Справа № 350/233/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2558/2014
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. М. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Мелінишин Г.П., Шишка А.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

з участю: представника апелянта -
ОСОБА_2, відповідача3 - ОСОБА_3,
представника позивача - Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про
виселення з житлового будинку, за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне
рішення Рожнятівського районного суду
від 25 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року банк звернувся в суд
із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що між відповідачем ОСОБА_5 та ПАТ КБ
«Приватбанк» 18.08.2006 року було укладено
кредитний договір, згідно якого банк
надав позичальнику кредит в розмірі
150000грн. зі сплатою відсотків за
користування 20% на рік на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
погашення 15.08.2011 року. Зобов'язання за
даним договором було забезпечене
договором іпотеки. Рішенням
Рожнятівського районного суду від
11.03.2010 року за невиконання умов
договору, звернуто стягнення на
предмет іпотеки на будинок по вул. Миру,
20 в смт. Рожнятів, Івано-Франківської
області шляхом його продажу. Оскільки
на вимогу банку, відповідачі в
добровільному порядку не виселились,
просить задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Рожнятівського
районного суду від 25 вересня 2014 року
позов задоволено. Виселено ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 з житлового
будинку АДРЕСА_1, зі зняттям цих осіб з
реєстраційного обліку у відділі у
справах громадянства, імміграції, та
реєстрації фізичних осіб УМВС України
смт. Рожнятів.

На дане рішення ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції помилково посилається на
норму ч.3 ст. 109 ЖК України, згідно якої,
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають в ньому та на ухвалу ВССУ,
згідно якої неповнолітні особи в
спірному будинку на час укладення
договору іпотеки не проживали, права
власності не мали, оскільки суд
касаційної інстанції не може
встановлювати та вважати доведеними
обставини, що не були встановлені судом
першої чи апеляційної інстанцій. А
отже, судом касаційної інстанції не
могло бути встановлено, що
неповнолітні особи в спірному будинку
на час укладення договору іпотеки не
проживали.

Апелянт також вказує, що обставина про
те, що на час укладення договору
іпотеки у спірному будинку проживала
та була зареєстрована неповнолітня
ОСОБА_7, яка там народилась і не
змінювала місця проживання,
підтверджується оглянутою в судовому
засіданні будинковою книгою.

Вважає, що судом залишено поза увагою
той факт, що договором іпотеки порушено
право користування неповнолітньою
дитиною житловим приміщенням у
спірному будинку.

З цих підстав просив рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог банку відмовити за
безпідставністю.

В судовому засіданні представник
апелянта та відповідач3 доводи
апеляційної скарги підтримали з
мотивів поданих у апеляційній скарзі,
просила про їх задоволення.

Представник позивача апеляційну
скаргу заперечила, вважає її
безпідставною, а рішення суду законним
та обґрунтованим, яке просила залишити
в силі.

Інші сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлені про час й місце розгляду
справи, що у відповідності до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, неповнолітні особи в спірному
будинку на час укладення договору
іпотеки не проживали, права власності
на нерухоме майно не мали. Згідно ч.4 ст.
338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанцій
при новому розгляді.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Судом встановлено, що копією рішення
Рожнятівського районного суду від
11.03.2010 року /т.1 а.с.4-6/ підтверджено, що на
будинок по вул. Миру, 20, смт. Рожнятів,
Івано-Франківської області, який є
предметом іпотеки, звернуто стягнення.

Копіями кредитного договору №34КD від
18.08.2006 року та договору іпотеки від
18.08.2006 року/т.1 а.с.7-10/ підтверджено, що
між позивачем та відповідачем ОСОБА_5
було укладено вищезгадані договори. Як
вбачається з копії договору іпотеки,
при його укладенні, іпотекодавець
гарантував, що у третіх осіб відсутні
права щодо предмета іпотеки (п.14.1
договору).

Копією довідки Рожнятівської селищної
ради, Рожнятівського району,
Івано-Франківської області від 05.06.2012
року №130/02-38/т.1 а.с.11/ підтверджено, що в
домоволодінні по АДРЕСА_1 проживають
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Згідно довідки Рожнятівської селищної
ради (а.с.116), виданої у 2006 році, яку
іпотекодавець ОСОБА_5 надав банку і
нотаріусу при укладенні договору
іпотеки, на час укладення іпотечного
договору, у спірному будинку не було
зареєстровано неповнолітніх дітей.
Саме ця довідка була підставою для
укладення договору іпотеки і
документом, який свідчив про
відсутність прав неповнолітніх дітей
на користування предметом іпотеки.

Копіями вимог про добровільне
виселення, фіскальними чеками та
рекомендованими повідомленнями/т.1
а.с.12-18/ підтверджено, що відповідачів
попереджено, що в разі невиконання
вимог ПАТ КБ "Приват Банк" залишає за
собою право звернення до суду про
примусове виселення.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 39 ЗУ
«Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898-ІV,
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя виносить
рішення про виселення мешканців за
наявності підстав, передбачених
законом, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до переконання про те, що суд
першої інстанції повно дослідив
обставини справи, зібраним доказам дав
належну оцінку та прийшов до
правильного висновку про задоволення
позовних вимог банку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції при вирішенні
спору.

При вирішенні даного
цивільно-правового спору колегія
суддів приймає до уваги позицію Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, висловлену в ухвалі від
04.09.2013року в даній справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Рожнятівського
районного суду від 25 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Г.П. Мелінишин

А.І. Шишко