АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3335/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3656/14
Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: представника прокуратури
Рощепи Я.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 20 жовтня 2014 року

по справі за позовом виконуючого
обов'язки прокурора м. Кременчука до
ОСОБА_2 про визнання договору дарування
частини квартири недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року виконуючий обов'язки
прокурора м. Кременчука звернувся до
суду з вказаним позовом в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вказував, що дитина на підставі
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 01
квітня 2004 року була відібрана у ОСОБА_4
без позбавлення її батьківських прав.
Малолітній син був влаштований і
перебуває до теперішнього часу в
Кременчуцькій загальноосвітній
школі-інтернат ім. А.С. Макаренка.

ОСОБА_4 належала 1/3 частина АДРЕСА_1, з
якої вона та мололітній на той час син
26 квітня 2005р.знялися з реєстрації та в
подальшому 22 березня 2006 року ОСОБА_4
подарувала ОСОБА_2 вказану частку
квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Захищаючи порушенні житлові права
дитини - ОСОБА_3, прокурор просив
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку на здійснення процесуальної дії
- пред'явлення позовної заяви -
поважною та відновити пропущений
строк, визнати недійсним договір
дарування частини 1/3 квартири АДРЕСА_1
від 22 березня 2006р., посвідчений
приватним нотаріусом Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_5

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 20
жовтня 2014 року позовну заяву в.о.
прокурора м. Кременчука задоволено.

Поновлено строк на звернення до суду
на здійснення процесуальних дій
прокурору.

Визнано недійсним договір дарування 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_4
та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 22 березня
2006 року за № 4057.

Судові витрати віднесені за рахунок
держави.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, який в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким позов залишити без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку, про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що рішенням Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 01 квітня 2004
року у матері ОСОБА_4 відібраний
малолітній син ОСОБА_3 без позбавлення
її батьківських прав.

15 вересня 2004 року малолітній ОСОБА_3
був влаштований до Кременчуцької
загальноосвітньої школи-інтернат ім.
А.С. Макаренка.

До 2004 року ОСОБА_3 проживав разом з
матір'ю і був зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1. Однак, 26 квітня 2005 року вони
зняті з реєстраційного обліку за
вказаною адресою.

При цьому зняття малолітньої дитини
проведено без дозволу органу опіки та
піклування.

Відповідно до договору дарування від 22
березня 2006 року ОСОБА_4 подарувала
ОСОБА_2 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка
їй належала на підставі договору
дарування від 10 червня 1998 року (а.с.12,55).

Відповідно до рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 26 листопада 2009
року ОСОБА_3 поновлено в реєстрації за
адресою АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що в даному випадку
встановлено порушення прав
неповнолітнього ОСОБА_3, а саме права на
житло при оформленні договору
дарування частини квартири від 22
березня 2006 року.

Відповідно до ч. 4 ст. ст. 18 Закону
України «Про охорону дитинства»
зазначено, що органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства»встановлено, що
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній
реєстрації,відмовлятись від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей»
неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень.

Зважаючи на те, що як зняття
малолітнього ОСОБА_3 з реєстрації в
належній його матері частині квартири
за вказаною адресою, так і укладання
договору дарування були здійснені без
дозволу органів опіки і піклування, то
вчинення ОСОБА_4 правочину дарування
суперечить переліченим актам
цивільного законодавства, а, отже,
підлягає визнанню недійсним в силу
положень ст.ст.203,215 ЦК України.

Враховуючи викладене та керуючись
нормами чинного законодавства,
районний суд прийшов до обґрунтованого
висновку, оскільки одним із правочинів,
які не можуть вчиняти батьки або особи,
які їх замінюють, без дозволу органів
опіки та піклування, є відмова від
майнових прав дитини, до яких
відноситься і право користування жилим
приміщенням.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що на час укладання договору дарування
малолітній ОСОБА_3 був знятий з
реєстрації в спірній квартирі, не
спростовує факту необхідності
отримання дозволу органу опіки та
піклування.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду.

Інші доводи апеляційної скарги не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУДДІ: /
Підписи /

З оригіналом згідно :