Справа №485/1524/14-ц 26.11.2014 26.11.2014 26.11.2014
Провадження №22-ц/784/3121/14
Суддя першої інстанції: Лисенко М.Є.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем: Горенко Ю.В.,

за участю: відповідачки - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 20
жовтня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_2, фізичної особи підприємця -
ОСОБА_4

про визнання права власності на
земельні ділянки, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, фізичної
особи підприємця - ОСОБА_4 про визнання
права власності на земельні ділянки.

Позивачка зазначала, що на підставі
нотаріально посвідчених договорів
купівлі-продажу придбала у ОСОБА_6
земельну ділянку площею 0,1 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку НОМЕР_1 з
господарськими та побутовими
будівлями, а також земельну ділянку
площею 0,0689 га для ведення особистого
підсобного господарства, що
розташовані по АДРЕСА_1

Під час виготовлення технічної
документації на земельні ділянки щодо
встановлення та узгодження меж в
натурі встановлено, що розмір
земельної ділянки для ведення
особистого підсобного господарства
зменшився з 0,0689 га до 0, 0546 га.

Посилаючись на викладене та на те, що з
вини ОСОБА_7, яка є суміжним
землекористувачем зменшена площа її
земельної ділянки, а також що остання
не визнає та оспорює її права на
земельні ділянки, позивачка просила
суд визнати за нею право власності на
земельні ділянки площею 0,1 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку НОМЕР_1 з
господарськими та побутовими
будівлями та земельну ділянку площею
0,0689 га для ведення особистого
підсобного господарства, які
розташовані по АДРЕСА_1

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 20
жовтня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідачка - ОСОБА_2 просила рішення
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу відхилити.

Відповідачка - фізична особа
підприємець - ОСОБА_4, заперечуючи проти
апеляційної скарги, просила її
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідачку, дослідивши докази по
справі в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

За положеннями статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, згідно
договору купівлі-продажу від 14 жовтня
2010 року посвідчений приватним
нотаріусом Снігурівського районного
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_8 за р.№918, ОСОБА_6
продав, а ОСОБА_3 купила земельну
ділянку площею 0,1 га кадастровий номер
0:39:029:0001 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель АДРЕСА_1.
Вказана земельна ділянку належала
ОСОБА_6 на підставі державного акту від
30 серпня 1993 року №764 (а.с.8-10).

24 грудня 2010 року на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Снігурівського
районного нотаріального округу
Миколаївського області ОСОБА_8 за
р.№1276, ОСОБА_3 придбала земельну
ділянку площею 0,0689 га для ведення
особистого підсобного господарства,
яка розташована по вул. АДРЕСА_1
кадастровий номер 0:39:029:0002, яка
раніше належала ОСОБА_6 на підставі
державного акту на праві приватної
власності на землю від 30 серпня 1993 року
№764 (а.с.11-12).

Відповідно до положень ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а
також у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
як на підставу задоволення своїх вимог
позивачка посилається на оспорювання
та невизнання її права власності на
вказані земельні ділянки
відповідачкою, яка є суміжним
землекористувачем.

Так, в травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 із
заявою про виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості), які знаходилися
у власності ОСОБА_6 (а.с.14).

Згідно кадастрового плану земельної
ділянки, яка належала ОСОБА_6 для
ведення особистого підсобного
господарства площею 0,0689 га на
теперішній час її площа становить 0,0546
га (а.с.18-19).

У зв'язку з чим фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 було складено акт
про встановлення та узгодження меж
земельної ділянки в натурі, передачу і
прийом межових знаків відповідно до
якого межі вказаної вище земельної
ділянки не встановлювалися, оскільки
збігаються зі штучними спорудами
(горожею) і мають чіткий контур (а.с.15).

Належних доказів на підтвердження тих
обставин, що саме з вини відповідачки
була зменшена площа земельної ділянки
для ведення особистого підсобного
господарства з 0,0689 га до 0,0546 га
матеріали справи не містять.

Крім того, не надано доказів і на
підтвердження того, яким чином,
відповідачка не визнає чи оспорює
право власності на належні позивачці
земельні ділянки.

З урахуванням встановленого та
положень вказаних вище норм, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не перевірено обставин надання
кадастрових номерів придбаних
позивачкою земельних ділянок,
спростовується наявною в матеріалах
справи довідкою відділу
Держземагенства у Снігурівському
районі Миколаївської області від 15
жовтня 2014 року (а.с.76).

За таких обставин, ухвалене у справі
рішення суду відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 20 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: