Номер провадження: 22-ц/785/7917/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Бабія А.П.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 11.07.2014 року по справі за позовом
Житлового управління фірми «Ренесанс
ЛТД-92» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 2), в якому просив стягнути
з відповідачки на його користь
заборгованість за спожиті
житлово-комунальні послуги в розмірі 4
896,54 грн., а також судовий збір в розмірі
243,60 грн. покласти на відповідачку по
справі.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що відповідач є
власником майна, проживає за адресою:
АДРЕСА_1. ОСОБА_4 є споживачем послуг, що
надавались їй ЖУФ фірми «Ренесанс
ЛТД-92». Втім, відповідачем неналежним
чином виконувались обов'язки з оплати
наданих комунальних послуг, внаслідок
чого у нього перед позивачем
утворилась істотна за розміром
заборгованість у сумі 4 896,54 грн. За
наведених обставин позивач змушений
звернутись до суду із вказаним позовом
за захистом своїх прав.

Як зазначено в рішенні суду, відповідач
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась,
про час та дату судового засідання
повідомлялась належним чином,
відповідно до раніше поданих
заперечень на позовну заяву просила
відмовити у її задоволенні з огляду на
необґрунтованість позовних вимог.
Представник позивача надав суду заяву,
якою позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив розглядати
справу за його відсутності.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 11.07.2014 року позов Житлового
управління фірми «Ренесанс ЛТД-92»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь Житлового управління фірми
«Ренесанс ЛТД-92» суму заборгованості
за комунальні послуги в розмірі 3 395 грн.
56 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Житлового управління фірми «Ренесанс
ЛТД-92» суму судового збору в розмірі
243,60 грн. У задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
через свого представника подала
апеляційну скаргу на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 11.07.2014 року, в якій просить
скасувати рішення суду від 11.07.2014 року і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі, посилаючись на те, що
вважає оскаржуване рішення прийняте
при неповному з'ясуванню судом
обставин, що мають значення для справи,
а також із неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Позивачем рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні представник
відповідачки підтримав апеляційну
скаргу. Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідачки, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог, наданих
доказів і доводів апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні, в частині розміру стягнутого
судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для зміни рішення
суду першої інстанції є, зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи частково позов позивача,
суд першої інстанції виходив з
наступного.

Згідно довідки про склад сім'ї та місце
реєстрації ОСОБА_4 проживає без
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1,
особовий рахунок відкритий на її ім'я.

Згідно рішення Одеської міської ради №
922 від 17.07.1994 року вирішено провести
передачу основних та оборотних коштів,
жилих та нежилих приміщень, що
знаходились на балансі ЖЕО
центрального району на баланс
Управління житлово-комунального
господарства (за додатком 2).
Уповноважено Управління
житлово-комунального господарства від
імені Одеської міської ради укласти
договір про передачу функцій
управління експлуатацією та утримання
житлового фонду ЖЕУ 32 з М.П.
«Ренесанс-92».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем також укладено відповідні
договори на постачання електричної
енергії, на послуги водовідведення та
вивезення твердих побутових відходів.

В якості заперечень на позовну заяву
відповідач посилався на той факт, що у
період 2011-2014 роки органами міської
влади за адресою спірного будинку
проводилась капітальна реконструкція
фасаду, а, отже відповідач не міг
отримувати житлово-комунальні послуги.

Втім, суд не прийняв до уваги вказане
заперечення, оскільки на цей період
органами місцевого самоврядування не
приймалось жодних рішень щодо
скасування оплати за
житлово-комунальні послуги, при цьому,
надання житлово-комунальних послуг не
припинялося, що підтверджується актами
виконаних робіт, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України власники
квартир багатоквартирних будинків та
житлових приміщень у гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитках.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 24 січня 2006 року №
45 власник та наймач (орендар) квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. «а» ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виконавчий комітет міської
ради узгоджує плату за утримання
будинків і спору, прибудинкових
територій, які знаходяться на
обслуговуванні організацій.

Так, рішенням виконавчого комітету
Одеської міської ради № 1212 від 28.10.2008
року встановлено тарифи на утримання
будинків та прибудинкової території, в
тому числі і для мешканців будинку за
адресою по АДРЕСА_1

Однак, відповідач неналежним чином
виконував свій обов'язок з оплати
житлово-комунальних послуг, що
призвело до утворення істотної за
розміром заборгованості у сумі
4 896,54 гривень, що підтверджується
відповідним розрахунком за період
01.02.2011 року-28.02.2014 року.

При цьому, враховуючи, що у наведеному
розрахунку враховані суми за
попередній період, суд першої
інстанції здійснив перерахунок
наведеної суми заборгованості,
розрахувавши суму нарахованої
заборгованості, починаючи з лютого 2011
року: 117,20 + 117,20 + 117,20 + 117,20 + 117,20 + 107,20 + 107,20 +
107,20 + 107,20 + 107,20 + 107,20 + 107,20 + 107,20 + 108,34 + 108,34
+108,34 +108,34 +108,34 +108,34 +108,34 +108,34 + 118,34 + 118,34
+118,34 +118,34 +118,34 +118,34 +118,34 +118,34 +118,34 +118,34 +118,34
+118,34 +118,34 +118,34 +118,34 +118,34 = 4203,76 - 808,20
(сплачені кошти) = 3 395,56 грн.

Щодо заяви відповідача про
застосування строків позовної
давності та заяви позивача про його
поновлення судом враховано наступне.

Згідно до ст. 264 ЦК України позовна
давність переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку та
у разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач.

При цьому, позивач звернувся до суду із
вимогою про стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги з
відповідача за судовим наказом ще у 2013
році, що свідчить про переривання
перебігу строку позовної давності. Про
наведену обставину свідчить також і
часткове виконання відповідачем свого
обов'язку з оплати комунальних послуг у
вересні, листопаді та грудні 2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції не
вбачив підстав для поновлення строку
позовної давності, а також для його
застосування в якості підстави для
відмови у задоволенні позовних вимоги,
оскільки він не є пропущеним, з огляду
на його переривання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинне виконуватися належним чином
згідно умов договору і вимог
Цивільного кодексу.

За правилом ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За наведених обставин, оскільки
відповідачем не виконано належним
чином свого обов'язку з оплати наданих
житлово-комунальних послуг, суд першої
інстанції вважав, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у розмірі суми
боргу 3 395,56 грн., а також відповідно до
ст. 88 ЦПК України стягнув з
відповідачки на користь позивача
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Судова колегія, погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідачки на користь
позивача заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідачка є
власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 10-11), що
підтвердив в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції і представник
відповідачки, та є споживачем послуг,
що надаються власникам (мешканцям)
квартир в цьому будинку.

Позивач здійснює функції управління
експлуатацією і утримання, зокрема
будинку, в якому знаходиться квартира
відповідачки (а. с. 13-38).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою своїх обов'язків щодо
оплати житлово-комунальних послуг, у
відповідачки виникла заборгованість в
розмірі 4 896,54 грн., що підтверджується
відповідним розрахунком за період
01.02.2011 року по 28.02.2014 року (а. с. 3-8).

Позивач звернувся до суду з вимогою про
видачу судового наказу про стягнення з
відповідачки заборгованості за
житлово-комунальні послуги, який
ухвалою суду від 03.02.2014 року було
скасовано за заявою відповідачки (а. с.
9), в зв'язку з чим позивач в лютому 2012
року звернувся з вказаним позовом до
суду.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Квартирна плата та комунальні послуги
вносяться щомісяця (ст. 68 ЖК України).

Також судова колегія погоджується з
розміром стягнутої судом першої
інстанції з відповідачки на користь
позивача заборгованості за спожиті
житлово-комунальні послуги, враховуючи
надані позивачем розрахунки вказаної
заборгованості (а. с. 3-8) та те, що
позивачем рішення суду не
оскаржується.

Однак, судова колегія не погоджується з
розміром стягнутого з відповідачки на
користь позивача судового збору,
враховуючи, що позовні вимоги позивача
задоволено частково.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Позивач просив стягнути з відповідачки
заборгованість в розмірі 4 896,54 грн. (а. с.
2) та сплатив судовий збір в розмірі 243,60
грн.

Судом стягнуто з відповідачки на
користь позивача заборгованість в
розмірі 3 395,56 грн., а тому розмір
судового збору, який підлягає
стягненню з відповідачки на користь
позивача пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, складає 169
грн.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції, в частині розміру
стягнутого судового збору, підлягає
зміні.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, з яких вбачалося б, які
саме послуги надавалися апелянту, їх
обсяг, періодичність надання, строк
надання тощо, судова колегія не приймає
до уваги, оскільки ці доводи
спростовуються матеріалами справи (а.
с. 15-38, 71-245).

Разом з тим, відповідачкою відповідно
до ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано
будь-яких доказів, як суду першої
інстанції до заперечення проти позову
(а. с. 56-58), так і суду апеляційної
інстанції до апеляційної скарги та в
судовому засіданні, що позивачем не
надавалися житлово-комунальні послуги
відповідачці або надавалися
неналежної якості.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги з
приводу неукладення між
сторонами договору на надання
житлово-комунальних послуг.

Оскільки, відсутність договору, не
звільняє споживача від оплати фактично
спожитих послуг.

В судовому засіданні встановлено та не
спростовується матеріалами справи, що
відповідачка споживала послуги, які
надавалися позивачем, частково
здійснюючи за них оплату, що
підтверджується матеріалами справи (а.
с. 71-78), та враховано судом першої
інстанції при частковому задоволенні
позову. Представник відповідачки в
судовому засіданні пояснив, що від
інших осіб відповідачка
житлово-комунальні послуги не
отримувала.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 11.07.2014 року підлягає зміні,
в частині розміру стягнутого судового
збору, а з відповідачки на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 169 грн. В іншій частині
рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року
по справі за позовом Житлового
управління фірми «Ренесанс ЛТД-92» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги змінити, в
частині розміру стягнутого судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Житлового управління фірми «Ренесанс
ЛТД-92» судовий збір в розмірі 169 грн.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

А.П. Бабій