№ 2/243/1554/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
складі:

головуючого - судді Лаптєва М.В.

при секретарі - Хміль О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Слов'янську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини,-

В С Т А Н О В И В:

06.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
дитини. Свої вимоги обґрунтував тим, що
з відповідачкою він перебував у
зареєстрованому шлюбі з 03.08.1996 року.
Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду від 24.11.2004 року їх шлюб було
розірвано. Від шлюбу мають сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що він
особисто забезпечує сина матеріально,
піклується про його стан здоров'я та що
дитина знаходиться на його утриманні, а
відповідач будучі матір'ю дитини,
ухиляється від покладений на неї
сімейним кодексом обов'язків та
добровільно не здійснює матеріальну
підтримку та утримання дитини. Інших
зобов'язань по виплаті аліментів чи
утримань відповідачка не має.

Просив стягнути з відповідачки на свою
користь аліменти на утримання сина в
розмірі 14 частини всіх видів її
доходів, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісяця, починаючи з дня подання
позовної заяви до дня досягнення
дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив суд їх задовольнити,
навів доводи аналогічні викладеним у
позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, просила суд
відмовити в їх задоволенні, зазначила,
що здійснює матеріальну підтримку
свого сина, крім того має на утриманні
ще одну дитину, яка важко хворіє і її
лікування потребує великих
матеріальних витрат.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, та
надавши належну оцінку існуючим в
матеріалах справи доказам, в межах
заявлених позовних вимог встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.180 СК України - батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 03.08.1996 року. Рішенням
Слов'янського міськрайонного суду від
24.11.2004 року їх шлюб було розірвано. Від
шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який на теперішній час проживає у м.
Києві, навчається у Київському радіо
механічному коледжу НАУ. Позивач
зазначає, що особисто забезпечує сина
матеріально, піклується про його стан
здоров'я та що дитина знаходиться на
його утриманні. Відповідач є матір'ю
дитини, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1 виданим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Слов'янську
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції але за
твердженнями позивача не приймає
участі у матеріальному забезпеченні
свого сина та не цікавиться його
життям.

Разом з тим сторонами в судовому
засіданні не заперечувалося того
факту, що після розірвання шлюбу між
сторонами та до 29.03.2014 року ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом із
позивачкою у м. Києві та знаходився на
її утриманні. З позивача на користь
відповідача проводиться стягнення
аліментів на утримання дитини. 29.03.2014
року у зв'язку із небезпечною ситуацією
у м. Києві відповідачка надала
добровільну згоду та не заперечувала
проти місця проживання дитини разом із
позивачем за адресою АДРЕСА_1. Таким
чином формально на момент звернення до
суду дитина проживала разом із
позивачем лише більше чотирьох
місяців.

Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Позивач зазначає, що відповідачка не
приймає участі в матеріальному
забезпеченні свого сина та не
цікавиться його життям, однак суд не
приймає дані доводи до уваги та
відноситься до них критично, оскільки
матеріалами справи встановлено, що на
теперішній час ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
проживає у м. Києві в гуртожитку при
Київському радіо механічному коледжу
НАУ де і навчається та знаходиться на
утриманні у рідного брата чоловіка
відповідачки ОСОБА_4, який на
теперішній час сплачує за його
навчання, що підтверджується
квитанціями, що також визнав і позивач
та що дає підстави суду вважати, що саме
відповідачка намагається приймати
участь в житті сина та піклується про
його життєзабезпечення. Крім того
договір про навчання ОСОБА_3 № 130107
укладений саме між відповідачкою та
навчальним закладом що доведено
матеріалами справи, крім того вартість
навчання за перший рік було сплачено
саме відповідачкою, що підтверджується
квитанціями, що дає підстави суду
вважати, що саме відповідачка
піклується про розвиток свого сина та
матеріально його підтримує. В судовому
засіданні відповідач зазначила, що на
теперішній час також підтримує свого
сина матеріально та перебуває з ним на
зв'язку. Позивачем в порушення вимог
ст.. 60 ЦПК України не доведено перед
судом факту та не надано належних
доказів відсутності матеріального
забезпечення ОСОБА_3 з боку
відповідачки на протязі часу поки
дитина перебувала на його утриманні.
Доказування не може ґрунтуватися на
домислах та припущеннях.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідачка має на утриманні ще одну
дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 виданим
Слов'янським міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Донецького обласного управління
юстиції, який після отримання важкої
травми, що підтверджується матеріалами
справи, потребує додаткових
матеріальних витрат. Крім того судом
встановлено, що стан здоров'я
відповідачки також є нестабільним, що
підтверджується випискою з історії
хвороби № 6740.

Відповідно до нори Сімейного Кодексу
примусовий порядок стягнення
аліментів має бути способом захисту
інтересів та прав дитини, а не способом
зведення рахунків між батьками. Таким
чином суд вважає, що оскільки мати
добровільно допомагає своєму сину, він
проживає в м. Київі у її родичів, а
доказів дого що відповідачка не
цікавиться життям свого сина та не
здійснює матеріальну підтримку
позивач суду не надав, посилаючись лише
на свої домисли, в задоволенні позову
про примусове стягнення аліментів з
відповідачки слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.180,182,183 СК України, ст.ст.10,11,58,60,61, 81, 88,
209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Запорізької області через Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області
протягом протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

М.В. Лаптєв