10.08.2014 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 533/162/2014-ц
Провадження № 2/533/83/2014
07 липня 2014 року Козельщинський
районний суд Полтавської області
головуючого судді - Науменко Н.Д.
секретарі - Гордієнко О.А.
участю представника позивача - Бігун
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду селища
Козельщина справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу,-
ПАТ «Страхова компанія «Країна» 3
лютого 2013 року звернулась до суду з
позовом, в якому прохало стягнути з
як водієм, який, керуючи належним йому
автомобілем марки «Форд-транзит»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 29
січня 2012 року на 263км автодороги Київ -
Харків, здійснюючи маневр обгону, перед
його початком не переконався у тому, що
зазначений маневр не створить перешкод
водієві автомобіля «Тойота-Секвоя»,
реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_3,
який рухався позаду нього в попутному
напрямку по зустрічній смузі руху,
здійснюючи його обгін і допустив
зіткнення, в результаті якого
транспортні засоби отримали технічні
ушкодження. При цьому позивач
зазначає, що ОСОБА_2 залишив місце
пригоди, а позивач, являючись
страховиком пошкодженого автомобіля,
належного ОСОБА_3, відшкодував
останньому зазначену вище суму
вартості ремонту автомобіля.
В судовому засіданні представники
позивача Ляшенко Г.В., Піка М.Є і Бігун
Н.В. позов підтримували, наполягали на
його задоволенні, посилаючись на
визнання відповідача винуватим у
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, залишення їм місця пригоди,
підтвердження доказами спричинення
матеріальної шкоди власнику
транспортного засобу,
відповідальність якого була
застрахована позивачем. Посилались на
порушення відповідачем порядку
звернення за відшкодуванням до
страхової кампанії, з якою відповідач
уклав договір страхування своєї
відповідальності. Крім того,
зазначали, що 29 грудня 2011 року Моторним
(транспортним) страховим бюро України
(далі - МТСБУ) анульовано ліцензію ПАТ
«Українська екологічно-страхова
компанія», а з 3 січня 2012 року виключено
Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав і
заперечував проти його задоволення,
посилаючись на безпідставне
притягнення його до адміністративної
відповідальності за фактом ДТП,
порушення водієм ОСОБА_3 Правил
дорожнього руху при здійсненні обгону
в забороненій зоні, на відсутність
слідів пошкодження на автомобілі
останнього, завищену оцінку
спричиненої автомобілю шкоди,
відшкодування вартості дзеркала
пе6реднього виду, яке не зазначено в
протоколі огляду транспортного засобу.
Зазначив, що він не з0вертався до
страховика з вимогою виплати
страхового відшкодування, так як
автомобілшь ОСОБА_3 пошкоджений не був
і позивач отримав повне відшкодування
від ПАТ «Українська екологічна
страхова кампанія» відповідно до
рішення Господарського суду м. Києва
від 15.02.2013року, витяг із якого йому
направила кампанія і яке долучено до
матеріалів справи, і заперечував
наявність підстав для задоволення
вимоги.

Страховий поліс суду не надав.

Залучене до участі у розгляді справи
як третя особа без самостійних вимог
Моторне (транспортне) страхове бюро
України направило до суду заперечення
проти позову, в яких зазначило, що
страхове відшкодування проводить
страхова кампанія, з якою відповідач
перебуває у договірних відносинах
належним їй майном, і у разі її
ліквідації вимоги вважаються
вичерпаними, до того ж відповідач не
звертався до нього у разі відмови
страхової кампанії у виплаті
страхового відшкодування.

Суд, вислухавши сторони. вивчивши
матеріали справи і перевіривши їх
доказами, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 29 січня 2012 року на
263км автодороги Київ - Харків відбулась
дорожня транспортна пригода за участю
застрахованих транспортних засобів
автомобіля «ФОРД-ТРАНЗИТ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 і автомобіля «Тойота
-Секвоя» НОМЕР_6 під керуванням водія
ОСОБА_3

Постановою Козельщинського
районного суду від 23.08.2012 року ОСОБА_2
визнаний винним у тому, що він,
здійснюючи маневр обгону, перед його
початком не переконався у тому, що
зазначений маневр не створить перешкод
водієві автомобіля «Тойота-Секвоя»
ОСОБА_3, який своєчасно виконував
маневр обгону зазначеним

автомобілем та рухався у попутному
напрямку, допустив зіткнення, в ході
якого автомобілі отримали технічні
пошкодження, місце пригоди залишив, чим
порушив вимоги п. п. 2.10, 10.1 і 14.2 «а»
Правил дорожнього руху і вчинив
адміністративні правопорушення,
передбачені ст.122-4, ст.124 КУпАП. Був
звільнений від адміністративної
відповідальності через закінчення
строків притягнення до токової ( аркуш
- 17).

Постанова набула чинності
10.12.2012року після її перегляду
Апеляційним судом Полтавської області
(аркуші 18-19).

Із протоколу огляду місця ДТП і
схеми до нього вбачається, що в
результаті зіткнення автомобіль
«Тойота -Секвоя» НОМЕР_6 отримав
технічні ушкодження у вигляді
деформації передньої та задньої правої
двері, заднього правого крила, маються
пошкодження правої сторони заднього
бамперу, на автомобілі «Форд-Транзит»
реєстраційний номер НОМЕР_1 розбито
ліве дзеркало заднього виду,
деформовано переднє ліве крило, ліві
дверцята, пошкоджено лакофарбове
покриття передньої лівої сторони,
розбито передній бампер (аркуші - 36,40
адміністративної справи 1611/828/2012).

За договором добровільного
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № 111/008/2.15.1 від
16.08.2011року автомобіль «Тойота-
Секвоя» державний реєстраційний номер
НОМЕР_6, належний ОСОБА_3 застрахований
позивачем на 480000грн з
відповідальністю у межах 100% ( аркуші 3-9).

Відповідно до зазначеного договору
страховик, яким є позивач, забезпечує
відшкодування шкоди, завданої життю,
здоров»ю та майну третіх осіб під час
ДТП, що сталося за участю забезпеченого
транспортного засобу та внаслідок цієї
пригоди настає цивільно - правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, а
також у випадку втрати, знищення або
пошкодження застрахованого
транспортного засобу чи додаткового
обсадження..

Згідно інформації, що міститься в
матеріалах адміністративної справи
1611/828/2012 вбачається, що відповідач мав
поліс обов»язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АА№ 2251067, виданий ПАТ
«Українська екологічна СК» , яка
застрахувала автомобіль ОСОБА_2 «Форд
- транзит» державний номерний знак
НОМЕР_1, забезпечивши
відповідальність власника
транспортного засобу на строк до
25.07.2012року ( аркуш 29 адмінсправи
1611/828/2012).

Після події ДТП 29.01.2012року
відповідач страховика про настання
страхового випадку не повідомив і не
звернувся із заявою про виплату
страхового відшкодування, що він не
заперечує в судовому засіданні.

З метою досудового врегулювання
даного випадку з ознаками страхового,
ПАТ СК «Країна» зверталося до ОСОБА_2 з
вимогами відшкодувати збитки, завдані
в результаті ДТП, що сталося з його
вини29.01.2012 року, проте він не
відшкодував завдані збитки ( аркуш 123).

Із витягу із реєстру МТСБУ
страховий полюс № 2251067 діяв з 25.01.2011року
по 25.01.2012року ( аркуші 77-79 том 2, 188).

Згідно витягу із реєстру і
повідомлення Господарського суду ПАТ «
Українська екологічна страхова
кампанія» ліквідована 3.01.2012року, що
тягне за собою договори припинення
дії усіх укладених раніше договорів (
аркуш 187 т.1).

Із ухвали попереднього судового
засідання господарського суду міста
Києва від 15.02.2013року у справі №
5011-46/12685-2012, «про банкрутство», наданої
відповідачем, вбачається, що вимога
СК «Країна», в частині відшкодування в
порядку регресу виплачених страхових
сум, особам потерпілим в ДТП з вини
осіб, відповідальність яких була
застрахована банкрутом, прийняв
частково за виключенням сум,
виплачених за договором страхування
транспортних засобів «Форд-Транзит»
державний номерний знак НОМЕР_1, так як
станом на дату ДТП 29.01.2012 року, який не
був чинний на цю дату і автомобіля «Ваз
2107», державний реєстраційний номер АІ
0614 - не чинний на 27.06.2012року ( аркуші - 65,
187 , 188).

ПАТ «Страхова кампанія »Країна»
на підставі страхового акту № 111/22461/2.1.
5.1, розрахунку № 22461 від 05.03.2012 року і
рахунку № АМ-00437 від 30.01.2013року
нарахувало до виплати потерпілому в
дорожньо - транспортній пригоді ОСОБА_7
20923,60грн страхового відшкодування, яке
платіжними дорученнями № 84 від 13.03.2012
року перерахувала станції технічного
обслуговування за проведений ремонт (
аркуші - 34-37).

Підставою для визначення суми
виплати став висновок авто
товарознавчої експертизи № 0602/12/СК
від 03.02.2012року, згідно якого визначена
вартість матеріального збитку у
розмірі 23788,46грн ( аркуші 20 - 44).

Допитаний в судовому засіданні
експерт ОСОБА_8 показав суду, що за
заявою Страхової кампанії «Країна» він
провів огляд автомобіля
«Тойота-Секвоя» НОМЕР_6, належного
ОСОБА_3, про що склав протокол, в якому
зазначив усі пошкодження, пояснив, що
не зазначене в протоколі огляду
автомобіля працівниками ДАЇ
пошкодження дзеркала автомобіля
пов»язане з проведенням поверхового
огляду пошкоджень, а він провів огляд
детальний з виявленням скритих
пошкоджень. Вартість замінених деталей
встановлена виходячи із вартості
нових, так як лише в заводських умовах
можна усунути пошкодження покриття, а
провести його ремонт неможливо,
підтримав свій висновок.

Згідно зі ст.979 ЦК за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов»язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплати
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов»язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Залежно від вольової ознаки
страхування може бути добровільним і
обов»язковим (ст.999 ЦК і статті 6,7 ЗУ
«Про страхування»).

Статтею 993 ЦК України передбачено
право страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування має до
особи, відповідальної за завдані
збитки. Аналогічна позиція закріплена
ст.. 27 ЗУ «Про страхування» від 7.03.1996р №
85/96-ВР.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно з вимогами п.22.1 ст.22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»я, майну третьої особи.

Враховуючи вимоги зазначених
статтею позивач звернувся до
страховика відповідача, однак його
вимога не була задоволена через
припинення дії страхового полісу
ОСОБА_2 в зв»язку з відкриттям
процедури банкрутства ПАТ «Українська
екологічна СК».

Сам же страхувальник страхову
кампанію або МТСБУ про настання
страхового випадку не повідомив, із
заявою про проведення відшкодування
шкоди в ДТП не звернувся, що позбавило
його права на такий спосіб захисту
майнових прав.

Більше того, відповідач залишив
місце події і відповідно до ст.38.1.1. п. п
«в» ЗУ «Про обов»язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» звільнив свого страховика від
відповідальності за заподіяння
майнової шкоди.

Первісним і основним
зобов»язанням, яке виникло внаслідок
зіткнення автомобілів ОСОБА_3 і ОСОБА_2
у результаті дорожньо - транспортної
пригоди, є деліктне зобов»язання, в
якому за загальними правилами ст.1166 ЦК
України потерпілий - ОСОБА_3, якому
завдана майнова шкода у зв»язку із
пошкодженням його автомобіля, має
право вимоги до заподіювача шкоди (
боржника) ОСОБА_2

Пошкодження автомобіля ОСОБА_3 є
страховим випадком за обома видами
договорів: договором добровільного
страхування, укладеним ним з позивачем
і договором обов»язкового страхування,
укладеним ОСОБА_2 з ПАТ «Українська
екологічна СК»

У ОСОБА_3 виникло право в такому
зобов»язанні вимагати на його вибір
або виплати в свого страховика згідно
із договором добровільного
страхування, або виплати відшкодування

завданої майнової шкоди від ОСОБА_2 та
ПАТ «Українська екологічна СК», як
третьої особи, що законом зобов»язана
відшкодувати шкоду, завдану ОСОБА_3 з
вини заподіювача ОСОБА_2

ОСОБА_3 скористався цим правом і
отримав у свого страховика
відшкодування шкоди, а до страховика
перейшло право вимоги у деліктному
зобов»язанні.

Відповідно до ст. 27 Закону України
«Про страхування» і ст. 993 ЦК України до
страховика перейшло право вимоги у
деліктному зобов»язанні між ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 на відшкодування понесених
страховиком витрат по сплаті
відшкодування.

В зв»язку з виплатою страхового
відшкодування ПАТ «Страхова кампанія
«Країна» набула право вимоги до винної
в ДТП особи.

Враховуючи вищевикладене суд
прийшов до висновку про
обгрунтованість вимоги позивача і
необхідність задоволення позову у
повному обсязі.

Суд не приймає до уваги
твердження відповідача про
відсутність його вини в ДТП, так як
його вина встановлена постановою суду,
яка на день винесення рішення є чинною,
про відсутність пошкоджень автомобіля
«Тойота Секвоя» державний
реєстраційний номер НОМЕР_6», що
спростовуються протоколами огляду
транспортних засобів, місця пригоди,
висновком авто - товарознавчої
експертизи, про відсутність слідів
пошкоджень автомобілем відповідача,
так як із фото таблиць до висновку
експерта на пошкодженому автомобілі
маються нашарування фарби червоного
кольору.

Також суд погоджується з висновком
товарознавчої експертизи в частині
розміру матеріальної шкоди, так як в
судовому засіданні він був
підтверджений під час допиту експерта,
який довів правильність проведеного
розрахунку і обґрунтував розмір шкоди.

Відповідно до вимог закону ОСОБА_2
повинен був звернутися з повідомленням
про настання страхового випадку
протягом трьох днів до страховика, який
застрахував його відповідальність,
або до МТСБУ з вимогою про проведення
страхового відшкодування але цього не
зробив, чим позбавив себе права на
застосування страхування як способу
захисту майнових прав.

Суд також вважає, що позивач не набув
права на відшкодування матеріальної
шкоди в порядку регресу, так як до нього
перейшло в порядку ст. 993 ЦК України
право страхувальника вимагати
відшкоджування від винної особи у
стаховому зобов"язання, а заміни
сторони в договірних відносинах не
відбулось.

В порядку ст.88 ЦПК України з
відповідача також підлягають
стягненню судові витрати, понесені
позивачем, по сплаті судового збору в
сумі 243,60грн.

З врахуванням викладеного ст. ст..
22, 979, 993,1166 Цивільного кодексу України,
ст.6,7 ЗУ «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», керуючись ст.ст. 4-14, 214, 215 ЦПК
України суд, -

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Страхова кампанія
«Країна» до ОСОБА_2 задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного

товариства «Страхова кампанія
«Країна» 20923,60грн в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди і
243,6грн судових витрат по сплаті
судового збору, а разом 21167,20грн

Рішення набуває чинності після
спливу строку на подання апеляційної
скарги, якщо така не подана, або
винесення рішення апеляційною
інстанцією.

Рішення може бути оскаржене на
протязі десяти днів після отримання
повного тексту рішення шляхом подачі
апеляційної скарги до судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області через
Козелыцинський районний суд.

Повний текст рішення
виготовлений 10.08.2014року.

Головуючий
підпис

З оригіналом вірно

Суддя Козельщинського районного суду
Н.Д.
Науменко