Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової
О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 26 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2011 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову
зазначало, що 18 січня 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем був
укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит в розмірі 5000 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою за
користування кредитом 36 % на рік на суму
залишку заборгованості, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Цей договір
складається із заяви позичальника,
Умов надання банківських послуг,
Правил користування платіжною карткою.
Але відповідач зобов'язання по сплаті
кредиту, відсотків, інших платежів у
визначеному договором розмірі та у
встановлений строк не виконав. У
зв'язку із зазначеним утворилась
заборгованість, розмір якої станом на 31
травня 2011 року складає 15877
грн 98 коп., в тому числі: заборгованість
за кредитом - 4914 грн 93 коп.;
заборгованість за відсотками - 9730 грн 77
коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн;
штраф (процентна складова) - 732 грн 29 коп.
Враховуючи те, що відповідач не
виконує умови договору, ПАТ КБ
«ПриватБанк» просило задовольнити
позовні вимоги і стягнути на його
користь з відповідача заборгованість
за кредитом.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від 06
березня 2014 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 10717 грн 31 коп.
заборгованості за кредитним договором.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 26 травня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано і ухвалено нове
рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 18 січня 2006 року станом на 31
травня 2011 року 5084 грн 15 коп., з них: 4584
грн 15 коп. заборгованості за відсотками
за користування кредитом; 500 грн штрафу
(фіксована складова). У задоволенні
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення з ОСОБА_4 732 грн 29 коп. штрафу
(процентна складова) відмовлено.
Провадження у справі в частині
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» основної заборгованості
за вказаним кредитним договором в сумі
4927 грн 37 коп. закрито.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, просить рішення апеляційного
суду скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 18 січня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого останній отримав кредит в
розмірі 5000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за користування кредитом 36 %
річних від суми заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

При цьому, як встановлено судами,
погашення заборгованості за кредитним
договором відповідач належним чином не
здійснював, внаслідок чого утворилась
заборгованість в сумі 15877 грн 98 коп., в
тому числі заборгованість: за основним
кредитом - 4914 грн 93 коп.; за відсотками -
9730 грн 77 коп.; штраф (фіксована
частина) - 500 грн; штраф (процентна
складова) - 732 грн 29 коп.

Вирішуючи спір, апеляційний суд на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, яким надано належну оцінку,
дійшов вірного висновку про те, що
відповідно до умов договору, які
зазначені в заяві про надання кредиту
від 18 січня 2006 року, підписаній
відповідачем як позичальником, розмір
заборгованості за відсотками підлягає
визначенню виходячи із розміру
відсоткової ставки за користування
кредитом у 36 % річних і згідно
уточненого розрахунку ПАТ КБ
«ПриватБанк» складає за період з 21
жовтня 2007 року по 31 травня 2011 року 4584
грн 15 коп. Тому у суду першої інстанції
не було підстав для стягнення на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» із
відповідача заборгованості за
відсотками в розмірі 72 % від залишку
заборгованості за кредитом. Відповідно
до п. 8.6 Умов та правил надання
банківських послуг, які за згодою
відповідача є частиною кредитного
договору, при порушенні позичальником
строків платежів по любому із грошових
зобов'язань, передбачених даним
кредитним договором, він зобов'язаний
сплатити ПАТ КБ «ПриватБанк» штраф в
розмірі 500 грн (фіксована частина) і 5 %
від суми позову. Суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку, що
такий спосіб забезпечення виконання
зобов'язання як сплата штрафу в розмірі
5 % від суми позову не відповідає
положенням частини 2 статті 549 ЦК
Україниnau://ukr435-15|st549, оскільки предметом
договору є кредитні кошти і
зобов'язання щодо їх повернення, а не
ціна позову при наявності спору, а тому
судом першої інстанції було
безпідставно стягнуто із відповідача
732 грн 29 коп. штрафу (процентна
складова). Оцінивши всі надані
сторонами докази, суд дійшов також
вірного висновку про те, що оскільки у
справі наявна копія судового наказу
Новобузького районного суду
Миколаївської області від 02 листопада
2007 року, який набрав законної сили, і
яким із ОСОБА_4 стягнуто 4927 грн 37 коп.
заборгованості за основним кредитом,
то суд першої інстанції відповідно до
пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК
Україниnau://ukr1618-15|st205 повинен був
закрити провадження у справі в цій
частині, а не відмовляти ПАТ КБ
«ПриватБанк» в задоволенні вимог про
стягнення заборгованості у вказаному
розмірі.

Доводи касаційної скарги не впливають
на законність та обґрунтованість
рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 26 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська