Справа №474/432/14-ц 06.08.2014 06.08.2014 06.08.2014
Провадження №22ц/784/2158/14
Головуючий в першій інстанції Сорочан
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Шаманської Н.О., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Орельській Н.М.,

за участю позивача
ОСОБА_3,

представника позивача
ОСОБА_4,

представника відповідача 2
Коленди І.В.,

представника відповідача 1 та третьої
особи Дибовського Д.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Врадіївського районного
суду Миколаївської області від 11
червня 2014 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

Державного агентства лісових ресурсів
України,

Державного підприємства «Врадіївське
лісове господарство»

(далі - лісове господарство),

третя особа - Миколаївське обласне
управління лісового та мисливського
господарства Державного агентства
лісових ресурсів України

про поновлення на роботі та скасування
наказів,

ВСТАНОВИЛА:

16 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який в подальшому
уточнив, до лісового господарства про
поновлення на роботі та скасування
наказів.

Позивач зазначав, що на підставі наказу
№ 47-ок від 04 листопада 1987 року він
приступив до виконання обов'язків
директора Врадіївської
гідролісомеліоративної станції. 04
жовтня 2010 року між ним та відповідачем
було укладено черговий строковий
договір, згідно якого він зайняв посаду
директора лісового господарства
строком до 03 жовтня 2015 року. Наказом №
184-к від 21 березня 2014 з ним було
припинено трудовий договір та
звільнено з займаної посади на
підставі п. 7 ст. 36 КЗпП України, в
зв'язку з набранням законної сили
вироком суду, яке виключає можливість
продовження роботи на займаній посаді.
Іншим наказом під тим же номером від
того ж числа, який надійшов до лісового
господарства 28 березня 2014 року, з
аналогічним змістом його звільнення,
що відповідає попередньому, але
доповнений рукописною приміткою про
звільнення за п. 7-1 ст. 36 КЗпП України.
Проте, в трудову книжку внесена запис
про його звільнення за п. 7 ст. 36 КЗпП
України. Тобто підстави звільнення
були змінені, але попередній наказ не
був скасований та до нього не вносилися
зміни. Крім того, його звільнення
відбулося під час знаходження у
відпустці і одночасно на лікарняному, а
також відповідач не ознайомив його з
наказом про звільнення з роботи.

Посилаючись на порушення відповідачем
вимог трудового законодавства просив
позов задовольнити.

Рішенням Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 11 червня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3 про
поновлення на роботі відмовлено.
Зобов'язано Державне агентство лісових
ресурсів України привести у
відповідність наказ № 184-к від 21
березня 2014 року «Про припинення
трудового договору та звільнення з
посади директора державного
підприємства Врадіївське лісове
господарство» ОСОБА_3 та змінити
формулювання причин звільнення на п.7-1
КЗпП України - набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції». Зобов'язано Державне
підприємство «Врадіївське лісове
господарство» внести зміни у трудову
книжку ОСОБА_3 щодо формулювання причин
звільнення, зазначив «запис за № 9 є
недійсним, звільнений за п. 7-1 КЗпП
України - набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким поновити його на
роботі на посаді директора лісового
господарства. На думку апелянта,
рішення суду є незаконним,
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та висновки суду
не відповідають дійсним обставинам
справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача, його представника,
представника відповідача лісового
господарства та представника
Державного агентства лісових ресурсів
України і третьої особи в одній особі,
дослідивши надані докази та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Так, абзацом 2 частини 2 ст. 22 Закону
України «Про засади запобігання та
протидії корупції» (далі - Закон)
передбачено, що особи яких притягнуто
до кримінальної або адміністративної
відповідальності за корупційні
правопорушення, пов'язані з порушенням
обмежень, передбачених цим Законом,
підлягають звільненню з роботи у
триденний строк з дня отримання
органами державної влади, органом
місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного судового рішення,
яке набрало законної сили, якщо інше не
передбачене законом.

Відповідно до п. 7-1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно постанови Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 07 червня 2013 року ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 172-4 ч. 2 КУпАП за
те, що він будучи директором ДП
«Врадіївське лісове господарство», а
саме, особою органу державної влади, у
зв'язку з чим відноситься до суб'єктів
відповідальності за корупційні
правопорушення відповідно до пп. «ж» п.
1 ч. 1 ст. 4 Закону, є співзасновником
приватного підприємства «ДМПЛ», мав на
меті отримання прибутку та входив до
складу його органів управління.

Постановою апеляційного суду
Миколаївської області від 23 липня 2013
року зазначена постанова суду залишена
без змін та 24 липня 2013 року набрала
законної сили (а.с. 74-75).

19 березня 2014 року заступник прокурора
Миколаївської області звернувся до
Миколаївського обласного управління
лісового та мисливського господарства
з поданням про усунення порушень
Закону та вирішення питання про
звільнення позивача (а.с. 46).

Відмовляючи у задоволенні позову про
поновлення на роботі, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_3 вчинив
корупційне правопорушення передбачене
ст. 172-4 ч. 2 КУпАП та постанова
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 07 червня 2013
року набрала законної сили.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що його звільнення з роботи під час
знаходження у плановій відпустці та
знаходженні на лікарняному проведено з
порушенням не заслуговують на увагу,
так як позивача звільнено із займаної
посади не з підстав порушення трудової
дисципліни з ініціативи власника, а з
підстав визначених в спеціальному
законі - статтею 22 Закону.

При цьому, є обґрунтованими посилання в
апеляційній скарзі на п. 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9
від 06 листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів» (далі
- постанова Пленуму ВСУ).

Так, згідно п. 18 постанови Пленуму ВСУ
якщо обставинам, які стали підставою
звільнення, в наказі (розпорядженні)
дана неправильна юридична
кваліфікація, суд може змінити
формулювання причин звільнення і
привести його у відповідність з чинним
законодавством про працю.

Матеріалами справи підтверджується, що
наказом Державного агентства лісових
ресурсів України № 184-к від 21 березня 2014
року припинено трудовий договір з
ОСОБА_3 та звільнено його з посади
директора ДП «Врадіївське лісове
господарство» з 21 березня 2014 року за п. 7
ст. 36 КЗпП України у зв'язку з набранням
законної сили вироком суду, яке
виключає можливість продовження
роботи на займаній посаді через
притягнення його до адміністративної
відповідальності відповідно абзацу
другого частини другої статті 22 Закону
України від 07 квітня 2011 року № 3206-VІ
«Про засади запобігання і протидії
корупції» згідно постанови
Первомайського міськрайонного суду
від 07 червня 2013 року залишеної без змін
постановою апеляційного суду
Миколаївської області від 23 липня 2013
року (а.с. 19).

Проте, змістом п. 7 ст. 36 КЗпП України
передбачено припинення трудового
договору в зв'язку з набранням законної
сили вироку суду, яким працівника
засуджено до позбавлення волі або до
іншого покарання, яке виключає
можливість продовження даної роботи.

Матеріали справи не містять доказів
притягнення позивача до кримінальної
відповідальності з ухваленням,
відносно нього, обвинувального вироку,
а тому цей наказ є незаконним та
підлягає скасуванню.

Але, в цей же день за тим же номером
Державним агентством лісових ресурсів
України було видано ще один наказ за
яким припинено трудовий договір з
ОСОБА_3 та звільнено його з посади
директора ДП «Врадіївське лісове
господарство» з 21 березня 2014 року за п.
7-1 ст. 36 КЗпП України також з
зазначенням набрання законної сили
вироком суду, яке виключає можливість
продовження роботи на займаній посаді
через притягнення його до
адміністративної відповідальності
відповідно абзацу другого частини
другої статті 22 Закону України від 07
квітня 2011 року № 3206-VІ «Про засади
запобігання і протидії корупції»
згідно постанови Первомайського
міськрайонного суду від 07 червня 2013
року залишеної без змін постановою
апеляційного суду Миколаївської
області від 23 липня 2013 року (а.с. 20).

Зі змісту п. 7-1 ст. 36 КЗпП України
вбачається, що підставою припинення
трудового договору є набрання законної
сили судового рішення, відповідно до
якого працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення.

Таким чином, в зазначеному наказі
обставинам, які стали підставою
звільнення, дана неправильна юридична
кваліфікація, а тому, колегія судів
вважає, що необхідно змінити
формулювання причин звільнення і
привести наказ Державного агентства
лісових ресурсів України № 184-к від 21
березня 2014 року за яким ОСОБА_3
звільнено за п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, у
відповідність з чинним законодавством
про працю.

Посилання в апеляційній скарзі на
положення ст. 303 КУпАП якою передбачено,
що не підлягає виконанню постанова про
накладання адміністративного
стягнення якщо її не було звернуто до
виконання протягом трьох місяців з дня
її винесення, не заслуговують на увагу,
так як цими обставинами позивач не
обґрунтовував свої вимоги та вони не
були предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Отже, суд на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що
звільнення ОСОБА_3 з роботи відбулося з
дотриманням вимог трудового
законодавства та на підставі норм, що
містять обов'язковість звільнення
особи, яка скоїла корупційне
правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія судів
вважає, що рішення суду в частині
зобов'язання Державного агентства
лісових ресурсів України про
приведення наказу про звільнення
позивача у відповідність з діючим
законодавством та зобов'язання про
внесення змін формулювання причин
звільнення підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення. Рішення суду про поновлення на
роботі та зобов'язання відповідача
внести зміни у трудову книжку щодо
формулювання причин звільнення є
законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 11 червня 2014
року в частині приведення наказу про
звільнення у відповідність скасувати.

Визнати незаконним та скасувати наказ
Державного агентства лісових ресурсів
України № 184-к від 21 березня 2014 року,
яким припинено трудовий договір з
ОСОБА_3 та звільнено його з посади
директора ДП «Врадіївське лісове
господарство» з 21 березня 2014 року за п. 7
ст. 36 КЗпП України.

Змінити формулювання звільнення
ОСОБА_3 в наказі № 184-к від 21 березня 2014
року Державного агентства лісових
ресурсів України, виклавши його в
наступній редакції: ОСОБА_3, директора
Державного підприємства «Врадіївське
лісове господарство» звільнити з
роботи з 21 березня 2014 року за п. 7-1 ст. 36
КЗпП України в зв'язку з набранням
законної сили постанови суду про його
притягнення до відповідальності за
корупційне правопорушення, відповідно
до ст. 22 Закону України «Про засади
запобігання і корупції».

В іншій частині зазначене рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді