АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9339/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С.О. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ»

на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 06 вересня 2013 року,
прийняту головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві
Крайчинським Сергієм Станіславовичем,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на
постанову про закінчення виконавчого
провадження №21349872 від 06 вересня 2013
року, прийняту головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві -
Крайчинським С.С.

В обґрунтування скарги посилався на те,
що рішенням Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 03 червня 2010
року його позовні вимоги до ПАТ «Піреус
Банк МКБ» - задоволено, на його користь
з відповідача стягнуто 7 733 998,50 грн.
Рішення набрало законної сили.

На підставі виконавчого листа №2-4928/2010,
виданого Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська 03 червня 2010 року,
підрозділом примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві 15 вересня 2010 року відкрито
виконавче провадження №21349872. Однак,
зазначене виконавче провадження по
стягненню з ПАТ «Піреус Банк МКБ» на
користь ОСОБА_3 7 733 998,50 грн., постановою
державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ
у м.Києві від 21 листопада 2011 року -
закінчено. Підставою для закінчення
виконавчого провадження став
меморіальний ордер боржника від 22.12.2010
року про перерахування боржником суми
на поточний рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_3
Постанова про закінчення виконавчого
провадження від 21 листопада 2011 року
була оскаржена до Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська, який ухвалою
від 27 квітня 2011 року у справі №4с-19/11
скасував її.

У постанові про закриття виконавчого
провадження від 06 вересня 2013 року
державний виконавець посилався на той
же меморіальний ордер, що і в постанові
про закриття виконавчого провадження
від 21 листопада 2011 року. Кошти у сумі 7 733
998,50 грн., які належить стягнути з ПАТ
«Піреус Банк МКБ» на його користь, він
не отримував, отже підстави для
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження відсутні, тому
просив скасувати зазначену постанову
державного виконавця від 06 вересня 2013
року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року
скаргу задоволено, постанову прийняту
головним державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинським Сергієм
Станіславовичем від 06 вересня 2013 року -
скасовано. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ «Піреус Банк
МКБ» посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, в зв'язку з
чим ставить питання про скасування
ухвали суду першої інстанції та
постановлення нової ухвали про відмову
в задоволенні скарги ОСОБА_3

Вислухавши представника ПАТ «Піреус
Банк МКБ», перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3, суд
першої інстанції посилався на те, що
державним виконавцем не було вжито
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження» заходів
примусового виконання рішення суду,
боржник не виконав рішення суду у
встановлений для добровільного
виконання строк, присуджені ОСОБА_3
кошти не були вилучені у АТ «ПІРЕУС
БАНК МКБ», а ОСОБА_3 не отримав і не
набув у власність кошти у сумі 7733998,50
грн.

Проте, з даною ухвалою погодитись
неможливо, оскільки вона постановлена
з порушенням норм процесуального
права.

Судом встановлено, що в провадженні
головного державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинського С.С. знаходилось
виконавче провадження, яке відкрите на
підставі виконавчого листа №2-4928/2010,
виданого Жовтневим районним судом
м.Дніпропетровська щодо стягнення з
ПАТ «Піреус Банк МКБ» на користь
ОСОБА_3 депозитних коштів у сумі 7 733 988,50
грн.

06 вересня 2013 року державний виконавець,
посилаючись на положення п. 8 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження, в
якій зазначив, що: 22.12.2010 року кошти в
розмірі 7 733 998,50 грн. внесені боржником
на поточний рахунок стягувача НОМЕР_1
відкритий в ПАТ «Піреус Банк МКБ»;
18.01.2011 року та 21.01.2011 року боржником
сплачено 773 399,85 грн. виконавчого збору
та 100 грн. витрат на проведення
виконавчих дій. Дані обставини
визначені у мотивувальній частині
ухвали Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27.10.2011 у
справі № 22ц-7690/11; 16.08.2012 року
Шевченківським відділенням державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції у
зведеному виконавчому провадженні
№33473459 про стягнення з ОСОБА_3 суми
коштів, здійснило примусове списання
коштів з останнього на користь його
кредиторів 7 733 998,50 грн. разом з
відсотками 7 986 770,71 грн., що
підтверджується платіжною вимогою від
07.08.2012 року №1/В-3 та меморіальним
ордером №9223862 від 16.08.2012 року. Отже,
виконавчий лист Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 08.09.2010 року
у справі №2-4928/2010 є виконаним.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про державну виконавчу службу» та
статті 2 Закону України «Про виконавче
провадження», примусове виконання
рішень судів та інших органів і
(посадових осіб) в Україні покладається
на державну виконавчу службу, яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених Цим
Законом. Відповідно до положень цього
Закону державною виконавчою службою
підлягають виконанню виконавчі листи,
що видаються судами.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень п.8 статті 49
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Згідно з ст.383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Статтею 386 ЦПК України передбачено, що
скарга розглядається у десятиденний
строк у судовому засіданні за участю
заявника і державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дія чи
бездіяльність якої оскаржуються.

Положення абз. 2 п.4 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» зазначають, що на підставі ст.
8 Закону про виконавче провадження
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач та боржник. Суди мають
ураховувати, що до учасників
виконавчого провадження, які мають
право оскаржити рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, належить також
представники сторін за законом чи
договором, які діють від їх імені.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що справа судом першої
інстанції розглянута за відсутності
скаржника, відсутності відомостей про
належне його повідомлення про час
розгляду справи. Інтереси ОСОБА_3 у
судовому засіданні першої інстанції
представляв ОСОБА_5 на підставі
довіреності від 11.04.2012 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, довіреність підписана
особисто ОСОБА_3 у його присутності.
Проте, згідно наданої у судовому
засіданні апеляційної інстанції
довідки Державної прикордонної служби
України Головного центру обробки
спеціальної інформації від 08.09.2014 року,
ОСОБА_3 у травні 2009 році покинув
територію України та не повертався
(а.с.162-164 т.6). ОСОБА_5 - представник ОСОБА_3
у судовому засіданні пояснив, що
останній на теперішній час знаходиться
на території Росії, однак навіть
приблизного часу виїзду до цієї країни
повідомити не зміг, що свідчить про
відсутність спілкування представника
з ОСОБА_3. Проте, як свідчать матеріали
справи, 03.02.2014 року до Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська за
скаргою на постанову про закінчення
виконавчого провадження від 06.09.2013 року
звернувся особисто ОСОБА_3 (т.1 а.с.1-5),
при цьому по зазначеній ним в скарзі
адресі кореспонденцію від його імені
отримував ОСОБА_5 Доказів належного
повідомлення скаржника про час
розгляду справи матеріали справи не
містять.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, ухвалу суду
першої інстанції скасувати і передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ» - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2014
року - скасувати і передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий:
О.П.Варенко

Судді:
В.С.Городнича

О.В.Лаченкова