АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 681/1021/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2292/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн
О.Ю.

суддів: Харчука В.М., Переверзєвої Н.І.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: апелянта
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу провадженням
№22ц/792/2292/14 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Полонського
районного суду Хмельницької області
від 09 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_1
до Головного управління
Держземагенства України у
Хмельницькій області, відділу
Держземагенства у Полонському районі,
Полонської районної державної
адміністрації, Новоселицької
сільської ради, про визнання права
власності на земельну частку (пай),
виділ земельної ділянки в натурі.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до Новоселицької сільської
ради, відділу Держземагенства у
Полонському районі про визнання права
власності на земельну частку (пай).
Ухвалою суду від 08.07.2014 року до участі в
справі в якості відповідачів залучено
Головне управління Держземагенства
України у Хмельницькій області та
Полонську районну державну
адміністрацію (а.с.3-5, 23)

В обґрунтування вимог позивач
вказував, що він з 20.06.1988 року був
прийнятий в члени колгоспу імені
Мічуріна с. Новоселиця, де працював
завідуючим виробництвом по переробці
фруктів до 17.01.1997 року. 16.09. 2005 року він
отримав свідоцтво про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
СТОВ „Ім. Мічуріна". До ліквідації СТОВ
„ Ім. Мічуріна" він залишався членом
підприємства, тому на його думку він
має право на земельну частку (пай) і
повинен був бути включеним до списку
осіб, які мали право на земельну частку
(пай) та отримати земельний пай в
натурі. В травні 2014 року він дізнався,
що землі СТОВ імені Мічуріна
розпайовані, усі члени колективного
сільськогосподарського підприємства
отримали земельні ділянки і виготовили
на них державні акти, та що його
помилково не включили до списку осіб,
які мали право на земельну частку (пай),
тому позивач просив:

- визнати за ним право на земельну
частку (пай) по Новоселицькій сільській
раді
________________________________________________________________________
______

Головуючий у першій інстанції -
Горщар А.Г. Справа
№22ц/792/2292 /14

Доповідач -Кізюн О.Ю.
Категорія № 47

Полонського району Хмельницької
області як за пенсіонером з числа
колишнього колективного
сільськогосподарського підприємства
СТОВ імені Мічуріна;

- виділити для нього земельну частку
(пай) із земель запасу чи резерву
Новоселицької сільської ради, а у разі
можливості виділити із земель
вказаної ради, просив виділити із
земель іншої сільської ради в межах
Полонського району. Рішенням
Полонського районного суду
Хмельницької області від 09 жовтня 2014
року в позові відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі. Апелянт посилається не
те, що рішення суду винесено із
порушенням застосування норм
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав та
мотивів.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 214 ЦПК України
передбачено питання, які вирішує суд
під час ухвалення рішення, до яких,
зокрема відносяться питання: чи мали
місце обставини. якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
задоволенню до цих правовідносин.

Відповідно до п.2 Указу Президента
України „Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" від 08 серпня 1995 року
право на з6емельну частку (пай) мають
члени колективного
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акту на право колективної
власності на землю.

Встановлено і ці обставини ніким не
оспорюються, що з 10.09.1990 року ОСОБА_1 був
прийнятий в члени колгоспу ім. Мічуріна
с.Новоселиця Полонського району, а
17.01.1997 року він припинив свою трудову
діяльність в цьому господарстві. 05.10.1995
року відповідно до рішення
Новоселицької сільської ради від 27.07.1995
року № 29 видано Державний акт на право
колективної власності на землю КСП ім.
Мічуріна (правонаступник колгоспу ім.
Мічуріна), однак до списку, що додається
до державного акта на право
колективної власності на землю, ОСОБА_1
включений не був, хоча являвся членом
КСП на час передачі у колективну
власність землі.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 „Про судове рішення у
цивільній справі", встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважних причин, суд у
рішення зазначає про відмову у позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі.

При вирішенні справи, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
ОСОБА_1 без поважних причин пропустив
строк звернення до суду, і оскільки до
спірних правовідносин підлягають
застосуванню положення Цивільного
кодексу України 1963 року, тому позовна
давність застосовується судом
незалежно від заяви сторін по справі
(ст.75 ЦК УРСР)

Колегія суддів визнає висновки суду
першої інстанції правильними, а
посилання ОСОБА_1 на те, що про факт не
включення його до списку він дізнався
лише у травні 2014 року - безпідставними.

Відповідно до ст.71 ЦК 1963 року загальний
строк для захисту права за позовом
особи, право якої порушено (позовна
давність), встановлюється в три роки.
Згідно ст. 76 цього Кодексу перебіг
строку позовної давності починається з
дня виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коди особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Убачається, що спірні правовідносини,
які полягають у безпідставному
невключенні позивача до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю,
виникли у 1995 році. Встановлено, що
Сертифікати на земельну частку (пай)
членам КСП, включених до списку,
видавалися у 1996 році, тобто в період,
коли позивач працював в КСП і проживав
в АДРЕСА_1, а тому міг дізнатися або
повинен був дізнатися про порушення
свого права протягом 1995-1996 років.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів відхиляє доводи апеляційної
скарги і залишає рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Полонського районного
суду Хмельницької області від 09 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду
О.Кізюн