Справа № 152/2045/14-ц
01 грудня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
головуючого судді -
секретаря судового засідання - Бабиної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
13.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1
зазначила, що перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 31.05.1981 року. Від даного шлюбу вона та
відповідач неповнолітніх дітей не
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя в
шлюбі з відповідачем не склалося через
різні погляди на сімейне життя,
утримання сім'ї, ведення господарства.
Шлюбні відносини між нею та
відповідачем припинилися у 1990 році.
Понад сім років вона проживає з іншим
чоловіком. Вважає, що подальше спільне
життя та збереження шлюбу неможливе.
Розлучатися через органи ДРАЦСу
відповідач не бажає.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, відповідно до пункту 2
прохальної частини позовної заяви,
просить справу розглядати у її
відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином шляхом надіслання судової
повістки за зареєстрованим місцем
проживання. Судова повістка,
направлена судом на ім'я відповідача
за місцем реєстрації проживання,
зазначеним в інформації
Шаргородського РС УДМС України у
Вінницькій області (а.с.9), отримана
відповідачем (а.с.12).
Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України,
судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь в справі… У разі ненадання
особами, які беруть участь в справі,
інформації щодо їх адреси, судова
повістка надсилається фізичним особам,
що не мають статусу підприємців, - за
адресою їх місця проживання чи
перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручено їм належним чином.
Отже, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового розгляду справи.
Також, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2
не з'явився до суду без поважних причин,
заперечень щодо позову на пропозицію
суду, викладену в ухвалі від 18.11.2014 року,
до суду не надав.
Згідно із ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, не з'явився до суду без
поважних причин, не повідомив суд про
причини неявки в судове засідання,
заяви про розгляд справи у його
відсутності не подав, а позивачка
заперечень щодо заочного розгляду
справи не подала, то суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

В судове засідання не з'явилися всі
особи, які беруть участь в справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, при
цьому позивач заявила клопотання про
розгляд справи за її відсутності,
перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні немає, тому суд
вважає, що справу можна розглянути без
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
31.05.1981 року, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_1 (а.с.3).

Від даного шлюбу позивач та відповідач
неповнолітніх дітей не мають.

Позивачка не бажає миритися, має
стійке волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин і
розірвання шлюбу. Причиною розладу в
сім'ї стали різні характери та погляди
на сімейне життя.

Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу неможливе та
суперечить інтересам позивачки,
оскільки сторони не проживають однією
сім'єю з 1990 року, позивачка має іншу
сім'ю.

Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною
національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Кожен із подружжя має рівні
права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивачка наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивачки, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223, 224-226
ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112
СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований Хоменківською
сільською радою Шаргородського району
Вінницької області 31.05.1981 року,
актовий запис за № 13.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя