АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9858/2014 Головуючий у 1-й
інстанції: Шереметьєва Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів -
Шиманського В.Й., Борисової О.В.

при секретарі -
Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перший український
експертний центр», 3-я особа: ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року представникпозивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому просив стягнути з ТОВ «Перший
український експертний центр» на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
розмірі 6 866, 00 грн., моральну шкоду в
розмірі 3 000,00 грн., витрати на послуги
адвоката в розмірі 3 500,00 грн. та судові
витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
неодноразове залиття квартири
позивача сталося у зв'язку з
неефективним усуненням причин залиття
відповідачем та ігнорування ним
обов'язкових планових заходів
профілактичного обслуговування
елементів жилих будинків.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 червня 2014 року - в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати його
та ухвалити нове про задоволення
позову, посилаючись на те, що суд
ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що причинами залиття
квартири позивача є бездіяльність
відповідача, яка полягає у порушенні
ним «Правил утримання жилих будинків
та прибудинкових територій».

Крім того, акти від 02.11.2012 року та 22.11.2012
року не відповідають встановленим
правилам, були складені працівниками
відповідача з порушенням їх вимог з
метою ухилення від відповідальності.

Зазначив, що при визначені розміру
моральної шкоди позивач виходила з
характеру страждань, тяжкості
вимушених змін у побутовому житті,
часу, зусиль, які необхідні були для
відновлення стану квартири.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з його безпідставності та
недоведеності.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим майновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її заподіяла. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття регулює загальні
підстави для відшкодування шкоди в
рамках позадоговірних (деліктних)
зобов'язань.

Юридичною підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, елементами якого є:
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою, вина.
Відсутність хоча б одного з цих же
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ позовами про
відшкодування шкоди» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що у позивача, яка є
власником квартири АДРЕСА_1, 24.10.2012 та
22.11.2012 сталося залиття, про що 02.11.2012
року та 22.11.2012 року відповідачем були
складені акти.

Так, відповідно до акту від 02.11.2012 року
причиною аварії, що мала місце 10.2012
року, стало порушення користування
каналізаційним стояком у квартирах, що
знаходяться над квартирою АДРЕСА_1, а
саме: скидання в систему ганчірок та
будівельного сміття, яке було вилучено
при усуненні забиття каналізаційного
стояка.

Згідно з актом від 22.11.2012 року залиття
квартири відбулося внаслідок
порушення правил користування
каналізаційним стояком у квартирах,
розташованих над квартирою позивачки
та скидання в систему твердих
побутових відходів та ганчір'я.

З матеріалів справи убачається, що
01.10.2012 року між сторонами був укладений
Договір про надання послуг з утримання
будинку і споруд та прибудинкових
територій, відповідно до якого
відповідач, як виконавець, зобов'язаний
утримувати внутрішньобудинкові мережі
в належному технічному стані, вживати
своєчасних заходів до запобігання
аварійних ситуацій та їх ліквідації, а
також своєчасно проводити роботи з
усунення пов'язаних з наданням послуг
неполадок, що виникли з його вини.

Відповідно до Результатів обстежень
системи холодного та гарячого
водопостачання та каналізації та Плану
графіка обстеження будинку на 2012 рік,
відповідач здійснював обстеження
мереж будинку.

Таким чином, відповідач виконував свій
обов'язок, що покладений на нього
Правилами утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, а тому його
вина у залитті квартири позивачем не
доведена, а з клопотанням про заміну
відповідача або залучення
співвідповідача ОСОБА_1 не зверталася.

Отже, колегія суддів погоджується з
аргументованим висновком суду першої
інстанції про те, що вина відповідача є
недоведеною, оскільки залиття квартири
сталося у зв'язку з порушенням
користування каналізаційним стояком
власниками вище розташованих квартир.

Оскільки вимоги про стягнення
моральної шкоди, витрат за послуги
адвоката та судового збору є похідними
від попередніх вимог, судова колегія
також погоджується з відмовою у їх
задоволенні.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 червня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді