СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Кредитної спілки
«Аккорд» на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 6 вересня
2013р. по цивільній справі за позовом
Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

встановила:

у липні 2012р. позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості у сумі 52 829грн. 70коп.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 31 березня 2008р.
уклав з відповідачем договір №В-32789, на
підставі якого спілка надала
позичальнику кредит у сумі 14 850грн. та
право щомісячно сплачувати спілці
нараховані проценти та частину кредиту
в терміни та розмірах, передбачених
рекомендованим графіком платежів.
Однак, відповідач договірні
зобов'язання не виконувала, останній
платіж внесла 22 грудня 2010р., у зв'язку із
чим виникла заборгованість, яка
складається з тіла кредиту у сумі 14
850грн., процентів у сумі 21 321грн. 43коп. та
пені у сумі 995грн.

Також на підставі ст. 625 ЦК
України позивач просив стягнути 15
663грн. 27коп. інфляційних втрат та три
відсотка річних.

Рішенням суду від 6 вересня 2013р. у
позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі КС
«Аккорд» просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на неповне
встановлення судом обставин справи,
неправильне застосування норм
матеріального права, оскільки
відповідачем не заявлялося про
застосування позовної давності.

Апелянт будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.79), у судове
засідання не з'явився, направив
клопотання про розгляд справи без
участі його представника.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення відповідача, яка
заперечувала проти апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що 31 березня 2008р.
між кредитною спілкою та відповідачем
укладено договір №В-32789, на підставі
якого позичальник отримала 14 850грн. і
зобов'язалася щомісячно сплачувати
спілці нараховані проценти та частину
кредиту в терміни та розмірах не менше
відповідно до вказаного у

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/14999/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Даниленко
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.рекомендованому
графіку платежів, який викладено у
додатку № 1 до договору.

Пунктом 2.3. договору сторони
визначили, що проценти за користування
кредитом

- 2 -

нараховуються спілкою на фактичний
залишок суми кредиту, виходячи з
розрахунку 0,0986% за кожний день
користування кредитом.

Відповідно до додатку № 1 до
договору остання дата погашення
заборгованості сторонами була
визначена, як 31 березня 2009р.

Однак, позичальник свої
зобов'язання за договором не
виконувала, у зв'язку із чим виникла
заборгованість, яка відповідно до
розрахунку, наданого позивачем,
складається із заборгованості за
кредитом у сумі 14 850грн. та процентами у
сумі 21 321грн. 43коп.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем пропущено
строк позовної давності.

Проте, погодитися з таким
висновком суду першої інстанції не
можна, так як він не ґрунтується на
нормах матеріального права.

Пунктом 5.1. договору передбачений строк
дії договору до повного його виконання
сторонами.

Додатком № 1 до договору сторони
встановили і строк виконання
зобов'язання щомісячними погашенням
платежів, останній з яких у визначеній
сумі підлягав виконанню у строк 31
березня 2009р.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Частинами 1 та 3 статті 264 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.
Після переривання перебіг позовної
давності починається заново.

Частиною 4 статті 267 ЦК України
визначено, що сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Проте, судом першої інстанції при
вирішенні даного спору вказані норми
матеріального права враховані не були
і суд не прийняв до уваги, що відповідач
не подавала суду заяву про
застосування позовної давності, а
навпаки частково визнала позов.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що
відповідно до розрахунку, наданого
позивачем, останній платіж
позичальником було здійснено 22 грудня
2010р., що не було спростовано
відповідачем, тому відповідно до ч.ч.1
та 3 ст.264 ЦК України строк позовної
давності був перерваний.

Також суд першої інстанції не врахував
роз'яснення, надані у п. 11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009р. "Про судове рішення у
цивільній справі" про те, що
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Однак, суд першої інстанції у порушення
вимог ст.ст.212-215 ЦПК України не навів у
рішенні мотивів чи є позовні вимоги
підставними та чи були вони доведені
під час судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апелянта про неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
які регулюють позовну давність та її
застосування, є правомірними, тому
рішення суду підлягає скасуванню, а
колегія суддів ухвалює нове рішення
про задоволення позовних вимог,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова

- 3 -

установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610 ЦК
України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позичальник свої
зобов'язання за договором не
виконувала, у зв'язку із чим виникла
заборгованість, яка відповідно до
розрахунку, наданого позивачем,
складається із заборгованості за
кредитом у сумі 14 850грн. та процентами у
сумі 21 321грн. 43коп.

Вказані обставини не заперечувалися
відповідачем під час апеляційного
розгляду. Також відповідачем не було
надано доказів, що нею сплачувалися
щомісячні платежі.

Пунктом 3.2. договору сторони погодили,
що при порушенні строків сплати
кредиту спілка має право нарахувати
пеню, а позичальник зобов'язаний
сплатити пеню у розмірі 0,59% від суми
остаточної заборгованості за кожний
день прострочення.

Відповідно до розрахунку, наданого
позивачем, розмір пені становить 165
518грн. 54коп.

Проте, рішенням засідання кредитного
комітету кредитної спілки «Аккорд» від
4 червня 2010р. вирішено зменшити пеню до
995грн., що не суперечить нормам
матеріального права (ч.3 ст. 551 ЦК
України).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивачем доведені позовні
вимоги про наявність у відповідача
заборгованості за договором від 31
березня 2008р., розмір якої не був
спростований відповідачем, тому вона
підлягає стягненню.

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено обов'язок боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідачем порушено взяте на себе за
договором грошове зобов'язання, тому
вона повинна нести передбачену ст. 625 ЦК
України відповідальність та сплатити
позивачу борг з врахуванням
інфляційних втрат та 3% річних.

Позивачем наданий розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних за період
з 31 березня 2009р. по 31 травня 2012р., який
відповідає нормам матеріального права
та не був спростований відповідачем,
тому колегія суддів вважає його
належним доказом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у
зв'язку із задоволенням позовних вимог
та апеляційної скарги з відповідача
підлягає стягненню сплачений
позивачем судовий збір як за подання
позову, так і за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Аккорд» задовольнити.

- 4 -

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 6 вересня 2013р.
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Кредитної спілки «Аккорд» 52 829грн. 70коп.
та повернення судового збору у сумі
528грн. 30коп. і 264грн. 15коп., а всього 53
622грн. 15коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: