У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого суддів:Гвоздика П.О.,
Дербенцевої Т.П., Журавель
В.І., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., за участю ОСОБА_6,
ОСОБА_7, представника відповідача у
справі - ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, треті особи: Ремонтне
житлово-комунальне підприємство №2 м.
Ковеля», виконавчий комітет
Ковельської міської ради, про
виселення без надання іншого
житлового приміщення, за касаційною
скаргою ОСОБА_7 на рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 24 лютого 2014 року та рішення
апеляційного суду Волинської області
від 11 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_7 про виселення
із квартири без надання іншого жилого
приміщення.

Свої позовні вимоги позивачка
обґрунтовувала тим, що вона з моменту
свого народження і по даний час
зареєстрована і періодично проживає в
квартирі АДРЕСА_1. В даній квартирі
також проживали її батьки і баба ОСОБА_9
Рішенням Ковельської міської ради від
21 травня 2004 року спірна квартира
закріплена за позивачем, як
неповнолітньою дитиною - сиротою.
Покликаючись на зазначені обставини та
на те, що відповідач, якому на праві
власності належить інше житло, ще 29
листопада 2002 року без згоди опікуна
позивачки та органів опіки та
піклування зареєструвався і вселився в
спірну квартиру, позивач просила суд
виселити ОСОБА_7 із цієї квартири без
надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 24
лютого 2014 року в позові ОСОБА_6
відмовлено з підстав пропуску строку
позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 11 квітня 2014 року
рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 24
лютого 2014 року скасовано, ухвалено
нове, яким позов ОСОБА_6
задоволено. Виселено відповідача
ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалити нове рішення. яким в
задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходив з того, що
позивачем без поважних причин
пропущений строк позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідачем
порушено порядок вселення у спірну
квартиру, відтак право позивача в
частині усунення перешкод у
користуванні спірної квартири є
порушеним.

Судами встановлено, що позивачка з часу
свого народження зареєстрована в
квартирі АДРЕСА_1. В цій же квартирі
також були зареєстровані і проживали
до своєї смерті батьки позивачки -
ОСОБА_11 і ОСОБА_12, які померли (а.с.6).
Баба позивачки ОСОБА_9, яка була
основним квартиронаймачем спірної
квартири, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету
Ковельської міської ради від 18 лютого
1999 року № 32 опікуном неповнолітніх
внуків ОСОБА_6 та ОСОБА_13 призначена
ОСОБА_14 (а.с.8), яка проживала за адресою:
АДРЕСА_2

Також в судовому засіданні
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Ковельської міської ради від
21 травня 2004 року № 216 за ОСОБА_6 як
неповнолітньою дитиною-сиротою
закріплена квартира АДРЕСА_1 (а.с.10).

У 2002 році в даній квартирі
зареєструвався відповідач, який під
час розгляду справи не заперечував, що
його проживання в цій квартирі було
зумовлене необхідністю доглядати за
хворою матір'ю (бабою позивача) і не
заперечував, що він вселився в спірну
квартиру без згоди опікуна
неповнолітньої ОСОБА_6 - ОСОБА_14

Не знайшли свого підтвердження в
даному судовому засідання доводи
представника відповідача - ОСОБА_11 про
те, що така згода опікуна була. При
цьому будь - яких доказів щодо цього ні
самим відповідачем, ні його
представниками подано не було.

Крім того, рішенням апеляційного суду
Волинської області від 2 липня 2013 року,
що набрало законної сили, в справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
встановлення порядку користування
жилим приміщенням, зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення
особи такою, що не набула права
користування жилим приміщенням, зняття
з реєстрації та виселення із жилого
приміщення, встановлено, що вселення
ОСОБА_7 в спірну квартиру відбулося з
порушенням встановленого порядку
вселення в жиле приміщення, а відтак
самостійного права на займане ним жиле
приміщення він не набув, у зв'язку з чим
він не набув право вимагати
встановлення порядку користування
цією квартирою.

Отже, судовим рішенням встановлено, що
відповідач у справі самостійного права
на спірне жиле приміщення не набув.

Відповідно до вимог статті 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
відповідач вселився в спірну квартиру
з порушенням встановленого порядку, а
тому підлягає виселенню із цієї
квартири без надання іншого жилого
приміщення.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін судового
рішення, оскільки воно законне та
обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської
області від 11 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:

Т.П. Дербецева

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко