Справа № 2-481/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2014 року
Тернівський районний суд м.
Кривого Рогу

у складі: головуючого,
судді Мельник
Ю.П.

за участю:
секретаря
Паращенко В.Д.

представника
позивачів
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача ПАТ
«ПівнГЗК»
Доценко Т.Ю.

третьої
особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі справу за
позовною заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
ОСОБА_2, Криворізької міської Ради в
особі відділу приватизації Управління
житлового-комунального господарства
Криворізького міського виконавчого
комітету та Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат»,
треті особи: ОСОБА_5 та Виконком
Тернівської районної ради у місті
Кривому Розі в особі відділу опіки та
піклування про визнання розпорядження
про приватизацію і свідоцтва про права
власності у зв'язку з приватизацією
житла не дійсним, про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 про зняття з реєстрації та
виселення без надання іншого жилого
приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2006 року ОСОБА_6 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та Органу
приватизації в особі Управління
комунального господарства
Криворізького місткового виконавчого
комітету, третя особа: Комунальне
підприємство «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації» про
визнання розпорядження про
приватизацію і свідоцтва про права
власності в зв'язку з приватизацією
житла недійсним.

14.11.2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду
звернулися з уточненою позовною заявою
до ОСОБА_2, Криворізької міської Ради в
особі відділу приватизації Управління
житлового-комунального господарства
Криворізького міського виконавчого
комітету та Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» де
треті особи: ОСОБА_5 та Виконком
Тернівської районної ради у місті
Кривому Розі в особі відділу опіки та
піклування про визнання розпорядження
про приватизацію і свідоцтва про права
власності у зв'язку з приватизацією
житла не дійсним та про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням - (т.3
а.с.73-76).

В обґрунтування позову вказала, що
після реєстрації 18.01.1992 року шлюбу с
ОСОБА_5 мешкала та була зареєстрована
за адресою АДРЕСА_1. Наймачем була
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї та ОСОБА_5
народилася донька - ОСОБА_7, яка також
була зареєстрованою в спірній
квартирі. Восени 1992 року відповідач
ОСОБА_2 виписалася з квартири на
постійне місце проживання в м.
Користень. Її чоловік - ОСОБА_5 - чоловік
позивача, також знявся з реєстрації у
зв'язку з виїздом до Якутії. В спірній
квартирі залишилися зареєстрованими
вона та донька, що підтверджується
довідкою «Нова-Ком» від13.06.2005 року. В
липні 2005 року приїхала ОСОБА_2 і стала
вимагати, щоб вона з донькою звільнила
житло, так як вона буде квартиру
продавати. З довідки ЖКГ-22 від 10.06.2005
року вона дізналася, що квартира без її
згоди та участі приватизована і видано
свідоцтво про право власності за № 388 -4
від 12.12.1995 року. Також вона дізналася,
що без її відома в квартирі знову
зареєстрована ОСОБА_2 з 05.12.1995 року. В
зв'язку з чим змушена звернутися до
суду про визнання розпорядження про
приватизацію і свідоцтва про право
власності в зв'язку з приватизацією
житла № 338-4 від 12.12.1995 року на квартиру
АДРЕСА_1 не дійсними та про визнання
особи ОСОБА_2 такою, що втратила право
на користування цим житловим
приміщенням.

11.12.2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_5, КЖП - 22 та відділ
громадянства, міграції і реєстрації
фізичних осіб Тернівського РВ КМУ
України про виселення і зняття з
реєстрації ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7.

14.11.2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
уточненим зустрічним позовом до ОСОБА_6
та ОСОБА_7 - (т.3 а.с.78-79).

В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що вона була наймачем квартири АДРЕСА_1.
У січні 1992 року її син - ОСОБА_9
зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, який було
розірвано 22.08.2005 року. 24.02.1992 року вона
звернулася до начальника ЖЭК ПівнГЗК
із заявою про прописку по договору
піднайму ОСОБА_6, про що зі згоди
піднаймача був складений договір
піднайму, в якому зазначено, що договір
діє до 10.01.1996 року, а також , що вона
зобов'язується звільнити спірну
квартиру на першу вимогу, в чому ОСОБА_6
власноручно розписалася. 12.12.1995 року
вона - ОСОБА_2 приватизувала спірну
квартиру , про що отримала право
власності. Приймаючи до уваги, що строк
договору піднайму спірної квартири
ОСОБА_6 сплив 10.01.1996 року, просить зняти
з реєстрації по квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_6 разом з донькою ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та висилити їх без надання
іншого жилого приміщення.

Позивачі по основному позову ОСОБА_6
та ОСОБА_7, яка на момент розгляду
справи є повнолітньою в особі їх
представника ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, проти зустрічного
позову заперечували, так як договору
піднайму ОСОБА_6 не укладала та не
підписувала, підпис під вказаним
договором піднайму виконано не нею,
ніякої заяви про дачу згоди на
тимчасову прописку в 1992 році не
надавала, вважають їх прописку
постійною як членів сім'ї наймача.

Крім того, 14.01.1993 року відповідач
ОСОБА_2 виписалась із спірної квартири
у зв'язку з виїздом на інше постійне
місце проживання до АДРЕСА_2 де
проживала і була прописана протягом 2-х
років, а тому втратила право на
проживання в спірній квартирі.

Відповідач по основному позову
ОСОБА_2 в судовому засіданні проти
основного позову заперечує, позов
вважає необґрунтованим, так як ОСОБА_6
була зареєстрована в спірній квартирі
тимчасово на підставі договору
піднайму строк якого сплив 10.01.1996 року,
за умови, що вона звільнить житло за
першою вимогою, а тому підлягає
виселенню ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7
без надання іншого жилого приміщення
та зняття з реєстрації по спірній
квартирі.

Відповідач по основному позову
Криворізька міська Рада в особі
відділу приватизації Управління
житлового-комунального господарства
Криворізького міського виконавчого
комітету про час та місце розгляду
справи повідомлено належним чином,
звернулось до суду с заявою про розгляд
справи без участі їх представника і
прийнять рішення відповідно до
закону.(т.3 а.с.97).

Представник відповідача по
основному позову Публічного
акціонерного товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат»
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
основного позову заперечує та вважає
його не обґрунтованим.

Третя особа по основному позову
Виконком Тернівської районної ради у
місті Кривому Розі в особі відділу
опіки та піклування проти основного
позову не заперечує та вважає його
обґрунтованим та таким, який підлягає
задоволенню - (т.3 а.с.87).

Третя особа по основному позову -
ОСОБА_5 проти основного позову
заперечує та вважає його не
обґрунтованим а зустрічній позов
вважає обґрунтованим і не заперечує
проти його задоволення.

Вислухавши сторони та їх
представників, третіх осіб та їх
представників, дослідивши письмові
докази суд вважає, що основний позов
підлягає частковому задоволенню, в
зустрічному позові необхідно
відмовити в повному обсязі з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 65-1 ЖК України наймачі жилих
приміщень у будинках державного чи
громадського житлового фонду можуть за
згодою всіх повнолітніх членів сім'ї,
які проживають разом з ними, придбати
займані ними приміщення у власність на
підставах, передбачених чинним
законодавством. Пунктом 2 ст.8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» від 19.06.1992 року
передбачено, що передача займаних
квартир здійснюється у спільну сумісну
або часткову власність за письмовою
згодою всіх повнолітніх членів сім'ї,
які постійно мешкають у даній квартирі,
в тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири.

З пояснень сторін та досліджених у
судовому засіданні матеріалів справи,
слідує, що 18.01.1992 року ОСОБА_6 уклала
шлюб з ОСОБА_5 (т.1 а.с.10), який був
прописаний та проживав у спірній
квартирі, тобто був наймачем спірної
квартири. Основним наймачем спірної
квартири була на той час відповідач
ОСОБА_2.(т. 1 а.с.88,227).

На той час спірна квартира належала
державному житловому фонду і
знаходилась у повному господарському
віданні Північного державного гірничо-
збагачувального комбінату,
правонаступником якого на теперішній
час є Публічне акціонерне товариство
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат».

24.02.1992 року ОСОБА_6 була зареєстрована в
спірній квартирі як член сім'ї - як
дружина наймача квартири ОСОБА_5 та
невістка відповідача ОСОБА_2, (т.1 а.с.
61,т.2 а.с.81-82).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_6 та ОСОБА_5
народилася донька ОСОБА_10

Згідно картки прописки ОСОБА_6 (т.1 а.с.
88-91), в ній зазначені відомості про
місце проживання ОСОБА_6 за адресою
АДРЕСА_1, а також внесено відомості про
неповнолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та
відомості про відповідача ОСОБА_2, яка
зазначена як «без проп. проп. г.
Коростень» та в по квартирній картці
теж відображено запис про неповнолітню
ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 88,90)

Відповідно до ст. 65 ЖК України на
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей письмової згоди всіх повнолітніх
членів сім'ї, які проживають з наймачем
не потрібно.

08.12.1995 року відповідач по основному
позову - ОСОБА_2 звернулася до органу
приватизації житлово-комунального
органу ВАТ «ПівнГЗК» с заявою про
приватизацію житла, до якої додала
довідку про склад сім'ї в якій ОСОБА_6
зазначена як прописана згідно договору
піднайму (т.1 а.с.224, 225).

12.12.1995 року ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1
приватизувала, факт приватизації
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно (т.1 а.с.196).

З тієї ж по квартирної картки
вбачається, що 30.11.1995 року чоловік
позивача ОСОБА_5 виписався із спірної
квартири у зв'язку з виїздом до Якутії -
(т.1 а.с.90).

Таким чином, станом на 01.12.1995 року в
спірній квартирі залишились проживати
і були прописані позивачка ОСОБА_6 та її
донька ОСОБА_7

Також, з дослідженої по квартирної
картки вбачається, що ОСОБА_2, прописана
у спірній квартирі 05.12.1995 року, тобто
тоді, коли в спірній квартирі проживали
виключно ОСОБА_6 та її донька ОСОБА_7 -
(т.1 а.с.90).

Із досліджених в судовому засіданні
документів, наданих відповідачем
ОСОБА_2 до органів приватизації,
вбачається, що ОСОБА_2 через три дні
після прописки в спірній квартирі, а
саме 08.12.1995 року звернулась до органу
приватизації житлово-комунального
господарства Північного державного
гірничо-збагачувального комбінату з
заявою про приватизацію житла (т. 1 а.с.
224).

До заяви ОСОБА_2 долучила договір
піднайму від 24.02.1992 року - (т. 1 а.с. 245).

Згідно висновку експерта від 28.03.2007
року №58/04-132 підпис від імені ОСОБА_6,
розташований в графі «Піднаймач»
договору піднайма житлового
приміщення від 24.02.1992 року, виконаний не
ОСОБА_6, а другою особою (т. 1 а.с. 128-140 ).

На підставі зазначених документів, які
містять неправдиві відомості та
суперечать фактичним даним про осіб, їх
правову підставу зареєстрування та
проживання за вказаною адресою,
Північним державним
гірничо-збагачувальним комбінатом
через чотири дні після подачі заяви та
документів на приватизацію, 12.12.1995 року
було винесено розпорядження №338 на
підставі якого в той же день
відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво
про право власності №338-4 від 12.12.1995 року
на квартиру АДРЕСА_1 - (т.1 а.с.196,197).

Згідно п.21 Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадянам, затвердженого наказом
Державного комітету України по
житлово- комунальному господарству від
15.09.1992 року №56 «у довідці вказуються
члени сім'ї наймача, які прописані та
мешкають разом з ним, а також тимчасово
відсутні особи, за якими зберігається
право на житло. У довідці вказуються
новонароджені, і на них розраховується
норма площі, що передається
безкоштовно, незалежно від строку їх
народження та введення в дію Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду".

Пунктом 2 статті 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19.06.1992 року передбачено, що
передача займаних квартир
здійснюється у спільну сумісну
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають у даній квартирі, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири..

Приватизація може бути визнаною
недійсною у випадках, коли вона не
відповідає вимогам закону, ущемляє
права неповнолітніх дітей,
недієздатних, здійснена громадянами,
не здатними розуміти значення своїх
дій, внаслідок помилки, обману,
насильства тощо.

Таким чином, розпорядження про
приватизацію Північного державного
гірничо- збагачувального комбінату №338
від 12.12.1995 року та свідоцтво про право
власності за №338-4 від 12.12.1995 року на
квартиру АДРЕСА_1 видано ОСОБА_2 з
порушенням вимог ст.. 65, ст.,65-1 ЖК
України, ст..8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», п.21 Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадянам, затвердженого наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15.09.1992 року №56, тому приватизація
здійснена ОСОБА_2 є недійсною, оскільки
вона не відповідає вимогам закону,
ущемляє права ОСОБА_6 та права
неповнолітньої ( на той час) ОСОБА_7 на
частку у власності на квартиру, а також
вчинена з використанням документів,
які не мають юридичної сили.

Згідно ст. 71 ЖК України передбачені
умови за яких за тимчасово відсутніми
громадянами зберігається житло.
Оскільки умови, як за тимчасово
відсутньою передбачені зазначеною
статтею ЖК, а ОСОБА_2 проживала в м.
Коростень тимчасово то за відповідачем
ОСОБА_2 зберігається право на житло, а
саме у квартирі АДРЕСА_1, про що
свідчить її повернення та проживання в
м.Кривому Розі на цей час.

Таким чином договір піднайму жилого
приміщення від 24.02.1992 року, згідно якого
ОСОБА_6 тимчасово зареєстрована у
спірній квартирі до 10.1.1996 року (т.1а.с.245)
є недійсним, так як нею взагалі не
укладався, а тому суд вважає, що ОСОБА_6
була зареєстрована як член сім'ї
наймача постійно і відповідно до ст. 65-1
ЖК України, Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19.06.1992 року, приватизація
спірної квартири повинна була
здійснюватися за її письмовою згодою і
за її участю та участі дочки ОСОБА_7 в
приватизації.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд
вважає, що приватизацію спірної
квартири було здійснено з порушенням
закону, шляхом обману, а тому
розпорядження про приватизацію № 338-4
від 12.12.1995 року видане Північним
державним гірничо-збагачувальним
комбінатом та свідоцтво про право
власності № 388-4 від 12.12.1995 року видане
Північним державним
гірничо-збагачувальний комбінатом на
квартиру АДРЕСА_1 ім'я ОСОБА_11 повинні
бути визнаними недійсними.

Суд також вважає необхідним на
підставі ст.88 ЦПК України стягнути с
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 8,50 грн.
судового збору.

На підставі Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19.06.1992 року, ст.61-1 ЖК України,
керуючись ст.10,27,60, 88, 209 ч.3, 213-214, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_2,
Криворізької міської Ради в особі
відділу приватизації Управління
житлового-комунального господарства
Криворізького міського виконавчого
комітету та Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат»,
треті особи: ОСОБА_5 та Виконком
Тернівської районної ради у місті
Кривому Розі в особі відділу опіки та
піклування про визнання розпорядження
про приватизацію і свідоцтва про права
власності у зв'язку з приватизацією
житла не дійсним, про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням -
задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження про
приватизацію № 338-4 від 12.12.1995 року
видане Північним державним
гірничо-збагачувальним комбінатом та
свідоцтво про право власності № 388-4 від
12.12.1995 року видане Північним державним
гірничо-збагачувальний комбінатом на
3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_11.

В частині позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням - відмовити.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
зняття з реєстрації та виселення без
надання іншого жилого приміщення -
відмовити.

Стягнути с ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 8,50
грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана всіма учасниками по справі
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Тернівський районний суд м.Кривого
Рогу протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: