Провадження №2/761/356/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді
Саадулаєва А.І.,

при секретарі
Булах Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Вест Файненс Енд Кредит
Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство "Вест Файненс
Енд Кредит Банк" (далі по тексту -
позивач, Банк, ПАТ "Вест Файненс Енд
Кредит Банк") звернулося до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по
тексту - відповідач 1, позичальник,
ОСОБА_3), ОСОБА_4 (далі по тексту -
відповідач 2, поручитель, ОСОБА_4.) про
стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 27.10.2010 року між ВАТ
"Вест Файненс Енд Кредит Банк",
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_3 укладено Кредитний договір
№08-2234/10-КФ (далі по тексту - Договір).
Згідно п. 1.1 Договору, Банк відкриває
Позичальнику одновалютну
невідновлювальну кредитну лінію з
лімітом Кредитної лінії 653000,00 грн. та на
умовах, визначених Договором, на
підставі додаткових угод до нього,
шляхом надання окремих траншів, що в
загальній сумі не повинні перевищувати
ліміт кредитної лінії. Відповідно до
умов кредитного договору, позичальник
зобов'язаний сплачувати проценти за
користування кредитом у розмірі 22%
річних, та повернути кредит банку 23.10.2012
року, що передбачено Договором про
внесення змін №5 до Кредитного
договору. На виконання умов Договору,
Банком надано позивальнику кредит,
тобто свої зобов'язання за кредитним
договором виконано належним чином,
разом з тим, позивальником лише
частково погашено заборгованість за
кредитом, погашення процентів за
користування кредитом Позичальник
припинив здійснювати в листопаді 2011
року, у зв'язку з чим Банк звернувся з
позовом до суду, відповідно до якого
просить стягнути заборгованість в
загальній сумі 703580 грн. 62 коп., яка
складається із: простроченої
заборгованості - 393000,00 грн.;
простроченої заборгованості за
процентами за користування кредитом -
260091,79 грн.; заборгованості по пені за
несвоєчасне повернення кредиту - 37485,33
грн.; заборгованості по пені за
несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитом - 13003,50 грн.
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки,
з метою забезпечення виконання
зобов'язання за Договором, 27.10.2010 року
між Банком, позичальником та ОСОБА_4
було укладено договір поруки №08-2234/10-ПФ
(далі по тексту - Договір поруки).

В судових засіданнях представник
позивача ОСОБА_6 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив
позов задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві, в судове
засідання, яке відбулося 17.07.2014 року, не
з'явився.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання,
яке відбулося 17.07.2014 року, не з'явився,
про розгляд справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
рекомендованими відправленнями про
вручення поштових відправлень, наявних
в матеріалах справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 заперечував з приводу
задоволення позову частково, а саме в
частині стягнення заборгованості з
поручителя ОСОБА_4 Зазначив, що порука
припинилася, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК
України, оскільки після підписання
кредитного договору було укладено ряд
додаткових угод, відповідно до яких
обсяг відповідальності поручителя
збільшився, однак, згоди на таку зміну
ОСОБА_4 не давав. Крім того, звернув
увагу на те, що Банк пропустив строк
пред'явлення вимоги до поручителя, у
зв'язку з чим просив відмовити в
задоволенні позову в частині стягнення
з відповідача 2 заборгованості за
кредитним договором.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача 2,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.10.2010 року між
ВАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк",
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_3 укладено Кредитний договір
№08-2234/10-КФ (а.с. 14-19).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк надає
Позичальнику Кредит у сумі 653000,00 грн.00
коп., а позичальник зобов'язується
своєчасно та у повному обсязі
виплачувати Банку проценти за
користування Кредитом,
використовувати його за цільовим
призначенням, виконати інші умови
цього Договору та повернути Банку
кредит у терміни, встановлені цим
Договором.

Як вбачається з п. 1.2. Договору, розмір
процентів за користування кредитом
складає 22% річних.

П. 1.3. Договору встановлено, що
позичальник зобов'язаний повернути
Кредит Банку 26.10.2011 року.

Відповідно до п. 6.2. Договору, проценти,
нараховані за місяць, позичальник
зобов'язаний сплачувати щомісяця у
строк з 1-го по 5-те число (включно)
місяця, наступного за тим, за яким вони
нараховані.

Як вбачається з п. 10.1. Договору, за повне
або часткове прострочення повернення
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплатити банку пеню у
розмірі 0,2% від простроченої суми за
кожний день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на період, за який стягується
пеня.

Відповідно до п. 8.1. Договору,
Позичальник зобов'язується повернути
Банку кредит у термін, зазначений у
пункті 1.3. Договору. П. 8.2. Договору
передбачено, що позичальник має право
достроково повернути кредит або його
частину.

Як вбачається із матеріалів справи,
29.10.2010 року між Банком та ОСОБА_3 було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору №08-2234/10-КФ, відповідно до якої
банк, на умовах визначених цим
договором, відкриває позичальнику
одновалютну не відновлювальну
кредитну лінію, з лімітом кредитної
лінії 653000,00 грн., та на умовах,
визначених цим договором, на підставі
додаткових угод до цього договору,
шляхом надання окремих траншів, що в
загальній сумі не повинні перевищувати
ліміт кредитної лінії (а.с. 20-22).

Додатковою угодою до кредитного
договору №08-2234/10-КФ від 29.10.2010 року
ОСОБА_3 було надано транш у сумі 350000,00
грн., а додатковою угодою до кредитного
договору №08-2234/10-КФ від 10.11.2010 року,
ОСОБА_3 було надано транш у сумі 303000,00
грн. (а.с. 23-24).

Позичальник зобов'язався повернути
кредит банку до 23.10.2012 року, що сторони
узгодили в Договорі № 5 про внесення
змін до Кредитного договору №08-2234/10-КФ
від 27.10.2010 року (а.с. 25).

На виконання умов кредитного договору,
банком надано позичальнику кредит:
29.10.2010 року - в сумі 350000,00 грн., що
підтверджується меморіальним ордером
№а/952070 від 29.10.2010 року (а.с. 7), 10.11.2010 року
- в сумі 303000,00 грн., що підтверджується
меморіальним ордером №а/967704 від 10.11.2010
року (а.с. 8).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, між ВАТ "Вест
Файненс Енд Кредит Банк", ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 було укладено було укладено
Договір поруки №08-2234/10-ПФ від 27.10.2010
року (а.с. 27-29).

У відповідності до п. 1.2. Договору
поруки, позичальник та поручитель
відповідають перед банком за порушення
обов'язків, перелічених у п. 1.1. цього
договору, як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед банком у
тому ж обсязі і в ті ж самі строки, що і
позичальник.

Відповідно до п. 2.2. (h) Договору поруки,
поручитель підтверджує, що він
ознайомлений та погоджений зі всіма
умовами кредитного договору та надає
свою згоду на внесення змін до
кредитного договору без додаткового
узгодження з поручителем стосовно
збільшення обсягу відповідальності
поручителя зв'язку з такими змінами.

Так, суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що зобов'язання ОСОБА_4 за
договором поруки від 27.10.2010 р., повинно
бути припиненим з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права, поручитель, хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого у договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Частиною 1 ст. 251 ЦК України визначено,
що строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом із тим, із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Із договору поруки від 27.10.2010 року
вбачається, що в ньому не встановлено
строку, після якого порука
припиняється, а умова договору поруки
про його дію до повного виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором або поручителем за
цим договором не є встановленим
сторонами строком припинення дії
поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та
ч. 2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому
випадку підлягають застосуванню норми
ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що
кредитний договір від 27.10.2010 року
укладений на строк до 23.10.2012 року.

Відповідно до п. 10.5 Кредитного
договору, суттєвим порушенням
позичальником цього договору
вважається повне або часткове
прострочення сплати процентів за
користування кредитом хоча б за один
місяць, якщо таке прострочення складає
10 і більше календарних днів.

Відповідно до п. 10.6. Кредитного
договору, банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту,
сплати процентів за користування ним і
виконання усіх інших зобов'язань
позичальника за цим договором у строк
не пізніше 10 календарних днів з дати
направлення позичальнику відповідної
вимоги у разі суттєвого порушення
позичальником цього договору.

Починаючи з жовтня 2011 року допущено
прострочення сплати процентів за
кредитом, а починаючи з грудня 2011 року,
сплата процентів припинилася повністю.

Отже, пред'явивши вимогу про дострокове
стягнення кредитної заборгованості,
при тому, що в договорі поруки не
зазначено про строк його дії згідно зі
ст. 252 ЦК України, кредитор, банк, змінив
строк виконання основного зобов'язання
і зобов'язаний був пред'явити вимогу до
поручителя протягом шести місяців з
цієї дати.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4
ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Зазначена правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
29 січня 2014 року № 6-155цс13, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Як вбачається із матеріалів справи,
вимога про дострокове повернення
заборгованості від 07.08.2012 року, була
направлена банком 21.08.2012 року, отримана
поручителем ОСОБА_4 20.09.2012 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 32-зворот). Враховуючи
те, вимога банку повинна бути виконана
протягом 30 днів з моменту її отримання,
то строк виконання основного
зобов'язання настав 20.10.2012 року, після
чого банк зобов'язаний був пред'явити
вимогу до поручителя протягом шести
місяців з цієї дати. Разом з тим, як
вбачається з штемпеля на конверті, дата
направлення позовної заяви до суду -
19.06.2013р. (а.с. 34), у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що банком
пропущено строк звернення з вимогою до
поручителя.

Крім того, слід зазначити, що суд не
приймає до уваги посилання
представника позивача на те, що
позичальником вимогу від 07.08.2012 року
отримано лише 16.11.2012 року, про що
свідчить підпис позичальника на
вимозі, оскільки, зобов'язання
поручителя припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя, а не до позичальника.

Судом встановлено, що Відповідач 1
ОСОБА_3 свої зобов'язання щодо
погашення заборгованості по наданому
кредиту та сплаті процентів за
користування ним належним чином не
виконує.

Позичальником частково погашено
заборгованість за кредитом в загальній
сумі 260000,00 грн., що підтверджується
меморіальними ордерами №а/1189776 від
03.06.11, №а/1257817 від 04.08.11 та №а/1321072 від
03.10.11 (а.с. 9-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
визначено, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до розрахунку
заборгованості, станом на 13.06.2013 року,
сума заборгованості за кредитом
становить 703580,62 грн., яка складається
із: простроченої заборгованості - 393000,00
грн.; простроченої заборгованості за
процентами за користування кредитом -
260091,79 грн.; заборгованості по пені за
несвоєчасне повернення кредиту - 37485,33
грн.; заборгованості по пені за
несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитом - 13003,50 грн.

Оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_3,
належним чином не виконує взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
№08-2234/10-КФ від 27.10.2010 року, у зв'язку з
чим виникла заборгованість по виплаті
за договором, суд вважає за можливе
задовольнити вимогу позивача про
стягнення на його користь з ОСОБА_3 суми
боргу у розмірі 703580,62 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши осіб, які приймали участь у
справі, з'ясувавши обставини справи
приходить до висновку, що після
пропущення банком строку пред'явлення
вимоги до поручителя, зобов'язання щодо
Кредитного договору порукою є
припиненими на підставі закону, а отже
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, якщо позов задоволено
частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних
витрат, та з ОСОБА_3 слід стягнути на
користь Публічного акціонерного
товариства "Вест Файненс Енд Кредит
Банк" судовий збір у розмірі 1720,50 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218,
223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Вест Файненс Енд Кредит
Банк" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (і.н.НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Вест Файненс Енд Кредит
Банк" (код 34575675) - 703580 (сімсот три тисячі
п'ятсот вісімдесят) грн. 62 коп.
заборгованості за кредитним договором,
яка складається із: простроченої
заборгованості - 393000,00 грн.;
простроченої заборгованості за
процентами за користування кредитом -
260091,79 грн.; заборгованості по пені за
несвоєчасне повернення кредиту - 37485,33
грн.; заборгованості по пені за
несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитом - 13003,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (і.н.НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Вест Файненс Енд Кредит
Банк" (код 34575675) судовий збір у розмірі
1720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50
коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя