСОБА_11 проживали у вказаному
будинковолодінні, яке відносилось до
категорії колгоспного двору з 1958 року.
Станом на 15.04.1991 року у господарстві
були зареєстровані тільки вона і її
чоловік, який помер 10.02.2009 року, а тому
вони були співласниками
будинковолодіння в рівних частках (по
1/2). Документи, які б посвідчували право
власності на вказане майно не
оформлялися. Після смерті чоловіка
відкрилася спадщина на 1/2 частину
належного йому нерухомого майна.
Оскільки він заповіту не залишив, то
спадкоємцями за законом першої черги є
вона, а також їхні спільні діти ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_2, які на
спадкове майно не претендують, у
встановлені законом строки та порядку
не заявляли про свої спадкові права.
Вона звернулася до приватного
нотаріуса Верховинського
ноторіального округу із заявою про
спадкування, однак їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з тим, що відсутні
правовстановлюючі документи на
будинковолодіння. Тому просила, з
урахуванням уточнень, визнати за нею
право власності на вказане
будинковолодіння з підстав належності
1/2 частки на праві спільної сумісної
власності та 1/2 частки в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов, який
мотивувала тим, що після смерті її
батька ОСОБА_11 відкрилася спадщина, яка
складається з 1/2 частини вищевказаного
будинковолодіння. Зазначала, що
фактично спадщину прийняли її мати -
позивач за первісним позовом та вона,
так як постійно проживала разом з
батьками у їх житловому будинку, а з 2004
року за їхньою згодою у даному будинку
було зареєстровано також її доньку
ОСОБА_8 Інші спадкоємці спадщини не
прийняли. Під час її проживання з
батьками вона постійно здійснювала
догляд за ними та утримувала
господарство в належному стані, за
кошти її родини був зроблений ремонт
будинку, а саме: перекрито новою
покрівлею, поміняно вікна та
встановлено нову огорожу, комунальні
послуги оплачували спільно. Вона
неодноразово їздила з батьками до
медичних закладів, батьки неодноразово
казали, що вона після їх смерті
успадкує будинок. Однак протягом
останнього року мати змінила своє
відношення до неї, намагається вигнати
її разом із вагітною донькою. Заяву про
відмову від прийняття спадщини вона не
подавала, а тому просить визнати за нею
право власності на 1/4 частину
будинковолодіння.

Рішенням Верховинського районного
суду від 15 квітня 2014 року первісний
позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4
право власності на будинковолодіння
АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, що
складається з житлового будинку
(літера «А»), сараю (літера "Б"), гаражу
(літера "В"), вбиральні (літера "Г"),
криниці (№1), огорожі (№2), інвентарною
вартістю 90304 грн. з підстав належності
1/2 частки на праві спільної сумісної
власності та 1/2 частки в порядку
спадкування за законом після померлого
10.02.2009 року ОСОБА_11. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

На дане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову з
наступних підстав. Судом
необґрунтовано та безпідставно не було
взято до уваги докази, якими
підтверджувалося її постійне місце
проживання із спадкодавцем на час
смерті, що призвело до неправильного
вирішення справи. Також при ухваленні
рішення судом не було враховано того,
що позивач ОСОБА_4 просила визнати
право власності на будинковолодіння,
посилаючись на ст.392 ЦК України,
мотивуючи це тим, що онука ОСОБА_8 не
визнає її право власності на ціле
будинковолодіння та заперечує проти
проведення інвентаризації
будинковолоіднння працівниками ОКП
"Коломийське МБТІ". Однак, як зазначила
сама позивачка в судовому засіданні,
ключі від будинковолодіння
знаходилися в неї, а тому ОСОБА_8 не мала
жодної змоги перешкоджати проведенню
інвентаризації. Також ОСОБА_8 не є
спадкоємцем майна, а тому визнання чи
невизнання нею прав власності на
спадкове майно не змінює обсяг прав
спадкоємців та не перешкоджає
позивачці зареєструвати право
власності у відповідності до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень". Вважає первісний позов
передчасним та необґрунтованим,
оскільки позивачем не використано
позасудової можливості оформлення
права власності на майно,
співвласником якого вона є.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2, її
представник ОСОБА_3, а також
представник відповідача ОСОБА_8 -
ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали з
наведених у ній мотивів та просили її
задовольнити.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4, її
представник ОСОБА_5 та відповідачі
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заперечили проти
задоволення апеляційної скарги,
просили її відхилити, зазначивши, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Інші сторони та особи, що беруть участь
у справі, в судове засідання не
з'явились, хоча належно повідомлені про
розгляд справи, що відповідно до ст.305
ЦПК України не перешкоджає розгляду
справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам
відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 та
позивачці ОСОБА_4 на праві спільної
сумісної власності як членам
колишнього колгоспного двору належало
будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.14).

10 лютого 2009 року ОСОБА_11 помер (а.с.6) і
після його смерті відкрилась спадщина
на 1/2 частину вказаного
будинковолодіння. Заповіт на випадок
своєї смерті ОСОБА_11 не складав (а.с.15).

Позивач ОСОБА_4 як спадкоємець першої
черги після смерті свого чоловіка, яка
проживала разом з ним на момент смерті,
тому вважається такою, що прийняла
спадщину, в листопаді 2013 року
звернулась із заявою до нотаріуса про
видачу свідоцтва про право на спадщину,
однак їй було відмовлено у видачі
свідоцтва у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спадкове нерухоме майно (а.с.20).

На даний час між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 -
спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_11 виник спір з приводу набуття у
власність в порядку спадкування
належної йому на момент смерті 1/2
частини будинковолодіння АДРЕСА_1. При
цьому ОСОБА_4 претендує на все спадкове
майно, оскільки вважає, що тільки вона
одна прийняла спадщину, а ОСОБА_2
претендує на 1/2 частину спадкового
майна, тобто на 1/4 частину спірного
будинковолодіння, так як стверджує, що
вона прийняла спадщину разом із ОСОБА_4,
оскільки постійно проживала із
спадкодавцем на момент смерті та заяву
про відмову від прийняття спадщини не
подавала. ОСОБА_4 також просила визнати
за нею право власності на 1/2 частку
цього будинковолодіння, яке належало
до категорії колгоспного двору та
складається з житлового будинку
(літера «А»), сараю (літера «Б»), гаражу
(літера «В»), вбиральні (літера «Г»),
криниці (№1), огорожі (№2), інвентарною
вартістю 90304 грн. з підстав належності
їй цієї частки на праві спільної
сумісної власності у зв'язку з
відсутністю на нього
правовстановлюючих документів.

Задовольняючи первісний позов
ОСОБА_4 суд виходив з того, що такі
позовні вимоги є обґрунтованими,
оскільки вона прийняла спадщину у
встановленому законом порядку.
Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 суд виходив з того, що нею
не надано належних доказів на
підтвердження факту проживання разом
із спадкодавцем на час його смерті, у
зв'язку з чим вона не може вважатися
такою, що прийняла спадщину.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та нормам
законодавства.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна має право пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує це право.

За змістом ст.ст. 1216, 1258 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив та батьки.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст.1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Як встановлено судом, спадщину після
смерті ОСОБА_11 прийняла тільки
позивачка ОСОБА_4, яка постійно
проживала із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, що підтверджується
копією довідки Гринявської сільської
ради (а.с.112) та визнається ОСОБА_2 Крім
того позивачка ОСОБА_4 подала заяву про
прийняття спадщини, хоча це, в даному
випадку, і не є обов'язковим.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_2, то для його задоволення
останній слід було довести факт
постійного проживання із спадкодавцем
на час відкриття спадщини, оскільки
вона стверджувала цю обставину та
заяви про прийняття спадщини не
подавала.

Суд правильно встановив, що
ОСОБА_2 постійно не проживала із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, що вбачається із копії
довідки Гринявської сільської ради
(а.с.112), де зазначено, що нас час смерті
ОСОБА_11 в господарстві проживали разом
і вели спільне господарство позивачка
ОСОБА_4 та внучка ОСОБА_12 (одна з
відповідачів за первісним позовом).
Також даний факт був підтверджений
показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 При цьому суд визнав неналежним
доказом на підтвердження факту
постійного проживання ОСОБА_2 у
будинковолодінні лист-відповідь на
запит адвоката (а.с.66-67), оскільки такий
лист не містить вихідного номера та
дати, а зазначені в ньому відомості
суперечать іншим належним доказам у
справі.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення первісного позову про
визнання за ОСОБА_4 права власності на
все будинковолодіння АДРЕСА_1 у зв'язку
із відсутністю правовстановлюючих
документів на це майно, оскільки, у
встановленому законом порядку ОСОБА_4
прийняла спадщину, яка складається із ?
частини будинковолодіння, а інша 1/2
частина цього будиковолодіння
належала їй на праві спільної сумісної
власності як члену колгоспного двору.
Також суд правомірно відмовив у
задоволенні зустрічного позову у
зв'язку з тим, що ОСОБА_2 спадщини не
прийняла, так як постійно не проживала
на час відкриття спадщини із
спадкодавцем та заяви про прийняття
спадщини не подавала.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі
про те, що судом необґрунтовано та
безпідставно не було взято до уваги
докази, якими підтверджувалося її
постійне місце проживання із
спадкодавцем на час смерті, що призвело
до неправильного вирішення справи, є
надуманими та повністю спростовані
вищенаведеним обґрунтуванням.

Також безпідставними є доводи апелянта
про те, що первісний позов є
передчасним та необґрунтованим,
оскільки позивачем не використано
позасудової можливості оформлення
права власності на майно,
співвласником якого вона є, оскільки
нотаріусом відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину та
рекомендовано вирішити це питання в
судовому порядку (а.с.20).

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі також є безпідставними та не
впливають на правильність висновків
суду.

Розглянувши справу в межах
заявленого позову та в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанції з'ясовано всебічно та повно,
дано їм вірну правову оцінку, а рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верховинського районного суду
від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій