Справа № 405/3598/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Возлюбленій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
цивільну справу за позовом ПАТ КБ «
ПриватБанк » до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
,-

Встановив:

06.02.2012 року ПАТ КБ « ПриватБанк »
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, обґрунтувавши його тим, що
відповідно до укладеного договору
№КGН3RK03121958 від 24.12.2005 року ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 2689,09 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 22.06.2007
року. Згідно умов укладеного договору
Договір складається з Заяви
позичальника та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам.
Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти ( щомісячний платіж
) для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умов. У зв'язку з
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 14.12.2011р.
має заборгованість 32 858,00 грн., яка
складається з наступного: 2 689,10 грн. -
заборгованість за кредитом; 11 268,92 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 653,41 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 18 246,57 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. Просить
стягнути з відповідача на користь ПАТ
КБ « ПриватБанк » заборгованість у
розмірі 32 858,00 грн. за договором №
КGН3RK03121958 від 24.12.2005 року, а також
сплачений судовий збір у розмірі 328,58
грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала, в
задоволенні позову просила відмовити.
Зазначила, що відповідач взагалі не
визнає факту укладення кредитного
договору між ним та ПАТ КБ « ПриватБанк
», жодного договору відповідач не
підписував та кошти не отримував.
Кредитний договір від 24.12.2005 року
укладено на підставі паспорту НОМЕР_1,
виданого Ленінським РВ УМВС України в
Кіровоградській області 24.05.1996 року.
Однак, відповідач загубив зазначений
паспорт і у 1999 році Лутугинським РС
УДМС України в Луганській області було
видано новий паспорт. Отже, на момент
отримання кредиту у відповідача був
зовсім інший паспорт, виданий
уповноваженими на те органами з
дотриманням усіх необхідних процедур.
Крім того, особа, зображена на
фотографії, що вклеєна у паспорт 1996
року зовсім не схожа на відповідача.
Більше того, виходячи зі звичаїв
кредитування, внутрішніми документами
усіх банків передбачено можливість
кредитування осіб, які зареєстровані
та проживають у тій же місцевості, де
знаходиться відділення банку.
Відповідач з жовтня 2005 року
зареєстрований та проживав в
Луганській області. Кредит видано у
грудні 2005 році. Отже, відділення банку,
яке знаходиться в Кіровоградській
області не могло видати кредит особі,
яка проживає у Луганській області. Тим
більше, що кредит видано без
забезпечення. Для виконання договору
банк повинен був відкрити позичальнику
різні рахунки, зокрема кредитний.
Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк
може списати грошові кошти з рахунку
клієнта на підставі його
розпорядження. Глава 71 ЦК України
встановлює, що договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей. Позивачем не надано
жодного доказу отримання відповідачем
кредиту, в тому числі надання
відповідачем розпорядження на
перерахування коштів. Більше того, будь
- які розрахункові документи такого
характеру ОСОБА_1 не підписував. Крім
того, вважає, що суд повинен
застосувати наслідки спливу позовної
давності. Так, кредитний договір було
укладено 24.12.2005 року на строк до 22.06.2007
року. Уся сума кредиту винесена на
рахунки простроченої заборгованості, а
жодного разу погашення кредиту не
відбувалося. Те ж стосується пені,
відсотків, комісії та інших
нарахованих сум. Посилаючись на ст. ст.
257, 267 ЦК України просить в задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ « ПриватБанк »
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ПАТ КБ «ПриватБанк » задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 24
грудня 2005 року між КФ ЗАТ КБ «
ПриватБанк » та ОСОБА_1 Жоржевічем,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Ленінським РВ УМВС України в
Кіровоградській області 24.05.1996 року,
було укладено кредитний договір
№КGН3RK03121958, відповідно до умов якого
банк зобов'язується надати
позичальнику кредитні кошти шляхом
перерахування на відкритий у КФ АКБ
«Укрсоцбанк» рахунок НОМЕР_2 ТОВ «
Ельдорадо Кір» на строк по 22.06.2007 року
включно, у вигляді строкового кредиту у
розмірі 2689,10 грн. на наступні цілі: ТНС,
зі сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 1,00 на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом і комісії в розмірі 1,35% від
суми виданого кредиту щомісяця в
період сплати, в розмірі 0,00% від суми
виданого кредиту початково в момент
надання кредиту плюс сума, яка
розрахована відповідно до п. 3.10 даного
договору. Погашення заборгованості за
цим договором здійснюється в
наступному порядку: починаючи з
першого місяця, наступного за датою
надання кредиту, щомісяця в період
сплати, за який приймається період з
«15» по «20» число кожного місяця
позичальник повинен надавати банку
кошти ( щомісячний платіж ) у сумі 200,50
грн. для погашення заборгованості за
кредитним договором, що складається із
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією ( а.с. 4-5 ).

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору
остаточне погашення заборгованості за
кредитом виконується не пізніше дати,
зазначеної в п. 1.1.

З розрахунку заборгованості за
договором №КGН3RK03121958 від 24.12.2005 року,
укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1
вбачається, що станом на 14.12.2011р. у
ОСОБА_1 існує заборгованість у розмірі
32 858,00 грн., яка складається з
наступного: 2689,10 грн. - заборгованість
за кредитом; 11 268,92 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
653,41 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 18 246,57 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором ( а.с. 3 ).

Як вбачається зі змісту договору даний
кредитний договір за своєю природою є
договором про надання споживчого
кредиту, тому дані правовідносини
регулюються ЦК України та Законом
України « Про захист прав споживачів ».

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України « Про
захист прав споживачів » споживчий
кредит - кошти, що надаються
кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції. Таким чином,
ОСОБА_1 отримав споживчий кредит.

Як вбачається з кредитного договору
ОСОБА_1 надано строковий кредит на
строк з 24.12.2005р. по 22.06.2007р. включно.

У позивача з наступного дня після 22.06.2007
року є право на звернення до суду за
захистом порушеного права. Посилання
позивача на пункт 5.1 кредитного
договору яким сторони визначили дію
договору до повного виконання
зобов'язань не ґрунтуються на законі,
оскільки умова договору про дію
кредитного договору до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем не може
розглядатися як установлення строку
дії договору, оскільки це не відповідає
вимогам статті 252 ЦК України, згідно з
якою строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати про, що зазначено і в
п.24 Постанови № 5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року « Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Крім того, згідно довідки завідувача
Ленінського РС у м. Кіровограді УДМС
України в Кіровоградській області від
26.03.2013 року за №11/514 вбачається, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Ленінським РВ УМВС
України в Кіровоградській області було
видано паспорти: 1. НОМЕР_1 від 24.05.1996
року ( в зв'язку із досягненням віку ); 2.
НОМЕР_3 від 06.04.1999 року ( в зв'язку із
втратою паспорта). Також, 03.12.2012 року
Лутугинським РС УДМС України в
Луганській області ОСОБА_1 було видано
паспорт серії НОМЕР_4 ( в зв'язку із
втратою паспорта ) ( а.с. 41 ).

Враховуючи те, що ПАТ КБ « ПриватБанк »
звернувся до суду із вимогою про захист
свого цивільного права - стягнення
заборгованості за договором
споживчого кредиту 06.02.2012 року, тобто з
пропуском трьохрічного строку
позовної давності, про застосування
якої заявлено представником
відповідача, поважних причин
пропущення позовної давності
позивачем не наведено, що згідно вимог
ст. 267 ЦК України є підставою для
відмови у позові.

Зважаючи на наведене, в задоволенні
позову ПАТ КБ « ПриватБанк » до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором слід відмовити в
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України
позивачем при подачі позову до суду
сплачено судовий збір на користь
держави у розмірі 328,58 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України,-

Вирішив:

В задовленні позовних вимог ПАТ КБ «
ПриватБанк » до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
до Апеляційного суду Кіровоградської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Циганаш І.А.