АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2156/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. РІШЕННЯ
07 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМіщенка С. В.суддівМагди Л.
Ф. , Сіренка Ю. В. при
секретаріАнкудінові О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 15 березня 2011 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» в особі філії
«Черкаське головне регіональне
управління» Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору, -
в с т а н о в и л а :
У січні 2011 року представник за
довіреністю ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Зборовська С.Є. звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості по кредитному договору.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначала, що між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_7 було укладено кредитний
договір № 246796-cred від 28 серпня 2008 року.
Відповідно до його умов відповідач
отримав кредитні кошти в сумі 10 000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24,00 %
річних, з кінцевим терміном повернення,
що відповідає строку повного погашення
кредиту , - 9 лютого 2010 року.
В забезпечення своєчасного та
належного виконання ОСОБА_7 обов'язків
за кредитним договором між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6 28 серпня 2008 року
було укладено договір поруки № 246796-cred.
Відповідно до його умов відповідач
зобов'язалася відповідати перед Банком
за виконання ОСОБА_7 своїх обов'язків за
кредитним договором в тому ж розмірі,
що й останній, включаючи повернення
кредиту, сплату процентів, нарахованих
за користування кредитом, винагород,
штрафів, пені та інших платежів,
відшкодування збитків у відповідності,
порядку та строки, зазначені в
кредитному договорі № 246796-cred від 28
ПАТ КБ «ПриватБанк», стверджує, що у
зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором у ОСОБА_7 за період
з 20 серпня 2009 року по 28 листопада 2010
року виникла заборгованість в розмірі
1857,30 доларів США та 250 гривень, яка
складається з наступного:
заборгованість по процентам - 1768,86
доларів США, а також штрафи - 88,44 доларів
США та 250 гривень.Які позивач просив
стягнути з відповідачів солідарно.
Представник позивача до початку
судового засідання подала заяву про
зменшення позовних вимог та просила
суд солідарно стягнути на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» з відповідачів
заборговані кошти за період з 01 вересня
2009 року по 28 листопада 2010 року в розмірі
1857,30 доларів США (еквівалент 14 746,96 грн.
станом на 28 листопада 2010 року), 250 грн.
штрафу та судові витрати.
Заочним рішенням Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 15 березня
2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі
філії «Черкаське головне регіональне
управління» ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість по кредитному договору
№ 246796-cred від 28 серпня 2008 року за період
01 вересня 2009 року по 28 листопада 2010 року
в сумі 1857,30 доларів США (еквівалент 14
746,96 грн. станом на 28 листопада 2010 року),
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», в особі філії «Черкаське
головне регіональне управління» ПАТ КБ
«ПриватБанк» судові витрати в сумі 269
Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу, у якій зазначала, що
суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» , не врахував, що вона не
була належним чином повідомлена про
розгляд справи судом , у зв'язку з чим не
брала участі в судовому розгляді, що
позбавило її можливості подати заяву
про застосування для даних
правовідносин наслідків пропуску
строку позовної давності .

Крім того , задовольняючи позов в
частині вимог до неї як до поручителя,
суд не врахував, що позивач протягом
шести місяців від дня настання
виконання основного зобов'язання не
пред'явив вимоги до апелянта як до
поручителя, а збільшений пунктом 12
договору поруки № 246796-cred від 28 серпня
2008 року , строк позовної давності до 5
років, не є тією обставиною, яка
впливає на вирішення питання щодо
наявності підстав для припинення
правовідносин між сторонами у порядку ,
що передбачений ч.4 ст.559 ЦК України.

Тому, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ОСОБА_6 просила
скасувати заочне рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 15 березня 2011 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_6

Заслухавши учасників процесу, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність,
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказане рішення повністю не
відповідає вказаним вимогам .

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, і даний факт не оспорювався
сторонами, що 28 серпня 2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір № 246796-cred
/а.с. 6-10/, а між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6 28 серпня 2008 року на забезпечення
вказаного кредитного договору було
укладено договір поруки № 246796-cred /а.с.
11/.

При цьому, встановивши, що відповідач
ОСОБА_7 порушив зобов'язання за
кредитним договором та не повернув
отриманих кредитних коштів і
нарахованих процентів згідно
визначених Договором умов, суд стягнув
заборгованість солідарно з
позичальника ОСОБА_7 та поручителя
ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»,
в особі філії «Черкаське головне
регіональне управління» ПАТ КБ
«ПриватБанк» за період 01 вересня 2009
року по 28 листопада 2010 року в сумі 1857,30
доларів США (еквівалент 14 746,96 грн.
станом на 28 листопада 2010 року), штраф - 250
грн. /а.с. 51-53/.

Але при цьому , допускаючи солідарне
стягнення з боржника та поручителя
вказаної суми заборгованості , суд
першої інстанції не врахував дійсних
обставин справи в частині наявності
підстав для стягнення вказаного боргу
в солідарному порядку з поручителя та
не застосував норми матеріального
права, які регулюють правовідносини,
пов'язані з настанням відповідальності
поручителя та порядком і строком дії
поруки і реалізації кредитором свого
права на пред'явлення вимог до
останнього.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Тому враховуючи, що суд ухвалюючи
рішення, не з'ясував всіх обставин ,
помилково вважав доведеними обставини
, що мають значення для справи та
неправильно застосував норми
матеріального права, то відповідно до
вимог ст.309 ЦПК України це є підставою
для зміни рішення в частині, що
стосується солідарного стягнення з
відповідача ОСОБА_6 заборгованості по
зобов'язаннях ОСОБА_7, шляхом його
скасування в цій частині та ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України
підставою для відповідальності
поручителя є неналежне виконання
позичальником умов кредитного
договору.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (солідарну) відповідальність
поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Але приписами частини 4 статті 559 ЦК
України встановлено, що порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
встановлено, що відповідно до частини
четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитором або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Порука також припиняється у зв'язку із
закінченням строку, який надається
кредитору для пред'явлення вимоги
поручителю. Вказаний строк може бути
передбачений в договорі (договірний
строк) або визначений в законі
(законний строк).

За відсутності, відповідної договірної
умови слід застосовувати строки,
передбачені у ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Законний строк може бути різної
тривалості: 6 місяців - для зобов'язань з
визначеним строком виконання та 1 рік -
для зобов'язань, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

Пунктом 1.4 кредитного договору та
дотиком №1 до нього , визначено строк
погашення кредиту та відсотків, а саме
визначено строк закінчення
зобов'язання , - 19 лютого 2010 року /а.с.6/.

П.11 договору поруки, встановлено, що
він набирає чинності з моменту його
підписання і діє до повного виконання
зобов'язань за кредитним договором, а
згідно з п.1 даного договору поручитель
ознайомлена з умовами договору кредиту
№ 246796-cred від 28 серпня 2008 року,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_7 /а.с. 11/.

Таким чином , в силу вимог ст.252 ЦК
України , з умов зазначених договорів
вбачається, що у позивача право вимоги
до поручителя виникло з 20 лютого 2010
року.

Відповідно, згідно ч.4 ст. 559 ЦК України,
вимогу до поручителя про стягнення з
неї коштів за борговими зобов'язаннями
боржника, ПАТ КБ «ПриватБанк» мало
право заявити протягом 6-ти місяців від
указаної дати тобто до 20 серпня 2010 року
, але цим правом позивач протягом
визначеного строку не скористався, а
пред'явив вимогу до ОСОБА_7 20 січня 2011
року, тобто через 11 місяців , тобто
після того як відповідно з вимогою ч.4
ст.559 ЦК України договір поруки був
припинений.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини; 2) створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти.

Зобов'язанням, згідно ч.1-2 ст.509 ЦК
України, є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, оскільки позивач ,як на підставу
вимог про стягнення заборгованості по
кредитному договору з відповідача
ОСОБА_6 посилається на договір поруки №
246796-cred від 28 серпня 2008 року та не надав
суду доказів про наявність у даного
відповідача зобов'язань перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» з інших передбачених
законом підстав, враховуючи , що
відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України
зазначений договір поруки був
припинений, то в задоволенні вимог
позивача про солідарне стягнення з
поручителя ОСОБА_6 заборгованості по
кредитному договору № 246796-cred від 28
серпня 2008 року за період 01 вересня 2009
року по 28 листопада 2010 року в сумі 1857,30
доларів США (еквівалент 14 746,96 грн.
станом на 28 листопада 2010 року) та штрафу
250 грн. - належить відмовити.

Водночас , оскільки наявність
невиконаних перед банком зобов'язань у
вказаному розмірі відповідача ОСОБА_7
не заперечується сторонами та
оспорюється апелянтом в цій частині
рішення суду належить залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 15 березня 2011 року -
задовольнити частково.

Заочне рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 15 березня
2011 року - змінити , скасувати рішення в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_6
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі
філії «Черкаське головне регіональне
управління» ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість по кредитному договору
№ 246796-cred від 28 серпня 2008 року за період
01 вересня 2009 року по 28 листопада 2010 року
в сумі 1857,30 доларів США (еквівалент 14
746,96 грн. станом на 28 листопада 2010 року),
штраф - 250 грн., у задоволенні позову в
цій частині - відмовити.

У іншій частині рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 15 березня 2011 року, про
стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», в особі філії «Черкаське
головне регіональне управління» ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору № 246796-cred від 28
серпня 2008 року за період 01 вересня 2009
року по 28 листопада 2010 року в сумі 1857,30
доларів США (еквівалент 14 746,96 грн.
станом на 28 листопада 2010 року), штраф - 250
грн. та судових витрат, - залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :