Справа № 645/4168/13-ц
Провадження №
Фрунзенський райсуд м. Харкова у
складі: головуючого судді Алфьорової
Т.М., при секретарі Савченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1, в особі свого представника
ОСОБА_5, звернувся до суду із позовом
про стягнення боргу за договором
позики, посилаючись на те, що 27 вересня
2010 року з відповідачами був укладеній
нотаріально посвідчений договір
позики, згідно якого позичені 21 000
доларів США. Відповідно до ст. ст.526, 530
ЦК України позичальник зобов'язаній
виконувати свої зобов'язання
відповідно до договору, але
відповідачі ухиляються від виконання
своїх зобов'язань і тому він вимушеній
звертатися до суду з цим позовом.
Відповідачі повернули 2800 дол. США,
неповернутою залишається сума боргу 18
200 дол. США. Відповідно до ст. ст. 536,1048 ЦК
України за користування чужими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Договором не встановленій
розмір процентів і тому проценти
стягуються на рівні облікової ставки
НБ України за період з 27.09.2010р. по 18.04.2013
року і їх загальна сума складає 3637 дол.
США. Відповідно до ст. 625 ЦК України,
просить стягнути 3% річних за період з
03.07.2011р. по 18.04.2013р. , що складає 528 дол.
США., а загальна сума заборгованості
буде складати 22 365 дол. США. Крім цього,
сторони домовилися згідно п.7 договору
позики, що за прострочення сплатити
кредиту відповідачі сплачують
неустойку ( пеню) в розмірі 1500 грн. за
кожен день прострочення. Відповідачі
прострочили виконання своїх
зобов'язань з 03.07.11р. тобто 655 днів і сума
пені буде складати - 982,500 грн. 23.08.2012
року кожному з відповідачів була
направлена вимога про виконання
обов'язків за договором позики, але
вимога не виконана. Просять стягнути
суму заборгованості, еквіваленту 22 365
дол. США за курсом Національного банку
України на день ухвалення рішення у
справі. Крім цього, просять стягнути
витрати по сплати судового збору у
У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 -ОСОБА_6, що діяла на підставі
довіреності, підтримала позовні вимоги
у повному обсязі і просить стягнути з
відповідачів солідарно 22 365 дол. США, що
за офіційним курсом НБУ станом на
13.10.14р. буде складати 289690,35 грн., яка
складається із суми боргу 235 742,45 грн.,
процентів річних 6838,27 грн., що
єквівалентно 528 дол.США, а також пеню.
Крім цього, представник уточнив
позовні вимоги і просить стягнути
солідарно суму заборгованності з
відповідачів, крім ОСОБА_7, яка померла.
Відповідачі ОСОБА_2 ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися,
про день і час слухання справи
сповіщалися належним чином. В
матеріалах справи є заяви ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про слухання справи за їх
У зв'язку з тим, що справа
розглядається тривалий час, усі
сторони сповіщені належним чином, тому
суд вважає можливим розглядати справу
Відповідач ОСОБА_2 надала заяву
про відкладення слухання справи із -за
відсутності її представника, але нею не
було надано будь яких документів, які б
свідчили, що вона уклала угоду на
представлення її інтересів. У зв'язку з
тим, що ОСОБА_2 вже двічі не з'явилися в
судове засідання, хоча своєчасно
сповіщена про день і час слухання
справи, про що свідчать повідомлення,
тому суд вважає, що вона не з'явилися
без поважних причин і розглядає справу
Будучи раніше допитаною в
судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2
позов не визнала, посилаючись на те, що
дійсно з ОСОБА_1 27.09.2010року був
укладений нотаріально посвідчений
договір позики, але була отримана сума
дол. США. і вони погодилися. Борг брався
на 33 місяці. Договір уважно не читала, і
тільки вникла в його умови в 2012р., коли
прийшла претензія від ОСОБА_1 про
повернення боргу і вона звернулися до
юриста. При укладенні договору їм було
сказано, що віддавати гроші треба тоді
коли вони у них будуть, тому на пункт
договору про пеню не звернула уваги.
14.09.2012р. в присутності свідків, із яких
двоє юристів вона повернула борг
представнику позивача ОСОБА_5 у розмірі
розписку, хоча раніше таки розписки
давав. Він послався на те, що не була
віддана вся сума, а також на те, що не
було брата. Потім звідкись підійшли ще
три людини, які стояли мовчка. Був
складений акт про передачу грошей,
пізніше звернулися до органів міліції.
Крім цього, договір позики її мати
ОСОБА_7 фактично не підписувала із - за
стану здоров'я. Позивач не мав право
укладати договір в іноземній валюті,
так як не має дозвільного документа,
яким є ліцензія, на здійснення платежів
Суд, вислухавши,
представника позивача та дослідивши
письмові докази у їх сукупності,
вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
Судом встановлені
факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.3 ЦПК України та
ч.1 ст. 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 11 ЦК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених позовних
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Судовим розглядом встановлено, що
27.09.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено договір
позики, який був посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 та
зареєстрований в реєстрі № 3056.
Відповідно до умов договору (п.1),
позикодавець передав у власність
позичальникам, а позичальники
солідарно прийняли у власність валютні
США, які зобов'язалися повернути у
порядку та в строки, передбачені цим
договором, до 27.06.2013 року.
У відповідності до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошті, а позичальник
зобов'язується повернути так ж суму
грошових коштів( суму позики). Договір
позики є укладеним з моменту передання
Договір позики є реальним, тобто
укладеним із моменту передавання
грошей або інших речей, визначених
Стаття 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України -
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Згідно до ч. 1 ст. 626 та ч.1 ст. 627 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
Згідно зі ст. 526 ЦК України -
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
ОСОБА_1 взяти на себе зобов'язання про
надання коштів виконав, надав
позичальникам оговорену в договорі
позики суму боргу, про що відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні не
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Відповідачі частково виконали взяти
зобов'язання - повернувши в рахунок
боргу 2800 дол. США.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
П.2 договору позики сторони домовилися
на достроково витребування всієї
неповернутої суми позики при
простроченні відповідачами будь якого
з поточних повернень більш ніж на п'ять
днів, що не протиречить вимогам ЦК
Так, відповідно до ст. 1050 ЦК України,
якщо договором позики встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини, позикодавець подавець має
право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася та сплати процентів.
Відповідно до ст. 614 ЦК
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо
вона доведе, що вжила всіх залежних від
неї заходів щодо належного виконання
Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
Доказів того, що відповідачі
в повному обсязі повернули борг
позивачу, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
У зв'язку з порушенням відповідачами
взятих зобов'язань, позивачем у зв'язку
з порушенням зобов'язань на адресу
кожного із відповідачів 22.09.12р.
направлено повідомлення про
дострокове повернення суму боргу, а
також сплату процентів і штрафу, яке
відповідачами отримано.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК
Позивачем наданий розрахунок 3%
річних від простроченої суми, що
складає 6 839,12 грн. (еквівалент 528 дол.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір встановлюється на
рівні облікової ставки НБУ.
матеріалах справи укладений між
сторонами договір позики не містить
положень про його безпроцентний
характер, а закон у цьому випадку не
забороняє нарахування процентів, то
відповідно до наведеної норми
матеріального права ОСОБА_1 має право
на отримання від відповідачів
процентів від отриманої суми позики на
рівні облікової ставки НБУ, які
виплачуються щомісяця до дня
При цьому, суд вважає вірним
розрахунок позивача щодо процентів на
рівні облікової ставки НБУ, яка складає
Таким чином, суд вважає необхідним
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованості у розмірі 22 365 дол. США,
що еквівалентно 289691,20грн., яка
складається із заборгованості за
договором позики - 235 742,45 грн., що
за період користування на рівні
облікової ставки Національного банку
дол. США та 3 % річних від простроченої
суми - 6 839,12 грн., що еквівалентно 528 дол.
США. ( курс долара США за офіційним
курсом НБУ станом на 13.10.14р. складає 1
Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні оскаржувала розмір позики,
вказує про те, що в борг було взято лише
відповідача є неспроможніми, оскільки
матеріали справи свідчать, що між
відповідачами та ОСОБА_1 мав місце факт
що підтверджено, як договором позики,
де вказаний графік погашення помісячно
на вказану суму, який підписаний
відповідачами, так і заявою
відповідача ОСОБА_2 від 03.09.2012 р. (арк.
с.35), адресованою на ім'я ОСОБА_1, де вона
визнає, що залишилася сума борг у
розмірі 18 200 дол. США, так як раніше була
повернута сума боргу 2800 дол. США, що
сторони не оскаржують.
Відповідно до ч. 1 статті 548
ЦК України, виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
законом або договором.
Згідно до ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися зокрема неустойкою.
Пунктом 7 договору позики
сторони домовилися, що за прострочення
своїх зобов'язань позичальники повинні
сплатити на користь позикодавця штраф
(пеню) в розмірі 1500 грн. за кожен день
Положення цього пункту
відповідає ч. 1 ст. 549 ЦК України,
відповідно до якої, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
При цьому, сторони, які
вільні в укладанні договору,
передбачили умови в частині визначення
стягнення за прострочення виконання
зобов'язання (стягнення штрафу (пені) в
твердій грошовій сумі, що не
передбачено законом, але не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства, сторони самі визначили
розмір грошових стягнень за
прострочення виконання зобов'язання, і
вправі забезпечувати свої зобов'язання
Відповідно до ст. 550 ЦК
України, право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням
боржником зобов'язання.
Якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
Позивачем нарахована неустойка
в сумі 982 500 грн. 90 коп., проте відповідно
до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

При вирішенні питання про стягнення
передбаченої договором позики пені,
суд у світлі визначеного у ст. 8
Конституції України принципу
верховенства права, окрім наведених
норм права про обов'язковість
виконання зобов'язань зважає на те, що
відповідно до ст. 3 ЦК України в
результаті судового захисту
цивільного права та інтересу норми
цивільного законодавства повинні
застосовуватися справедливо,
добросовісно та розумно.

Згідно наданих матеріалів
вбачається, що загальна сума позики,
яку отримали відповідачі 21 000 доларів
США.

На час пред'явлення позову
заборгованість становить 18200 доларам
США, що еквівалентно 235 742,45 грн., а тому
суд вважає можливим зменшити суму пені
до вказаної суми заборгованості.

Відповідачка ОСОБА_2 посилалася на
те, що нею погашена заборгованість у
розмірі 10200 дол. США - 14.09.2012 року.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10
поясняли в судовому засіданні, що 14.09.2012
року ОСОБА_2 запропонувала бути
присутніми при передачі боргу. На місці
зустрічі молодому чоловіку були
передані гроші десь 10200 дол. США. Купюри
були вже складені, тому при них не
перераховувалися вони. Потім молодому
чоловіку запропонували написати
розписку про отримання грошей, але він
відмовся, сказав, що він тільки
представник і коли буде віддана вся
сума і приїде брат, тоді він напише
розписку. Був складений акт про
передачу грошей, який він не підписав.
Розмова була у підвищеному тоні. Крім
цього, до місця зустрічі підходили три
невідомих чоловіка, що вони казали вони
не пам'ятають. Людина, якій віддали
гроші також говорила, що якщо не
віддадуть гроші, то заберуть квартиру.
Гроші зі слів ОСОБА_9 передав
представник позивача, зі слів ОСОБА_10 -
ОСОБА_2

03.09.2012 року ОСОБА_2 направляла на
адресу ОСОБА_1 лист, де пропонувала у
зв'язку з відсутністю грошей, погасити
позику наступним чином: 11700 дол. США до
березня 2013 року, а 6500 дол. США - в червні
2013 року, на що 14.09.2012 року, всі
відповідачі отримали відповідь ОСОБА_1
про відмову в задоволенні вказаної
пропозиції ( арк. с. 51).

У зв'язку з чим, ствердження
відповідача стосовно того, що вона
14.09.2012 року передала представнику
позивача гроші у розмірі 10200 дол. США
підвергаються сумніву. Доказів
стосовного того, що нею були ці гроші
зайняті, а потім передані не було
надано.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що відповідачами не було
надано переконливих доказів на
підтвердження стверджень про
повернення боргу в повному обсязі.

У добровільному порядку та в повному
обсязі обов'язок щодо повернення
грошових коштів ОСОБА_2 ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не виконали.

23.08.2012 року представник позивача
направив письмову вимогу по виконанню
зобов'язань за договором позики в
натурі кожному з відповідачів, на яку
останні належним чином не
відреагували, тому позивач вимушений
звератися до суду з цим позовом нест і
додаткові витрати. У порядку ст.88 ЦПК
України необхідно стягнути на користь
позивача витрати пов'язані зі сплатою
ним при пред'явленні позову судового
збору у розмірі 3441 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 10-11, 60,88 ,209,212 ,214- 215, 217
ЦПК України та

ст.ст.11, 16, 530, 546,548, 549, 551, 610, 611, 625, 1046
-1047,1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Харкова ( ІН
НОМЕР_1), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця
м. Харкова ( ІН НОМЕР_2) та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Пружани,
Брестської області( ІН НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_1 ( ІН НОМЕР_4)
заборгованість за договором позики у
розмірі 235 742,45 грн.(двісті тридцять
п'ять тисяч сімсот сорок дві грн. сорок
п'ять коп.), що еквівалентно 18200 доларам
США; проценти за період користування на
рівні облікової ставки Національного
банку України у розмірі 47109,63 грн.( сорок
сім тисяч сто дев'ять грн. шістдесят три
коп..), що еквівалентно 3637 дол. США; 3 %
річних від простроченої суми - 6 839,12 грн.
(шість тисяч вісімсот тридцять дев'ять
грн. дванадцять коп.), що еквівалентно 528
дол. США; неустойку ( пеню) у розмірі 235
742,45 грн.( двісті тридцять п'ять тисяч
сімсот сорок дві грн. сорок п'ять коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Харкова ( ІН НОМЕР_1), ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Харкова ( ІН
НОМЕР_2) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м. Пружани, Брестської
області( ІН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (
ІН НОМЕР_4) судовий збір з кожного по 1147
грн.( тисяча сто сорок сім грн.).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя