Єдиний унікальний номер 229/1112/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5749/2014
Головуючий у 1 інстанції Гонтар
Доповідач Маширо О.П.
05 серпня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:
суддів
Зінов»євої А.Г., Зайцевої С.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_2 на рішення
Дружківського міського суду від 04
червня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
До апеляційного суду звернувся
відповідач з апеляційною скаргою на
рішення суду, яким позовні вимоги банку
було задоволено частково: суд стягнув з
відповідача на користь кредитної
установи заборгованість за кредитним
договором у сумі 6 511 грн. 90 коп.,
заборгованість по відсотках у сумі 9 108
грн. 07 коп. та по комісії у сумі 4 746 грн. 63
коп., штраф у сумі 1 018 грн. 33 коп., а
усього: 21 384 грн. 93 коп.

Суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач за кредитним договором від
20 грудня 2006 року отримав у банку
строком на один рік кредит у сумі 6 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки позичальник неналежним чином
виконував свої обов»язки за кредитним
договором, утворилась заборгованість у
загальній сумі 21 384 грн. 93 коп., яку суд і
стягнув з ОСОБА_2 на користь банку.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
відмовити позивачеві у задоволенні
його позовних вимог, оскільки вважає,
що рішення суду є незаконним.

Так, суд першої інстанції не прийняв до
уваги, що позивач пропустив строк
позовної давності, оскільки останній
платіж за договором він здійснив 26
травня 2008 року, а до суду зі своїм
позовом товариство звернулось у квітня
2014 року, тобто поза встановленим
законом 3-річним строком позовної
давності.

Сторони до апеляційного суду не
з»явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

До апеляційного суду надійшли заяви
від представника товариства та
відповідача ОСОБА_2 про відкладення
розгляду справи у зв»язку з бойовими
діями у Донецькій області.

Апеляційний суд вважає, що причини
неявки сторін у судове засідання не є
поважними, тому справу слід розглянути
за відсутністю сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити позивачеві у задоволенні
його вимог, з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовною заявою,
позивач вказав, що 20 грудня 2006 року між
ОСОБА_2 та банком був укладений
кредитний договір, за яким позичальник
отримав у банку кредитні кошти у сумі 6
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку.

Сторони обумовили, що строк дії
договору становить один рік, розмір
відсотків - 36% на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с.2-3).

Задовольняючи позовні вимоги банку,
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно з п.3.13 Умов та правил надання
банківських послуг строк дії картки
вважається кожного разу автоматично
продовженим, якщо по закінченню
чергового строку дії вкладу клієнт не
заявив про відмову від продовження
строку дії вкладу.

Однак при цьому суд першої інстанції не
прийняв до уваги, що вказане положення
Умов стосується розділу «Вкладные
операции», а не розділу «Кредитные
карты».

Що стосується строку дії кредитної
картки, то п.3.1.3 Умов встановлено, що по
закінченню строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії.

Натомість позивач не надав до суду
доказів про те, що така нова кредитна
картка з продовженим строком дії
дійсно була видана позичальникові
після закінчення строку дії основної
картки, виданої за кредитним договором.

Крім того, судом першої інстанції не
було враховано, що згідно з
роз'ясненнями, викладеними у правовій
позиції Верховного Суду України у
справі № 6-14-цс, які у відповідності до
вимог ст.360-7 ЦПК України є
обов»язковими для застосування судами
під час розгляду справ, за договором, що
визначає щомісячні платежі погашення
кредиту та кінцевий строк повного
погашення кредиту, перебіг позовної
давності за ст.257 ЦК України щодо
помісячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст.261 ЦК України), а не із
закінченням строку дії договору.

У своїй апеляційній скарзі позичальник
вказав, що останній платіж за договором
він зробив 26 травня 2008 року, що не було
спростоване розрахунком, який був
доданий позивачем до позовної заяви
(а.с.5-7), а дія картки за укладеним
кредитним договором закінчилась 20
грудня 2007 року.

Між тим до суду зі своїм позовом
товариство звернулось тільки 02 квітня
2014 року (а.с.2).

За таких обставин не можна погодитись з
висновком суду першої інстанції про те,
що строк позовної давності для
звернення з даним позовом до суду
банківською установою пропущений не
був.

У відповідності до ч.5 ст.267 ЦК України
вказаний строк судом може бути
поновлений, якщо такий пропуск стався з
поважних причин.

Проте позивач питання про поновлення
такого строку не ставив, ніяких
поважних причин пропуску строку
позовної давності не навів.

На підставі викладеного апеляційний
суд вважає, що рішення суду слід
скасувати та згідно з ч.4 ст.267 ЦК
України відмовити банку у задоволенні
позовних вимог, оскільки кредитною
установою був пропущений строк для
звернення з даним позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

в и
р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду
від 04 червня 2014 року скасувати.

Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк «Приватбанк» у позові
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
- відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: