Справа № 640/5096/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Чередник
В.Є.

при секретарі
Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В ході розгляду справи, до суду
надійшла уточнена позовна заява, в якій
позивач просив звернути стягнення на
нерухоме майно, а саме:
чотирьохкімнатну житлову квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, право
власності на яку належить ОСОБА_1,
здійснити у спосіб, передбачений ст.ст.
39, 41 Закону України «Про іпотеку»,
шляхом його продажу на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження", з
дотриманням вимог цього Закону за
початковою ціною, визначеною суб'єктом
оціночної діяльності на час проведення
таких прилюдних торгів для задоволення
кредиторських вимог АТ «Укрексімбанк»,
який має вищий пріоритет щодо
вказаного нерухомого майна, у сумі 30 672
914,64 грн.

При цьому, позивач посилався на те, що
згідно із п. 1.1. іпотечного договору від
20.01.2006 № 6806210, укладеного між АТ
«Укрексімбанк» та ОСОБА_1, іпотекою
забезпечуються всі вимоги АТ
«Укрексімбанк», що випливають з
Кредитної угоди від 30.12.2005 № 6805К114.

31.08.2010 р. за заявою Банку приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 було
вчинено виконавчий напис,
зареєстровано в реєстрі за № 2891, про
звернення стягнення на нерухоме майно,
що є предметом іпотечного договору №
6806210 від 20.01.2006р., а саме:
чотирьохкімнатна житлова квартира, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1. При
цьому, сума вимог Банку згідно із
виконавчим написом складає: 2 702 000 грн.,
з якої заборгованість за кредитом - 2700000
грн, а сума, сплаченої за вчинення
виконавчого напису - 2000 грн.

Державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження.

На сьогодні, виконавче провадження
зупинено на підставі постанови п. 4 ч. 1
ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження» (на підставі ухвали
слідчого судді Октябрського районного
суду м. Полтави від 24.10.2013), а також
відсутні документи/факти, що
підтверджують реалізацію предмету
іпотеки.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 20.11.2013 ухвалу слідчого
судді Октябрського районного суду м.
Полтави від 24.10.2013 скасовано та
провадження у справі № 554/11633/13-к
закрито. На підставі чого, Банк
направив на адресу Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області заяву від 05.05.2014 № 068-27/1210 про
поновлення виконавчого провадження на
підставі ч. 5 ст. 39 Закону України «Про
виконавче провадження», проте до цього
часу будь-яких повідомлень з цього
приводу на адресу Банку не надходило.

На думку позивача, наявність
виконавчого напису за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання (добровільного чи
примусового) не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на повернення всієї
суми кредиту, на отримання процентів за
користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту, у тому числі не
позбавляє кредитора права на судовий
захист.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 28.12.2012 у справі
№ 5011-35/15129-2012 задоволено позовні вимоги
АТ «Укрексімбанк» до ПВП «Квадро» та
стягнуто відповідну суму
заборгованості з останнього. Таким
чином, факт виконання з боку АТ
«Укрексімбанк» своїх зобов'язань щодо
надання кредитних коштів, а також факт
невиконання з боку ПВП «Квадро» умов
Кредитної угоди є обставинами, що прямо
визначені в судовому рішенні, а отже не
підлягають повторному доказуванню.

За таких обставин, оскільки
Позичальник порушив умови Кредитної
угоди, Банк відповідно до умов Договору
та ст. 33-35 Закону України «Про іпотеку»
набув право звернути стягнення на
предмет іпотеки.

З урахуванням зазначених уточнень до
позовної заяви про звернення стягнення
на предмет іпотеки, загальна сума вимог
АТ «Укрексімбанк» до ПВП «Квадро», а
отже і до ОСОБА_1 складає 30 672 914
(тридцять мільйонів шістсот сімдесят
дві тисячі дев'ятсот чотирнадцять) грн.
64 коп., у т.ч.: 15 524 309,82 грн. - прострочена
заборгованість за кредитом; 15 148 604,82
грн. - загальна сума пені за
простроченими платежами. Право обрання
способу звернення стягнення на
предмет іпотеки належить
іпотекодержателю, тобто Банку.

В судовому засіданні представник
позивача Веремейчик Л.В., яка діє на
підставі довіреності, уточнені позовні
вимоги підтримала з підстав,
викладених в позові та просила їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1-
Мележик Л,Г.. яка діє на підставі
довіреності, проти позовних та
уточнених позовних вимог заперечувала,
вважаючи, що позивач звернувся до суд
за захистом права, яке станом на
сьогоднішній день ним вже фактично
використано, оскільки в рамках
договору іпотеки Банком використано
право вимоги до ОСОБА_1, як майнового
поручителя, отримано виконавчий напис
нотаріуса про звернення стягнення на
предмет іпотеки, який на даний час
перебуває на виконанні в рамках
виконавчого провадження.

Суд, вислухавши думку представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено та сторонами не
заперечувалось, що між Банком та ПВП
«КВАДРО» було укладено кредитну угоду
№ 6805К114 від 30.12.2005р. у забезпечення
грошових зобов'язань між Банком та
ОСОБА_1 було укладено ряд іпотечних
договорів, в тому числі іпотечний
договір №6806210 від 20.01.2006р. Відповідно до
іпотечного договору відповідач взяв на
себе зобов'язання по виконанню
боржником основного зобов'язання
винятково в межах вартості предмета
застави/іпотеки./ а.с. 6-9/

У зв'язку з невиконанням боржником
основного зобов'язання, 21.08.2010 р. Банк
отримав виконавчий напис приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 №2891 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/ а.с.90/.

Вказаний виконавчий напис пред'явлений
Банком до виконання, 12.09.2011р. ст.
державним виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ у
Харківській області було відкрито
виконавче провадження, вже 06.07.2012р.
постановою державного виконавця було
призначено експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні, яким
зобов'язано суб'єкта оціночної
діяльності -суб'єкта господарювання
Харківського філіалу ТзОВ «Оціночна
компанія «Вега» описати стан
арештованого майна та надати письмовий
висновок з визначенням початкової
вартості зазначеного нерухомого
майна./а.с. 124-125/

На даний час виконавче провадження
№33248555 зупинено на підставі ухвали
Октябрського районного суду м.Полтава
від 13.09.2013р. та накладено арешт та
заборону на відчуження та реалізацію
нерухомого майна, в т.ч. визначеного
вказаним договором іпотеки. / а.с. 126/

Вказана ухвала суду є чинною, оскільки
ухвалою слідчого судді від 24 жовтня 2013
року Октябрського районного суду
міста Полтави, прийнятою в рамках
статті 309 КПК України, було відмовлено в
скасуванні арешту, накладеного на
майно/ а.с. 128/.

20.11.2013 р. Апеляційним судом Полтавської
області вказану вище ухвалу суду від
24.10.2013 року скасовано та постановлено
нову ухвалу, яою провадження по справі
закрито/ а.с. 129-130/

Постанова прокурора прокуратури
Октябрського району м.Полтави Лісяк
Є.О. від 18.11.2013р., на яку посилається
позивач, не є чинною, у зв'язку з
скасуванням постанови заступника
начальника СВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області майора міліції
Сичика С.В. про закриття кримінального
провадження №0002597 ухвалою
Октябрського районного суду міста
Полтава від 16.12.2013р. а отже станом на час
слухання справи ухвала Октябрського
районного суду м.Полтава від 13.09.2013р.,
про накладення арешту та заборону на
відчуження та реалізацію нерухомого
майна, в т.ч. визначного вказаним
договором іпотеки є дійсною./ а.с. 131/

У позові позивач зазначає, що його
право на звернення до суду з
визначеними позовними вимогами
закріплене п.17 Постанови №5 від 30.03.2012 р.
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Однак, даної нормою зазначено, що
наявність виконавчого напису
нотаріуса, вчиненого за невиконання
кредитного договору, за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін (кредитного договору) й не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту.

Отже, Банк має право звернутися до суду
за захистом свого права за рахунок
майна лише Боржника, тобто ПВП "КВАДРО",
а не майнового поручителя ОСОБА_1, по
відношенню до майнового поручителя
Банк своє право використав - отримав
виконавчий напис нотаріуса, а отже
подвійне використання права Банком суд
вважає недоречним.

Окрім того, відповідно до п. 23 Постанови
№5 від 30.03.2012 р. Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, при вирішенні спорів за участю
майнових поручителів суди мають
виходити з того, що відповідно до
статті 11 Закону України "Про заставу",
статей 1, 11 Закону України "Про
іпотеку"майновий поручитель є
заставодавцем або іпотекодавцем.
Відповідно до статті 546 ЦК застава
(іпотека) та порука є різними видами
забезпечення, тому норми, що регулюють
поруку (статті 553 - 559 ЦК), не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

Таким чином, суд вважає, що солідарна
відповідальність боржника та
майнового поручителя нормами ЦК не
передбачена.

На думку суду, в рамках договору
іпотеки Банком було використано своє
право вимоги до ОСОБА_1, як майнового
поручителя, отримано виконавчий напис
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
№2891 про звернення стягнення на предмет
іпотеки, який сьогодні перебуває на
виконанні в рамках виконавчого
провадження.

Ст. 12 Закону України «Про іпотеку»
передбачено наступні підстави
звернення Банку з позовом до майнового
поручителя: в разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки та в разі
порушення іпотекодавцем обов'язків
щодо збереження чи страхування
предмета іпотеки.

Однак, обставини, викладені в ст.12
Закону України «Про іпотеку» в даному
випадку відсутні.

Ч.3ст. 33 Закону України «Про іпотеку»
закріплено виключний перелік
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме на підставі рішення
суду, виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотеко держателя.

Суд вважає, що Банк використав правовий
механізм притягнення до
відповідальності майнового поручителя
- отримав 21.08.2010р. виконавчий напис
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
№2891. Станом на теперішній час
звернувся до суду з ідентичними
вимогами, що врегульовані виконавчим
листом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
зазначає про збільшення грошового
боргу боржника, ніж той що зазначено в
виконавчому написі, але це не є правою
підставою для подання визначеного
позову та спростовується тією
обставиною, що відповідач є майновим
поручителем, а отже і відповідає перед
іпотекодержателем за виконання
боржником основного зобов'язання
винятково в межах вартості предмета
іпотеки, солідарної відповідальності
він не несе, а тому збільшення грошових
зобов'язань боржника ніяким чином не
впливає на відповідальність майнового
поручителя перед Банком.

На підставі вищезазначеного,
аналізуючи надані докази та даючи їм
правову оцінку, враховуючи встановлені
судом і наведені вище обставини,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини,які
випливаютьз встановлених обставин, та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є необґрунтованими,
безпідставними, недоведеними,
оскільки вважає, що Банк відповідно до
умов договору іпотеки, що був укладений
з відповідачем своє право використав у
той же спосіб, у який просить суд
задовольнити позовні вимоги, що
свідчить про відсутність порушеного
права та правових підстав для їх
задоволення, у зв'язку з чим позов
задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10,11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,
Закону України «Про іпотеку», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Київський районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -