Справа № 482/1171/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 жовтня 2014 року
м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю
позивача ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2, представника третьої особи
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Нова
Одеса цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Новоодеської державної
нотаріальної контори Миколаївської
області, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача ОСОБА_4,
законним представником якого є ОСОБА_5,
про встановлення факту родинних
відносин, факту прийняття спадщини,
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом та визнання
права власності на частку у нерухомому
майні у порядку спадкування за законом,
-

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2014 р. позивач звернувся до суду
з вказаним позовом. Вимоги
обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер його батько - ОСОБА_6, після
смерті якого залишилося майно, а саме 1/5
частка житлового будинку АДРЕСА_1.
Родинні відносини з померлим
підтверджуються фотографією, записом у
військовому квитку та книгою обліку
учнів середньої школи № 1 м. Нова Одеса
за 1972 р.

Вказав, що прийняв спадщину, оскільки
вступив у фактичне керування та
володіння спадковим майном, а саме,
кишеньковим годинником і баком для
води, що належали померлому.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати - ОСОБА_7.
Подаючи заяву до нотаріальної контори
для прийняття спадщини після смерті
матері стало відомо, що 03 березня 2010 р.
державним нотаріусом матері видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/5 частку спірного будинку,
що належала батькові.

Вважає це свідоцтво незаконним,
оскільки мати ОСОБА_7 за життя не
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
батьком, отже не була спадкоємцем
першої черги, а скористалась рішенням
суду, яким встановлено факт її
проживання з батьком як чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, на підставі
якого нотаріус видала спірне свідоцтво
застосовуючи не закон, який діяв на
день смерті батька, тобто ЦК УРСР, а ЦК
України, який набрав чинності з 1 січня
2004 року, тобто після смерті батька.

З посиланням на ці обставини і статті
256-259 ЦПК України, ст.ст. 525, 529, 530, 549 ЦК
УРСР, ст.ст. 15, 16, 1216, 1220, 1223, 1264, 1268, 1272, 1301
ЦК України просив встановити, що
померлий ОСОБА_6 був його рідним
батьком, факт прийняття ним спадщини
після смерті ОСОБА_6, скасувати
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 03 березня 2010 р. і визнати за
ним право власності на частку будинку,
що залишилася після смерті ОСОБА_6

У судовому засіданні позивач свій
позов підтримав та просив його
задовольнити.

Відповідач - нотаріальна контора у
судове засідання свого представника не
надіслали, але надали суду письмового
листа, у якому заявлені вимоги не
визнали і заперечували проти їх
задоволення, пославшись на те, що
виходячи зі змісту позовної заяви
позивачем не надано суду достатньо
належних доказів щодо існування
родинних відносин з ОСОБА_6 та
прийняття позивачем спадщини, а у разі
задоволення судом цих вимог, то
визнання права власності на спірну
частку у будинку відноситься до
компетенції нотаріуса, що оформляється
з урахуванням наявності інших
спадкоємців.

Представник третьої особи вимоги
позивача не визнав та просив в їх
задоволенні відмовити мотивуючи тим,
що той не довів факт родинних відносин
з померлим ОСОБА_6, отже не є особою, яка
має право звертатися до суду за
захистом своїх спадкових прав.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника і представника третьої
особи, дослідивши обставини справи та
матеріали іншої цивільної справи, і
перевіривши їх письмовими доказами,
оцінивши досліджені в судовому
засіданні докази, суд приходить до
висновку, що позовна заява задоволенню
не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у
м. Нова Одеса Миколаївської області
помер ОСОБА_6, який проживав у житловому
будинку АДРЕСА_1 (а. с. - 6, 8, 15, 29).

Право на успадкування за законом мають
спадкоємці, а отже й право на
оскарження видачі свідоцтва про право
на спадщину іншим спадкоємцям.

З метою отримання статусу спадкоємця,
разом з вищезгаданими вимогами ОСОБА_1
просить суд, зокрема, у порядку
встановленому ст. 256 ЦПК України
встановити факт родинних відносин,
тобто те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_6 за життя був його рідним батьком
(а. с. - 5).

У судовому засіданні позивач пояснив,
що померлий ОСОБА_6 за життя не
перебував у зареєстрованому шлюбі з
його матір'ю ОСОБА_7, але був його
батьком.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення, у тому числі і
встановлення факту родинних відносин
між фізичними особами.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, не визнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

На доведення своїх вимог в цій частині
позивач надав суду копії військового
квитка та витягу зі списку учнів школи,
де різні особи записані батьком
позивача (а. с. - 11, 12).

Так, у військовому квитку батьком
позивача записано ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
а у списку учнів батьком позивача
значиться ОСОБА_6. З домової книги і
свідоцтва про смерть ОСОБА_6
випливає, що роком його народження є
ІНФОРМАЦІЯ_1, а не ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. - 29).

Проте, зі змісту свідоцтва про
народження позивача видно, що у графі
«батько» такий запис про батька
взагалі відсутній (а. с. - 7).

За таких умов, суд вважає, що позивач
помилково просить встановити факт
родинних відносин у порядку ст. 256 ЦПК
України, оскільки повинні
пред'являтися вимоги щодо встановлення
факту батьківства, що з урахуванням
дати народження позивача регулюється
ст. 53 КпШС (в ред. 1969 р.).

Аналогічні роз'яснення містяться у
пункті 15 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» та пунктах 3, 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15.05.2006 р. «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів».

Отже позивачем невірно обрано спосіб
захисту своїх порушених прав, а відтак,
то в задоволенні вимог щодо
встановлення факту родинних відносин
слід відмовити, як заявлені
безпідставно.

Ураховуючи те, що інші вимоги позивача
про встановлення факту прийняття
спадщини, визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину та визнання права
власності на спадкове майно є
похідними від першої вимоги щодо
встановлення факту родинних відносин,
то у задоволенні цих вимог також слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у встановленні факту
родинних відносин з ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 і факту прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_6, а також у
задоволенні позовних вимог до
Новоодеської державної нотаріальної
контори Миколаївської області про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом виданого 03
березня 2010 р. державним нотаріусом
Новоодеської державної нотаріальної
контори Миколаївської області ОСОБА_7
та про визнання за ним права власності
у порядку спадкування за законом на 1/5
частку у житловому будинку АДРЕСА_1 - як
заявлені безпідставно.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Новоодеський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий