Справа № 359/8353/14-ц
Провадження № 2/359/2263/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Величко В.П.

при секретарі Коваль Н.В.,

розглянувши в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні в м.
Борисполі Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи який зазначав, що 12
жовтня 2009 року між ним та ОСОБА_2,
відповідачем по справі, було укладено
договір позики, у відповідності до
якого він передав ОСОБА_2 перед
підписання договору 228 000 грн., що станом
на день укладання договору
еквівалентного 28 464 доларів США.
Відповідно до п.2 вказаного договору
відповідач був зобов'язаний повернути
йому суму позики не пізніше 31.12.2012 р.

Станом на 12.12.2012 р. відповідач частково
повернув кошти, але повідомив, що через
складності із фінансами не зможе
повернути усю суму відповідно до п.2
договору та запропонував внести зміни
до договору і перенести термін
повернення коштів на більш пізній час.

12.12.2012 р. укладена додаткова угода №1 до
договору позики від 12.10.2009 р. та внесено
зміни до п.2 договору чим встановлено
дату повернення суми позики до 31.12.2014 р.
та визначено розмір боргу за договором
у сумі 120 375,50 грн., що еквівалентно 14 770
доларів США.

У п.4 договору від 12.10.2009 р. вказано, що у
випадку розірвання (припинення)
трудового договору між позичальником
(відповідачем) та ТОВ «Базис-Проект»
(незалежно від причин) до спливу
терміну, вказаного в п. 1 договору, він
зобов'язаний повернути суму позики
достроково, не пізніше свого
звільнення з вказаного підприємства.

14.01.2013 р. ОСОБА_2 звільнився з ТОВ
«Базис-Проект» за власним бажанням.

Просить стягнути з відповідача на його
користь суму боргу 120 375,50 грн., а також з
урахуванням трьох процентів річних від
простроченої суми за весь час
прострочення в сумі 3611,25 грн., а всього
123 986,75 грн., також просить стягнути
судові витрати.

В судове засідання сторони не
з'явились.

Представник позивача надав суду заяву,
яку подав через канцелярію суду, з
прохання слухати справу у його
відсутність. Позовні вимоги підтримує
та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлений судом про час і
місце розгляду справи в установленому
порядку. Заяв та клопотань з цього
приводу до суду не подав, про своє
відношення до позову не повідомив.

З огляду на викладене, суд прийняв
рішення про заочний розгляд цивільної
справи, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК
України, оскільки позивач проти такого
порядку не заперечувала.

Дослідивши письмові докази, які
містяться в матеріалах цивільної
справи, суд дійшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2009 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики, у відповідності до
якого до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2,
перед підписанням даного договору 228 000
грн., що станом на день укладання
договору еквівалентного 28 464 доларів
США зі строком повернення не пізніше
31.12.2012 р. (а.с. 6)

12.12.2012 р. укладена додаткова угода №1 до
договору позики від 12.10.2009 р. та внесено
зміни до п.2 договору чим встановлено
дату повернення суми позики до 31.12.2014 р.
та визначено розмір боргу за договором
у сумі 120 375,50 грн., що еквівалентно 14 770
доларів США (а.с.7).

Згідно п.4 договору від 12.10.2009 р.
вказано, що у випадку розірвання
(припинення) трудового договору між
позичальником та ТОВ «Базис-Проект»
(незалежно від причин) до спливу
терміну, вказаного в п. 1 договору, він
зобов'язаний повернути суму позики
достроково, не пізніше свого
звільнення з вказаного підприємства.

14.01.2013 р. ОСОБА_2 звільнився з ТОВ
«Базис-Проект» за власним бажанням, що
підтверджується наказом ТОВ
«Базис-Проект» від 14.01.2013 р. (а.с.8)

На час звернення Позивача до суду,
Відповідач грошові кошти не повернув,
на неодноразові вимоги повернути
позику не реагує.

Відповідно ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов, згідно з ч. 2 ст.
1047 ЦК України, може бути представлена
розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми або визначеної кількості речей.
Вказані розписки наявні в матеріалах
цивільної справи(а.с.6-7).

Позичальник, відповідно до ч.1 ст.
1049 ЦК України, зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з договорів Відповідач є
позичальником, що підтверджується
зазначеним у договорі та додатковій
угоді його даними та підписом. Строк
повернення грошей зазначений у
договорі та додатковій угоді, однак
відповідач цю умову договору не
виконав.

На вимоги позивача повернути кошти
ОСОБА_2 не реагує, отже грошові
зобов'язання за договором позики, у
строк визначений ч.1 ст. 1049 ЦК України,
нею не виконані.

Також, за змістом ст. 610 ЦК України,
несплата боржником суми боргу
вважається порушенням зобов'язання. У
цьому разі відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 ЦК України - тобто сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення, а також суму
банківських відсотків по кредитним
договорам та суму винагороди за
користування позикою.

Виходячи з цього, відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу суму
позики, згідно додаткової угоди №1 від
12.12.2012 р., в розмірі 120 375,50 грн. та 3%
річних від суми боргу, що складає 3611,25
грн.

Тому суд приходить до висновку про
достатність та обґрунтованість
викладених позовних вимог, про
стягнення грошових коштів у заявленому
розмірі, оскільки підписані
відповідачкою розписки є документом,
що стверджує про вчинення правочину та
підтверджує викладені обставини.

Пред'явлений позов задоволений, тому з
Відповідача на користь Позивача слід
стягнути сплачений судовий збір, що
підтверджується відповідною
квитанцією (а.с.1), наявною в матеріалах
цивільної справи.

Керуючись ст. ст., 10, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
паспорт: серія НОМЕР_2, виданий
Франківським РВ УМВС України у
Львівській області 02.06.1998 р.,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1)
на користь ОСОБА_1 заборгованість за
договорами позики в розмірі - 123 986,75
грн. (сто двадцять три тисячі дев'ятсот
вісімдесят шість гривень сімдесят
п'ять копійок) та судові витрати у сумі
1240 гривень (одна тисяча двісті сорок
гривень).

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем до Апеляційного суду
Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Бориспільський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня оголошення
судового рішення.

Відповідач має право подати лише заяву
про перегляд заочного рішення до
Бориспільського міськрайонного суду
протягом 10 днів з дня отримання копії
заочного рішення. У разі відмови у
задоволенні цієї заяви відповідач
набуде право оскаржити заочне рішення
до Апеляційного суду Київської області
в загальному порядку.

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду

Київської області
В.П. Величко