Справа № 266/3791/14-ц
Провадженя № 2/266/1127/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 листопада 2014 року
м.
Маріуполь
Приморський районний
суд міста Маріуполя Донецької області
у складі:

головуючого судді -
Сараєва І.А.

при секретарі - Нетреба О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, -

В С
Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить виселити
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 з
належного її договору дарування № 2-2284
від 23.11.1999 року з будинку АДРЕСА_1.

Представник позивач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, надавши заяву
про розгляд справи за її відсутності, в
якій позовні вимоги підтримала та
просила позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, будучи
повідомленими про дату та час судового
розгляду справи, із будь-якими заявами
на адресу суду не зверталися, тому суд,
за згодою позивача, ухвалив заочне
рішення на підставі наявних в справі
доказів, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1
згідно договору дарування належить
позивачу ОСОБА_1, що підтверджується
реєстрацією БТІ № 19474323 від 09.07.2008 року.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
зазначеному будинку не мешкають більше
5 років, особистих речей в будинку не
має. Крім того, позивач оплачує їх
частину комунальних послуг, що
відчувається на її бюджеті.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном за
власним розсудом. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Як гарантовано статтею 41 Конституції
України та передбачено ст. 321 ЦК
України, право власності є непорушним
та ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності чи
обмежений в його здійсненні.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Таким чином, суд дійшов до
висновку про те, що відповідачі в
добровільному порядку не бажають
залишати житлове приміщення в будинку
АДРЕСА_1, що порушує право власності
позивача на житлове приміщення та є
суттєвою перешкодою у здійсненні ним
права володіння, користування та
розпорядження належним її майном, а
тому є підстави для задоволення цього
позову та виселення відповідачів із
зазначеного жилого приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57-60, 212-215, 224-225 ЦПК України, ст. 72 ЖК
України, ст. ст. 319, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, 1957 року народження,
ОСОБА_3, 1978 року народження такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до суду, що його
ухвалив, протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

На рішення може бути апеляцію
до Апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя:
Сараєв І. А.