22-ц/775/1253/2014(м)
Головуючий у І інстанції Пустовойт Т.В.
доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
червня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Золотий екватор»
про поновлення на роботі, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 27
червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Золотий екватор»
про поновлення на роботі, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Золотий екватор» на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 500 грн.

В апеляційній скарзі позивачка просить
рішення суду скасувати в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
та ухвалити нове про їх задоволення,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, які
неповно з'ясовані, порушення судом норм
матеріального права.

Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «Золотий екватор» в
судове засідання апеляційного суду не
з'явився, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним чином
телефонограмою (а.с. 192), тому суд
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
розглянув справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які
просили скаргу задовольнити, вивчивши
письмові матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині поновлення на роботі, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до чинного законодавства до
роботи оператором АЗС допускаються
особи, які серед іншого пройшли
навчання на спеціальних курсах з
одержанням відповідного посвідчення і
оскільки позивачкою не надано доказів
успішного проходження стажування, її
вимоги в цій частині задоволенню не
підлягають.

З таким висновком суду не погодитися не
можна.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що розпорядженням
директора Донецької філії товариства з
обмеженою відповідальністю «Золотий
екватор» від 27 вересня 2013 року № 115
ОСОБА_4 був наданий час у 10 робочих змін
для проходження стажування на АЗС № 16,
розташованої у м. Маріуполі по вулиці
Купріна, 60 (а.с. 108).

Це розпорядження видане на підставі
наказу директора товариства з
обмеженою відповідальністю «Золотий
екватор» від 01 квітня 2011 року № 55/2 яким
на виконання Закону України «Про
охорону праці» та Типового положення
про порядок проведення навчання і
перевірки знань з питань охорони праці,
затвердженого наказом Державного
комітету України з нагляду за охороною
праці № 15 від 26 січня 2005 року,
запроваджено на підприємстві з
новоприйнятими працівниками після
проходження первинного інструктажу на
робочому місці перед початком
самостійної роботи, стажування під
керівництвом досвідчених працівників
(а.с. 107).

Відповідно до п. 12 постанови Кабінету
Міністрів України № 1442 від 20 грудня 1997
року «Про затвердження правил
роздрібної торгівлі нафтопродуктами»
до роботи оператором АЗС допускаються
особи, яким виповнилося 18 років і які
пройшли навчання на спеціальних курсах
з одержанням відповідного посвідчення.

Усі працівники АЗС та спеціалізованих
магазинів проходять навчання і
інструктаж з перевіркою знань з питань
охорони праці згідно з Типовим
положенням про навчання, інструктаж та
перевірку знань працівників з питань
охорони праці, що затверджується
Комітетом по нагляду за охороною праці.

Зазначені працівники повинні знати
правила пожежної та екологічної
безпеки, правила користування засобами
вимірювальної техніки, умови утримання
території АЗС і приміщень магазинів у
належному санітарному стані, вимоги
нормативних документів щодо продажу
нафтопродуктів, супутніх товарів, а
також торгівельного обслуговування
споживачів.

Доказів успішного проходження
стажування та отримання задовільних
результатів перевірки знань з питань
охорони праці ОСОБА_2 суду не надано, як
і не надано доказів проходження
навчання на спеціальних курсах з
одержанням відповідного посвідчення.

Крім того, згідно із ст. 24 КЗпП України
трудовий договір укладається, як
правило, у письмовій формі. При
укладенні трудового договору
громадянин зобов'язаний подати паспорт
або інший документ, що посвідчує особу,
трудову книжку, а у випадках,
передбачених законодавством, - також
документ про освіту (спеціальність,
кваліфікацію), про стан здоров'я та інші
документи. Укладення трудового
договору оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Фактичний допуск до роботи вважається
укладенням трудового договору
незалежно від того, чи було прийняття
на роботу належним чином оформлене,
якщо робота провадилась за
розпорядженням чи з відома власника
або уповноваженого ним органу.

У відповідності до ст. 29 КЗпП України до
початку роботи за укладеним трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний: роз'яснити
працівникові його права і обов'язки та
проінформувати під розписку про умови
праці, наявність на робочому місці, де
він буде працювати, небезпечних і
шкідливих виробничих факторів, які ще
не усунуто, та можливі наслідки їх
впливу на здоров'я, його права на пільги
і компенсації за роботу в таких умовах
відповідно до чинного законодавства і
колективного договору; ознайомити
працівника з правилами внутрішнього
трудового розпорядку; визначити
працівникові робоче місце, забезпечити
його необхідними для роботи засобами
та проінструктувати працівника з
техніки безпеки виробничої санітарії,
гігієни праці і протипожежної охорони.

Тобто, у будь-якому випадку заборонено
допускати працівника до роботи до того,
як будуть виконані вимоги ст. 29 КЗпП
України.

Оскільки позивачкою не надано доказів
її допуску до самостійної роботи, не
можна вважати, що з нею був укладений
трудовий договір, а тому суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
позові, як в частині її поновлення на
роботі помічником оператора заправної
станції, так і в зобов'язанні
відповідача внести відповідні записи
до її трудової книжки.

Також суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив позивачці у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення заборгованості із
заробітної плати в сумі 146 грн. 50 коп.,
яка не була їй виплачена, оскільки
позивачка в судовому засіданні
визнала, що разом із отриманням
трудової книжки їй була сплачено 600 грн.
у рахунок заробітної плати, що
перевищує розмір, зазначений нею в
позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 27
червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді