У Х В А Л А

27 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької
В.С., Кафідової О.В.,

Парінової І.К., Фаловської
І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 травня 2014 року
в справі за позовом Херсонського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Лазурненської селищної
ради Скадовського району Херсонської
області до ОСОБА_4 про визнання
недійсним державного акта і повернення
земельної ділянки у державну
власність,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Херсонський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
суду в інтересах держави в особі
Лазурненської селищної ради
Скадовського району Херсонської
області з позовом до ОСОБА_4, мотивуючи
вимоги тим, що 02 березня 2010 року
відповідачу було видано державний акт
серії ЯИ № 532667 на право
власності на земельну ділянку площею 0,1
га, розташовану по АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для індивідуального
дачного будівництва. Посилаючись на те,
що вказаний державний акт виданий з
порушенням вимог земельного
законодавства, що призвело до
порушення інтересів держави в особі
Лазурненської селищної ради
Скадовського району Херсонської
області, однак прокурору про це стало
відомо тільки в квітні 2013 року під час
проведення перевірки прибережних
захисних смуг уздовж Азовського та
Чорного морів, використання та
забудови прибережних територій,
прокурор просив суд поновити строк для
звернення до суду; визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га від 02
березня 2010 року серії ЯИ № 532667, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №
1АА72800027, нормативна грошова
оцінка якої складає 17 904 грн та
зобов'язати ОСОБА_4 повернути спірну
земельну ділянку до земель запасу
Лазурненської селищної ради
Скадовського району Херсонської
області.

Заочним рішенням Скадовського
районного суду Херсонської від
22 серпня 2013 року поновлено Херсонській
міжрайонній прокуратурі з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері строк для
звернення до суду. Позов задоволено.
Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1000 га від 02 березня 2010 року
серії ЯИ № 532667, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі № 1АА72800027,
нормативна грошова оцінка якої складає
17 904 грн. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути
земельну ділянку площею 0,1000 га, що
розташована по АДРЕСА_1 до
земель запасу Лазурненської селищної
ради Скадовського району Херсонської
області, кадастровий номер
:01:063:0130, нормативна грошова оцінка
якої складає 17 904 грн. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 29 січня
2014 року заочне рішення Скадовського
районного суду Херсонської області від
22 серпня 2013 року в частині зобов'язання
ОСОБА_4 повернути земельну діля площею
0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1
земель запасу Лазурненської селищної
ради Скадовського району Херсонської
області, кадастровий номер
:01:063:0130, нормативна грошова оцінка
якої складає 17 904 грн скасовано.
Ухвалено нове рішення в цій частині,
яким у задоволенні зазначених вимог
відмовлено. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 травня 2014 року
у відкритті касаційного провадження
відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд зазначеної ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, ч. 2 ст. 152, ст. 155 ЗК
України, ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Разом із заявою про перегляд ОСОБА_3
було подано клопотання про поновлення
строку на звернення з такою заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень
подається протягом трьох місяців з дня
ухвалення судового рішення, щодо якого
подано заяву про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання, на
підтвердження підстав, установлених п.
1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

Частиною 3 ст. 356 ЦПК України
встановлено, що в разі пропущення
строку, встановленого ч. ч. 1, 2 цієї
статті, з причин, визнаних поважними,
суд за клопотанням особи, яка подала
заяву про перегляд судового рішення,
може поновити цей строк. Заява про
перегляд судового рішення залишається
без розгляду, якщо особа, яка її подала,
не порушує питання про поновлення
цього строку, а також якщо в поновленні
строку відмовлено.

Оскільки наведені заявником причини
пропуску строку для подання заяви про
перегляд судових рішень є поважними,
такий строк підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції вказаних норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2012 року в
справі № 6-17539св12 за позовом про
визнання недійсним державного акту про
право власності на земельну ділянку;
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року в справі №
6-33342св12 за позовом про визнання
недійсним та скасування державного
акту про право власності на земельну
ділянку; ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 липня 2013 року в справі №
6-24392св13 за позовом про визнання
недійсним державного акту про право
власності на земельну ділянку та
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння;
постанову Вищого господарського суду
України від 14 травня 2014 року в справі №
911/2966/13 за позовом про визнання
недійсним рішення, державних актів на
право власності на земельні ділянки та
зобов'язання повернути земельні
ділянки.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353 - 360 ЦПК України» неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права полягає зокрема: у
різному тлумаченні судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; у різному застосуванні
правил конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Із змісту заяви та долученої до заяви
копії судового рішення, на яке
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не вбачається неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема, судові
рішення ухвалені у справах, в яких
предмет і підстави позову не є
тотожним, та в справах за різних
встановлених судами фактичних
обставин.

Також, як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції вказаних норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 жовтня 2011 року в справі №
6-26296св13 за позовом про визнання
недійсним державного акту та право
власності на земельну ділянку та
зобов'язання вчинити певні дії, за
зустрічним позовом про визнання
недійсним, скасування державного акту
на право власності на земельну ділянку
та на ухвалу колегії суддів Вищого
господарського суду України від 02
липня 2014 року в справі № 916/3135/13 за
позовом про визнання договору оренди
недійсним, визнання протиправним
розпорядження та звільнення водного
об'єкту.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України, викладеного в
постанові від 23 квітня 2014 року в справі
№ 6-30цс14, справа має переглядатися за
всіма доводами заяв, посиланнями на всі
судові рішення щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
які додано до заяви про перегляд,
незалежно від того, висловлена правова
позиція щодо неправильності
застосування норми матеріального
права в судовому рішенні, ухваленому по
суті, чи в ухвалі про передачу справи
касаційним судом на новий розгляд.

Як вбачається зі змісту ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 жовтня 2011 року
в справі № 6-26296св13 та
ухвали колегії суддів Вищого
господарського суду України від 02
липня 2014 року в справі № 916/3135/13, при їх
постановленні суди касаційної
інстанції не висловлювали правову
позицію щодо правильності
застосування норм матеріального права,
рішення судів попередніх інстанцій
скасовано, а справи передано на новий
судовий розгляд з підстав порушення
судами норм процесуального права.

Оскільки неоднакове застування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах відсутнє, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року.

У допуску справи за позовом
Херсонського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Лазурненської селищної
ради Скадовського району Херсонської
області до ОСОБА_4 про визнання
недійсним державного акта і повернення
земельної ділянки у державну
власність, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

О.В.
Кафідова

І.К.
Парінова

І.М.
Фаловська