Справа № 754/5668/14
Провадження № 2-5940/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Приватне акціонерне товариство
"Українська екологічна страхова
компанія", про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
мотивуючи свої вимоги тим, що 14.07.2011
року на пр.. Лісовому у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода між
автомобілем ДЕУ Сенс дн НОМЕР_1 під
керуванням позивача ОСОБА_2, власником
якого є ОСОБА_1, та автомобілем ДЕУ
Ланос дн НОМЕР_2 під керуванням водія
ОСОБА_3 Постановою судді Деснянського
районного суду м. Києва кримінальну
справу відносно відповідача закрито,
відповідача звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі Закону України "Про амністію".
В результаті ДТП позивачці ОСОБА_1
завдано матеріальної шкоди. Так, в
результаті ДТП був пошкоджений її
автомобіль ДЕУ Сенс і матеріальний
збиток склав 28725, 06 грн. Крім того,
позивачкою витрачено кошти на послуги
спеціаліста при огляді автомобіля, що
проводився для визначення вартості
робіт по відновленню автомобіля, в
розмірі 410, 00 грн., а також сплачено
кошти на транспортування автомобіля у
розмірі 785, 00 грн. Позивачу ОСОБА_2 діями
відповідача завдана моральна шкода,
яку він оцінює в 5.000 грн., що виражається
в тому, що він під час ДТП отримав
ушкодження середнього ступеню
тяжкості, у зв"язку з чим у нього
виникли психотравмуючі фактори, що
стали джерелом негативних емоцій та
переживань, він втратив нормальні
життєві зв"язки через неможливість
продовження активного громадського
життя. Оскільки відповідач добровільно
не бажає відшкодувати завдану шкоди,
позивачі вимушені звернутися до суду з
даним позовом, в якому просять суд
стягнути з відповідача на користь
позивачки матеріальну шкоду в розмірі
29920, 06 грн., а з відповідача на користь
позивача ОСОБА_2 - моральну шкоду в
розмірі 5000, 00 грн., а також судові
витрати по справі.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 повністю підтримали позовні
вимоги, просили їх задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.
Пояснив, що його цивільно-правова
відповідальність була на той час
застрахована у Страховій компанії
"Українська екологічна страхова
компанія", а тому підстав для стягнення
з нього шкоди немає. Просив відмовити у
задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи -
Страхової компанії - у судове засідання
не з"явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки не повідомив.
Суд вважає можливим розглядати справу
у відсутності представника, за наявних
у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення позивачів,
відповідача, вивчивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.07.2011 року
на пр. Лісовому у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода між
автомобілем ДЕУ Сенс дн НОМЕР_1 під
керуванням позивача ОСОБА_2, власником
якого є ОСОБА_1, та автомобілем ДЕУ
Ланос дн НОМЕР_2 під керуванням водія
ОСОБА_3

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 08.11.2011 року
кримінальну справу відносно
відповідача закрито, відповідача
ОСОБА_3 звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі Закону
України "Про амністію".

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов"язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цієї особою.

Як вбачається з письмових
матеріалів справи, вказана ДТП сталася
з вини водія ОСОБА_3, який допустив
порушення вимог Правил дорожнього
руху.

Даний факт винності ОСОБА_3 у
скоєній ДТП знайшов своє підтвердження
в судовому засіданні та був
підтверджений письмовими доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем були порушені вимоги
Правила дорожнього руху, що призвело до
зіткнення, а тому його вина у скоєній
ДТП є доведеною.

В результаті ДТП автомобіль ДЕУ
Сенс, що належить позивачці, отримав
механічні пошкодження, а позивачці
було спричинено матеріальну шкоду у
розмірі 28725, 06 грн., що підтверджується
Звітом № 1316 від 01.09.2011 року.

На даний час розмір шкоди
залишається невідшкодованим.

Згідно із вимогами ст. 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв"язку
із знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовується в повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Як встановлено при розгляді
справи, цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_3
на момент ДТП була застрахована в ПрАТ
"Українська екологічна страхова
компанія", що підтверджується Полісом
страхування.

Згідно із ст. 999 ЦК України законом може
бути встановлений обовязок фізичної
або юридичної особи бути
страхувальником життя, здоровя, майна
або відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обовязкове
страхування). До відносин, що
випливають із обовязкового
страхування, застосовуються положення
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 990 ЦК України
страховик здійснює виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

При настанні страхового випадку,
відповідно до вимог ст. 22.1 Закону
України "Про обовязкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоровю, майну третьої особи.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_1
та ОСОБА_2 просять стягнути завдану
позивачці матеріальну шкоду саме з
ОСОБА_3, як особи, яка завдала шкоду.

Але ж при розгляді справи
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність відповідача на
момент ДТП була застрахована, сума
завданих збитків не перевищує
встановлений Договором ліміт, а тому
підстав для стягнення з ОСОБА_3
матеріальної шкоди не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням викладеного та
вимог діючого законодавства суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди
повинно бути відмовлено.

Але при цьому суд вважає, що з
відповідача на користь позивачки
ОСОБА_1 підлягає стягненню франшиза,
передбачена Договором, у розмірі 510, 00
грн.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування витрат на експертизу та
транспортування автомобіля, то слід
зазначити наступне.

Згідно із вимогами ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов"язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Враховуючи те, що Страховою
компанією, відповідно до вимог діючого
законодавства, кошти за проведення
експертизи та транспортування
автомобіля не відшкодовуються, суд
вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 в цій частині і стягнути
з відповідача ОСОБА_3 на її користь
витрати по сплаті експертизи у розмірі
410, 00 грн. та витрати на транспортування
автомобіля у розмірі 785, 00 грн., оскільки
дані вимоги повністю відповідають
вимогами діючого законодавства.

Що стосується позовних вимог
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, то судом встановлено наступне.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв"язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров"я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв"язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім"ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв"язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішення, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Як встановлено судом, внаслідок
вищевказаної ДТП позивачу завдана
моральна шкода, яку він оцінює в 5.000
грн., що виражається в тому, що він під
час ДТП отримав ушкодження середнього
ступеню тяжкості, у зв"язку з чим у
нього виникли психотравмуючі фактори,
що стали джерелом негативних емоцій та
переживань, він втратив нормальні
життєві зв"язки через неможливість
продовження активного громадського
життя.

Суд вважає, що розмір моральної шкоди,
зазначений позивачем, є таким, що
відповідає тим моральним стражданням,
яких він зазнав, а тому моральна шкода у
розмірі 5000, 00 грн. підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Аналізуючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є такими, що підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 243,60 грн., відповідно до розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
ст. 16, 22, 23, 990, 993, 999, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК
України, Законом України "Про
страхування", Законом України "Про
обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Приватне
акціонерне товариство "Українська
екологічна страхова компанія", про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
розмірі 1705, 00 грн. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 243, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 5000, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Головуючий: