Справа №493/1521/14-ц
Провадження № 2/493/473/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2014

Балтський районний суд Одеської
області в складі :

головуючого-судді
БОДАШКО Л.І.,

при секретарі
ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Балта
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати угоду
купівлі-продажу квартири, укладену між
ним та відповідачами, дійсною, такою, що
відбулася, та визнати за ним право
власності на квартиру НОМЕР_1 загальною
площею 103,3 м. кв., житловою площею 53,2 м.
кв., розташовану по АДРЕСА_1 яка раніше
на праві приватної спільної часткової
власності в рівних частках, тобто по ?
частині кожному, належала
відповідачам, стверджуючи, що 15.03.2014
року він уклав з відповідачами угоду
купівлі-продажу вище вказаної
квартири, згідно якої сплатив
відповідачам гроші у сумі 15000 грн., про
що складена відповідна розписка, а
відповідачі передали йому
правовстановлюючі документи,
технічний паспорт на квартиру, саму
квартиру, пообіцяли з'явитися до
нотаріальної контори для оформлення
угоди купівлі-продажу, але до
теперішнього часу відповідачі
ухиляються від належного оформлення
угоди, до нотаріальної контори не
з'являються.

Вказані вище обставини позбавили
позивача права володіти,
користуватися, розпоряджатися
придбаним нерухомим майном, з приводу
чого він змушений звернутися до суду з
позовом, надав суду заяву, в якій свої
заявлені вимоги підтримав у повному
обсязі, просить розглянути справу без
його участі.

Відповідачі до судового
засідання не з'явилися, але надіслали
на адресу суду заяви, в яких позов
визнали в повному обсязі, підтвердили
викладені в позові обставини, просять
справу розглянути за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню в повному обсязі
з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві
приватної спільної часткової
власності згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 07.12.2012
року, виданого комісією по
приватизації житлового фонду
Балтської міської ради Одеської
області, в рівних частках, тобто по ?
частині кожному, належала квартира
НОМЕР_1 розташована по АДРЕСА_1 що
сторони уклали між собою договір
купівлі-продажу вище вказаної квартири
від 15.03.2014 року, згідно якого
відповідачі продали, а позивач придбав
вище вказану квартиру за 15000 грн. і по
акту прийому-передачі від 15.03.2014 року
відповідачі передали, а позивач
прийняв квартиру, що відповідно до
розписки, складеної відповідачами,
вони отримали від позивача вище
вказану суму грошей і взяли на себе
зобов'язання оформити угоду належним
чином у нотаріальній конторі.

Згідно рекомендацій, викладених у п.13
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 6 листопада 2009 року №9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
частини другої статті 220 ЦК України не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

Судом з'ясовано, що відповідно до ст. 657
ЦК України (із змінами, внесеними
згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від
11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір
купівлі-продажу житлового будинку або
іншого нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, а
відповідно до ст. 640 ЦК України, договір,
що підлягає нотаріальному посвідченню,
є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі ухилилися від
нотаріального посвідчення договору,
про що повідомили у клопотанні про
розгляд справи без їх присутності, де
вказали, що наміру з'явитися до
нотаріальної контори для посвідчення
договору у них немає, тому втрачена
можливість посвідчення вище вказаного
договору у нотаріуса, а також
встановлено, що інших підстав
нікчемності правочину в даному випадку
немає.

За таких обставин суд вважає за
можливе застосувати до спірних
правовідносин між сторонами вимог ч.2
ст.220 ЦК України, оскільки сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, відбулося повне
виконання умов договору, але
відповідачі ухилилися від його
нотаріального посвідчення, тому суд
може визнати дійсним договір
купівлі-продажу, укладений 15.03.2014 року
між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з іншої сторони.

Що стосується визнання права власності
на нерухоме майно, то як встановлено ч. 3
ст. 334 ЦК України, право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220, 334, 640, 657 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209,
212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсною і такою, що
відбулася угоду купівлі-продажу
квартири НОМЕР_1 розташованої по
АДРЕСА_1 укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на квартиру НОМЕР_1 загальною площею 103,3
м. кв., житловою площею 53,2 м. кв.,
розташовану по АДРЕСА_1 яка раніше на
праві приватної спільної часткової
власності в рівних частках, тобто по ?
частині кожному, належала ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ