Номер провадження: 22-ц/785/7548/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Орлової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Бобрицької сільської ради
Любашівського району Одеської області
про визнання права власності за
набувальною давністю, за апеляційною
скаргою прокурора Любашівського
району Одеської області на рішення
Любашівського районного суду Одеської
області від 02 червня 2014 року,

встановила:

У квітні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив визнати за ним право власності
на силосні ями, які розташовані за
адресою - с. Бобрик Другий, Бобрицької
сільської ради Любашівського району
Одеської області.

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що
при ліквідації КСП «Промінь», в рахунок
вартості майнового паю у сумі - 19 756 грн.,
за актом прийому-передачі від 17.06.97 р.,
йому було передано дві силосні ями. З
цього часу він постійно володіє і
користується ними. В Любашівському
бюро технічної інвентаризації він
виготовив технічну документацію на
силосні ями, однак отримати
правовстановлюючі документи на це
майно він не може.

Рішенням Любашівського районного
суду Одеської області від 02.06.14 р. позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4
право приватної власності на нерухоме
майно: силосну яму наземну криту літ.
«А», площею - 514,8 кв. м., вартістю - 70 497
грн. та силосну яму наземну криту літ.
«Б», площею - 514,8 кв. м., вартістю - 118 938
грн., які розташовані по АДРЕСА_1.

Прокурор Любашівського району
Одеської області (далі - Прокурор) в
апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати.
Ухвалити нове рішення про відмову в
позові в повному обсязі. Посилається на
те, що рішення суду першої інстанції
ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Прокурор в судовому засіданні
підтримала доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_5, представник ОСОБА_4, в
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу вважав необхідним скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилався на те, що ОСОБА_4 був
членом КСП «Промінь». При ліквідації
КСП він на законних підставах отримав
майновий пай у вигляді двох силосних
ям. Підприємства, на які вказує
прокурор, були створені тільки через
чотири місяці після передачі
нерухомого майна. Право членів КСП
вільного виходу з КСП із належними їм
земельними частками та майновими
паями гарантовано ст. 14 Конституції
України, Указом Президента України
«Про невідкладні заходи щодо
прискорення реформування аграрного
сектора економіки». Суд вірно
застосував ст. 344 ЦК України, оскільки
право власності на спірне нерухоме
майно не за ким не зареєстровано, воно
фактично є безхазяйним, так як
попередній власник майна ліквідований.
Правонаступники не були і не могли
бути відомі давнісному володільцю.
Таким чином, Бобрицька сільська рада є
належним відповідачем по справі. В
судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав
доводи та вимоги, які викладені в
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу.

Бобрицька сільська рада
Любашівського району Одеської області
надала клопотання про розгляд справи
за відсутності їх представника.
Вказала, що ОСОБА_4 дійсно відкрито і
безперервно володіє силосними ямами
більше десяти років.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішень, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Перелік можливих способів
захисту міститься в ст. 16 ЦК України.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач з 1997 р.
фактично, добросовісно, відкрито,
безперервно володіє силосними ямами,
які отримав в рахунок майнового паю КСП
«Промінь», а тому в силу ст. 344 ЦК
України, вважається таким, що набув
право власності на вказані будівлі за
набувальною давністю (а. с. 36 - 36
зворотна сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися
з такими висновками суду першої
інстанції не можна, цих висновків суд
першої інстанції дійшов при
невідповідності висновків суду
обставинам, з порушенням норм
матеріального (ст. 344 ЦК України) та
процесуального (ст. ст. 10, 11, 179, 212, 213 ЦПК
України) права. Не відповідають
обставинам справи висновки суду про
можливість застосування до
правовідносин сторін ст. 344 ЦК України.
Доводи апелянта щодо порушення норм
матеріального та процесуального права,
відсутності підстав для задоволення
позову є обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

За актом прийому прийому-передачі
від 17.06.97 р. (а. с. 6) ліквідаційна комісія
КСП «Промінь» передала ОСОБА_4 в
рахунок вартості майнового паю у
розмірі - 19 756 грн. дві силосні ями. З
цього часу ОСОБА_4 володіє і
користується вказаними силосними
ямами.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Зі змісту ст. 344 ЦК України,
вбачається, що обставинами, які мають
значення для справи про набуття права
власності за набувальною давністю і
які повинен довести позивач є: - майно
може бути об'єктом набувальної
давності; - добросовісність володіння; -
відкритість володіння; - давність
володіння та його безперервність; -
відсутність інших осіб, які
претендують на це майно; - відсутність
титулу (підстави) у позивача для
володіння майном та набуття права
власності. Позивачем у справах про
набуття права власності за набувальною
давністю є володілець чужого майна,
відповідачем - є попередній власник
майна або особа, яка вважає себе
власником майна.

Виходячи із зазначеного вище,
колегія суддів вважає, що до
правовідносин сторін не може бути
застосовано ст. 344 ЦК України, оскільки:
- по-перше, майно було передано позивачу
ліквідаційною комісією за актом
прийому-передачі майна, тобто у
позивача існує титул (підстава) для
володіння та набуття права власності
на спірне майно; - по-друге,
відповідачем по справі не може бути
Бобрицька сільська рада, оскільки при
ліквідації КСП «Промінь» були
визначені його правонаступники - ВАТ
сільськогосподарська артіль «Урожай»,
ВАТ сільськогосподарська артіль
«Солтанівська», ВАТ
сільськогосподарська артіль
«Бобрицька» і ці підприємства існують
(а. с. 64 - 84). Позивач не позбавлений
можливості захистити своє право іншим
шляхом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції
вищевказаних норм матеріального та
процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з ухваленням нового рішення про повну
відмову в задоволенні позову ОСОБА_4.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
необхідно стягнути з ОСОБА_4 в дохід
держави судовий збір, який підлягає
сплаті під час подання апеляційної
скарги, у сумі - 121,80 грн., оскільки
прокурор від сплати судового збору
звільнений, а підстави для звільнення
ОСОБА_4 від сплати судового відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу прокурора
Любашівського району Одеської області
- задовольнити.

Рішення Любашівського районного
суду Одеської області від 02 червня 2014
року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Бобрицької сільської ради
Любашівського району Одеської області
про визнання права власності за
набувальною давністю - повністю
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (номер картки
фізичної особи-платника податків -
НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у
сумі - 121 (сто двадцять одна) 80 коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко