Номер провадження: 22-ц/785/7446/14
Головуючий у першій інстанції Домусчі
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.

суддів Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 червня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013року Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі МТСБУ)
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2
про відшкодування витрат в порядку
регресу у сумі 12572,27 грн., та про
відшкодування понесених судових
витрат. Позивач та його представники
посилались на те, що 21.11.2009 року в м.
Одесі сталася дорожньо-транспортна
пригода (ДТП), учасниками якої були
відповідач ОСОБА_2, який керував
автомобілем «ГАЗ-53» д/н НОМЕР_1, і свою
цивільну відповідальність не
застрахував, та ОСОБА_3, який керував
автомобілем «Шевроле» д/н НОМЕР_2, і
свою цивільну відповідальність
застрахував. Постановою суду
відповідача було визнано винним в
скоєнні ДТП, у зв'язку з чим у
встановленому Законом порядку 13.09.2010р.
МТСБУ здійснило регламентну виплату
потерпілому ОСОБА_3 На неодноразові
вимоги МТСБУ відшкодувати понесені
затрати відповідач не реагує.

Відповідач та його представник позов
не визнали, посилаючись на пропуск
строку позовної давності, на завищений
розмір збитків, на тяжке матеріальне
становище, та на необхідність
пред'явлення позову до власника
автомобіля, яким управляв відповідач.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 червня 2014 року позов
МТСБУ до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ід.код.НОМЕР_3) на
користь МТСБУ ()
матеріальну шкоду у розмірі 8000 (вісім
тисяч) гривень в порядку регресу, та
судові витрати. В іншій частині
позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду від 12 червня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у позові, посилаючись на
порушення судом норма матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є: порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

За змістом ст. ст. 1166,1187, 1188 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала; Шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом… Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого. Шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах; шкода завдана одній особі з
вини іншої особи відшкодовується
винною особою.

Разом з тим, відповідно до правил
ст.21 п.21.1,21.4, ст. 29, ст. 41 п.41.1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (
за винятком осіб зазначених в п.13.1 ст.13
цього закону); у разі експлуатації
транспортного засобу на території
України без наявності чинного поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
водій такого транспортного засобу несе
відповідальність, встановлену законом;
У зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому Уповноваженим органом…
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 ст.1 цього Закону, щодо
забезпеченості транспортного засобу,
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Із матеріалів справи вбачається,
що 21.11.2009 року в м. Одесі по вул.
Висоцького сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок чого відбулося зіткнення
автомобіля «ГАЗ-53», д/н НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля
«Шевроле», д/н НОМЕР_2, що належав ОСОБА_3
Автомобілі отримали пошкодження.
Постановою Приморського районного
суду від 28.12.2009р. винним у скоєнні ДТП
визнано ОСОБА_2, до якого застосовано
адміністративне стягнення. (а.с.7). На
момент ДТП і пошкодження автомобіля
належного ОСОБА_3 відповідач не мав
чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Тоді як
цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_3 була застрахована в ВАТ
«Страхова компанія «Універсальна»,
згідно з полісом № ВС № 8525549 від 17.11.2009
(а.с.4) За висновком СПД ОСОБА_4
№9200/12 від 30.11.2009р. матеріальний збиток,
завданий власнику автомобіля
«Шевроле», д/н НОМЕР_2, складає:
14832,72.(а.с.5-6, 103-107). У зв`язку із
невідшкодуванням ОСОБА_2 потерпілому
ОСОБА_3 завданої майнової шкоди,
останній 03.08.2010р. звернувся до МТСБУ із
заявою про виплату страхового
відшкодування, в порядку ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». З дотриманням вимог
названого закону, на підставі
коригуючого розрахунку, МТСБУ
здійснило регламентну виплату
потерпілому ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування завданої йому майнової
шкоди у розмірі 12572,27 грн. (а. с. 75-77), що
підтверджується платіжним дорученням
№ 3735 від 13.09.2010 року. (а.с.7);

Згідно зі ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги (
регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За ст. 38 п. 38.2.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ після сплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов: до власника,
водія транспортного засобу, який
спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, який не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім осіб, зазначених у пункті

13.1 статті 13 цього Закону.

Оскільки відповідач в
добровільному порядку вимогу позивача
не виконав, то позивач правомірно
звернувся до відповідача, як винуватця
ДТП, у порядку регресу, про
відшкодування виплаченої потерпілому
регламентної виплати. В межах позову та
апеляційного оскарження з рішенням
суду щодо задоволення позову про
стягнення на користь МТСБУ в порядку
регресу відшкодування шкоди у сумі 8000
грн. колегія суддів повністю
погоджується.

Разом з тим, колегія суддів вважає
помилковим одночасне, окрім
вищевказаних норм Закону, посилання
суду першої інстанції на ст. 993 ЦК
України та на ст. 27 Закону України «Про
страхування», які регулюють договірні
правовідносини між сторонами за
договором майнового страхування, і у
зв'язку з відсутністю такого договору
жодним чином не стосуються
правовідносин сторін у цій справі. У
зв'язку з зазначеним, колегія суддів
вважає за необхідне виключити із
мотивувальної частини рішення суду
посилання на вказані статті закону.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає також неспроможними
посилання відповідача в апеляційній
скарзі на ці ж вимоги закону. Та
оскільки ОСОБА_3 був потерпілим і
невинним в ДТП, та підстави для його
цивільної відповідальності не виникли,
то жодним чином не вбачається переходу
права вимоги від страхової компанії
ВАТ «СК «Універсальна», де була
застрахована цивільна
відповідальність ОСОБА_3, до МТСБУ.
Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на «суброгацію» та у зв'язку з
цим на закінчення строку позовної
давності колегія суддів вважає
необґрунтованими.

За роз'ясненням Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» (п.27) «при
вирішенні спорів про право зворотної
вимоги страховика суди повинні
розрізняти поняття "регрес" та
"суброгація". Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається. При цьому регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а для суброгації відповідно
до статті 993 ЦК і статті 27 Закону
України "Про страхування" встановлено
особливий правовий режим. При
суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту настання страхового випадку, а
при регресі - з того моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування.»

За ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Враховуючи те,
що регламентна виплата позивачем була
здійснена 13 вересня 2010 року, а позивач
подав позов до суду 06 вересня 2013 року
(а.с.14), то підстав вважати пропущеним
строк позовної давності не вбачається.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що судом першої
інстанції не з'ясовані у повному обсязі
усі суттєві обставини справи, зокрема,
що відповідач є невинним у ДТП, до уваги
не беруться, оскільки вищезгадана
постанова про притягнення відповідача
до адміністративної відповідальності
за порушення правил дорожнього руху не
скасована, а відтак встановлені нею
обставини за ст.61 ч.3 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

З огляду на те, що відповідач
управляв автомобілем на законних
підставах, по довіреності, і саме він є
завдавачем шкоди, то неспроможними є
його посилання на те, що обов'язок по
страхуванню лежить на власникові
автомобіля, і що саме власник повинен
нести майнову відповідальність перед
позивачем за завдану шкоду.

За таких обставин, апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду першої інстанції в
частині застосованих норм
матеріального прав необхідно змінити,
а у решті рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 12 червня 2014 року
змінити.

Виключити із мотивувальної частини
рішення посилання на ст. 27 Закону
України «Про страхування» та на ст.993 ЦК
України.

У решті рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 12 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
Л.А. Гірняк

А.П. Заїкін