Номер провадження: 22-ц/785/7152/14
Головуючий у першій інстанції
Гайда-Герасименко О. Д.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором завдатку,-

встановила:

У березні 2014 року позивачка звернулася
до суду з зазначеним позовом та просила
стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 30000 грн..

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що 12 серпня 2009 року між нею та
відповідачкою був укладений договір
завдатку, відповідно до якого ОСОБА_5
передала ОСОБА_3 30000 грн., як
забезпечення майбутнього укладання
договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_3, про що була написана розписка.
Відповідачка зобов'язалася укласти
нотаріально договір купівлі-продажу до
01 липня 2012 року. Але станом на 01.01.2014
року ОСОБА_3 відмовилася укласти
договір та на пропозицію повернути
кошти не реагує. З зазначених підстав
позивачка звернулася до суду та
просила позовні вимоги задовольнити та
стягнути суму завдатку у розмірі 30000
грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та
витрати, пов'язані з наданням правової
допомоги у розмірі 300 грн..

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 червня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_5 суму боргу за
договором завдатку у розмірі 30000 грн.,
моральну шкоду у розмірі 300 грн. та
витрати пов'язані з наданням правової
допомоги у розмірі 300 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до
суду апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити частково, з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що остання передала ОСОБА_3
грошові кошти у розмірі 30000 грн., які на
думку суду є завдатком та підлягають
поверненню. Крім того, суд дійшов
висновку, що невиконання договору
завдатку спричинило позивачці
моральну шкоду, яку суд оцінив у 300 грн.,
та стягнув зазначену суму на користь
ОСОБА_5.

Однак колегія суддів повністю не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, суд неправильно застосував
норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 червня 2014 року зазначеним вимогам
не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що 12 серпня
2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в усній
формі була досягнута домовленість про
продаж останній будинку АДРЕСА_3

12.08.2009 року ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 в
рахунок майбутнього продажу будинку
30000 грн., а ОСОБА_3 на підтвердження
отримання грошей надала ОСОБА_5
розписку про отримання передоплати
(а.с.5).

Відповідачка зобов'язалася укласти
нотаріально договір купівлі-продажу
зазначеного будинку до 01 липня 2012 року.

Станом на 01.07.2012 року відповідачка
попросила відстрочку укладання
договору купівлі-продажу будинку до
01.01.2014 року, а згодом зовсім відмовилася
від укладання договору. При цьому кошти
у розмірі 30000 грн. також відмовилася
повертати, що вимусило позивачку
звернутися до суду.

На підставі статті 657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 3
ст. 640 ЦК України такий договір є
укладеним з моменту його державної
реєстрації.

Частиною першою ст. 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише в разі наявності
зобов'язання, яке повинно було виникати
на підставі договору купівлі-продажу
будинку.

У разі коли сторони уклали договір, але
відповідно його не оформили, сплачені в
рахунок виконання договору платежі
визнаються авансом і повертаються в
тому розмірі, в якому вони надавалися.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення
помилково вважав, що передані ОСОБА_5
грошові кошти у розмірі 30000 грн. є
завдатком, оскільки, відповідно до
ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, зазначені кошти
є безпідставно набутим майном та
підлягають поверненню.

Таким чином, аналізуючи зазначене,
колегія суддів дійшла висновку, що
оскільки договір купівлі-продажу
будинку, який би за своєю формою та
змістом відповідав вимогам закону, між
сторонами укладений не був, а сторони
лише домовилися укласти такий договір
в майбутньому, то передані
відповідачці грошові кошти в розмірі
30000 грн. є авансом, який підлягає
поверненню позивачу.

Твердження відповідачки про сплив
позовної давності є безпідставним,
оскільки строк повернення грошей у
разі не укладення договору купівлі -
продажу в розписці не зазначено, та, як
встановлено в суді і не спростовано
відповідачкою, про порушення свого
права позивачка дізналася після 01.01.2014
року.

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, то колегія суддів не
погоджується з висновками суду в цій
частині, оскільки спірні
правовідносини відносяться до
договірних. А діючим законодавством не
передбачено відшкодування моральної
шкоди у договірних зобов'язаннях.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині стягнення витрат на правову
допомогу, оскільки зазначені витрати
документально підтверджені та є цілком
обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається на
підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та
підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення про часткове
задоволення позову.

Враховуючи, що позивачкою було
сплачено судовий збір при поданні
позовної заяви, колегія суддів вважає
за необхідне стягнути з відповідачки
на її користь судовий збір у розмірі 300
грн., тобто пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 79, 88, 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309
ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 червня 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором завдатку
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 суму
боргу у розмірі 30000 грн..

Стягнути з ОСОБА_3, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, яка
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2
судовий збір у розмірі 300 грн. та 300 грн. -
витрати на правову допомогу.

В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

В.О. Суворов