Номер провадження: 22-ц/785/1568/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.

при секретарі - Орловій С.І.

у відкритому судовому засіданні у
присутності апелянта ОСОБА_2, її
представника, за ордером і договором
про надання правової допомоги,
представника Державної установи «
Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова Національної
академії медичних наук України», діє по
довіреності,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 28.05.2013р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної установи «Інститут очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова Національної академії
медичних наук України»

про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

в серпні 2011р. позивач ОСОБА_2
звернулася до відповідача, Державної
установи « Інститут очних хвороб і
тканинної терапії ім. В.П. Філатова
Національної академії медичних наук
України» ( в подальшому Інститут очних
хвороб) з позовом про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилалася на те, що 06.12.1994р. в Інституті
очних хвороб, у відділенні №5 їй була
проведена операція стосовно
«экстракапсулярная экстракция
катаракти, передняя виктрэктомия,
задняя склеректомия».

Операцію проводив лікар, ОСОБА_3 На
момент проведення операції і
знаходження позивача, як хворої на
операційному столі, було припинено
подачу електричної енергії в
операційну протягом 1год.30хв.
Внаслідок того, що була припинена
подача електричної енергії в ході
операції виникли складнощі, що привело
до погіршення стану здоров'я позивача,
вона втратила зір на праве і ліве око.
Всі обставини щодо вказаного випадку
за її заявами перевірялися.

30.06.2000р. за висновком експертизи їй було
призначено 1 групу інвалідності по
зору, що підтверджується довідкою МСЄК
№010049 .

20.04.2011р. позивачем ОСОБА_2 подано заяву
до Інституту очних хвороб з проханням
надати інформацію стосовно обставин
проведення операції 06.12.1994р. та надання
документації, яка стосується її
хвороби.

28.04.2011р. позивач отримала відповідь, їй
повідомляли, що внаслідок зміни
керівництва Інституту, звільнення
лікаря, який проводив операцію, не
вбачається можливим через 17 років
надати інформацію стосовно випадку,
який мав місце 06.12.1994р., що стосується
медичних документів, було повідомлено,
що ці документи є документами суворої
звітності і не підлягають видачі
хворому на руки (Відповідь Інституту
очних хвороб №01-341 від 28.04.2011р.).

Позивач стверджувала, що внаслідок
неправомірних дій працівників
лікарняного закладу, які не
забезпечили належний хід операції, не
надали кваліфікованої допомоги, вона
зазнала ушкодження здоров'я, фактично
позбавилася зору. Їй протягом багатьох
років необхідно лікуватися, купувати
дорогі ліки, звертатися за допомогою к
психіатру, іншим фахівцям медицини.
Посилаючись на вказані обставини,
позивач просила стягнути з відповідача
у відшкодування матеріальної шкоди
200000грн., моральної шкоди 550000,00грн.
(уточнені позовні вимоги а.с.138,146-147).

Представник відповідача позов не
визнала, надані письмові заперечення
на заявлений позов.

В ході розгляду справи ухвалою
місцевого суду від 21.06.2012р. по справі
була призначена судово-медична
експертиза(а.с.108).

Висновок експертизи №326 від 21.06.2012р.
знаходиться на а.с.114-126.

Рішенням суду 1 інстанції від 28.05.2013р. в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Інституту очних хвороб про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди відмовлено (а.с. 166-167).

Позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на рішення місцевого суду від
28.05.2013р., просить рішення скасувати,
постановити нове рішення про
задоволення її позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, просила
стягнути з відповідача на її користь у
відшкодування моральної шкоди 550000грн.
В обґрунтування доводів своєї
апеляційної скарги ОСОБА_2 посилалася
на те, що висновок місцевого суду не
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права.

Колегією звернута увага, що позивач
ОСОБА_2 оскаржує законність рішення
місцевого суду в частині відмови в
позові про відшкодування моральної
шкоди. (а.с.170-172).

В апеляційному суді позивач і її
представник підтримали доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача надала
заперечення на апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 18.02.2014р. за клопотанням
представника позивача була призначена
додаткова судово-медична
експертиза(а.с.310-312).

До матеріалів справи приєднаний
висновок експертизи №114 від
18.02.2014р.(а.с.320-338).

Після відновлення провадження по
справі позивач, її представник
підтримали апеляційну скаргу. Позивач
в апеляційному суді надала заяву в якій
просила задовольнити її вимоги про
відшкодування моральної шкоди в
повному обсязі, щомісячно виплачувати
призначену суму в розмірі -
прожитковий мінімум х 15, стягнути з
відповідача на її користь 2500грн.
витрати на правову допомогу.

Представники Інституту очних хвороб,
які приймали участь в судових
засіданнях, вважають рішення
законним.

У відповідності з вимогами ст. 303 ч1 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду 1
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді 1
інстанції.

З урахуванням вимог процесуального
закону, доводів апеляційної скарги
позивача щодо незаконності рішення
суду в частині її вимог про
відшкодування моральної шкоди, колегія
перевіряла обґрунтованість висновку
суду 1 інстанції в частині відмови у
вимогах ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача, доводи
скарги, заперечення на неї, дав оцінку
двом експертним висновкам: №326 від
21.06.2012р. (а.с.114-126.); №114 від
18.02.2014р.(а.с.320-338), колегія дійшла
висновку апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відмовивши ОСОБА_2 в позові про
відшкодування моральної шкоди,
місцевий суд виходив з того, що 06.12.1994р.
в Інституті очних хвороб ОСОБА_2 була
проведена операція, з урахуванням
висновку експертизи суд дійшов
висновку про відсутність причинного
зв'язку між шкодою, що зазнала позивач і
діями відповідача.

Колегія частково не погоджується з
вказаним висновком.

Статтею 55 Конституції України
передбачена можливість судового
захисту прав і оскарження
неправомірних рішень, дій і
бездіяльності медичних установ.
Пацієнт має право на відшкодування в
повному обсязі заподіяної здоров'ю
шкоди. Цивільно-правова
відповідальність у сфері медичної
діяльності виникає внаслідок
порушення у галузі майнових або
особистих немайнових благ громадян у
сфері охорони здоров'я і яка полягає
переважно в необхідності
відшкодування шкоди. До особистих
немайнових благ громадян, які
безпосередньо пов'язані з медичною
діяльністю, належать перш за все життя
і здоров'я. Цивільно-правова
відповідальність - це засіб
забезпечення захисту особистих
немайнових прав (життя і здоров'я)
пацієнтів при наданні медичної
допомоги.

Цивільним Кодексом України визначені
умови настання цивільно-правової
відповідальності у сфері медичної
діяльності:

1. протиправна поведінка (дія чи
бездіяльність) медичного персоналу;

2. заподіяння шкоди пацієнту;

3. причинний зв'язок між протиправністю
та настанням шкідливих наслідків;

4. вина заподіювача шкоди.

Протиправність - це наявність певного
відхилення від правил (норм) надання
медичної допомоги, порушення
суб'єктивного права пацієнта.
Протиправність може виражатись як у
дії, так і в бездіяльності.

Різновидами шкоди як результату
протиправного медичного втручання є:
майнова (реальні втрати, неотримані
доходи, витрати на харчування,
лікування, догляд тощо); моральна
(фізичні та моральні переживання
пацієнта, який постраждав у результаті
медичного втручання).

Майнова шкода визначається в
результаті підрахунків втраченого
заробітку, витрат на лікування,
додаткове харчування, придбання ліків,
догляд і таке ін. Це все ті витрати, які
у пацієнта виникли у зв'язку із
заподіянням йому шкоди. Ці обставини
повинні бути підтверджені
документально.

Правовими основами компенсації
моральної шкоди, завданої пацієнтові
при наданні медичної допомоги, є:
Цивільний кодекс України; Постанова
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 р. "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди".

Стаття 23 Цивільного кодексу України
("Відшкодування моральної шкоди")
гарантує особі право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1. у фізичному
болю і стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2. у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3. у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4. у приниженні
честі, гідності, а також ділової
репутації фізичної чи юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Причинний зв'язок між протиправністю
діяння та настанням шкідливих
наслідків як умова настання
цивільно-правової відповідальності у
сфері медичної діяльності полягає у
встановленні реального зв'язку між
діями лікаря і настанням негативних
наслідків. Для встановлення причинного
зв'язку проведення експертизи
обов'язкове.

Вина заподіювача шкоди: лікувальна
установа визнається винною, якщо
встановлено вину її працівників у
заподіянні шкоди здоров'ю пацієнта.
Вина може бути виражена у формі умислу
або необережності. Про умисел мова йде
у випадках, коли медичний працівник
усвідомлював протиправність дій, які
здійснював, і бажав настання
пов'язаного з цими діями результату.
Необережна форма вини полягає у тому,
що медичний працівник: а) передбачив
настання шкідливих наслідків, але
самовпевнено сподівався на їх
відвернення; б) не передбачав настання
шкідливих наслідків, хоча за
необхідної уважності та завбачливості
повинен був і міг передбачити.

Враховуючи вимоги діючого
законодавства, колегія перевіряла всі
обставини, що встановлені по справі і
з'ясувала наступне.

За даними ксерокопії медичної картки
хворого встановлено, що позивач ОСОБА_2
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в Інституті очних хвороб з
05.12.1994р. по 30.12.1994р., лікування планове.

За даними історії хвороби ОСОБА_2, за
висновками експертів, колегія
з'ясувала данні про стан зору позивача
ОСОБА_2 у доопераційний період,
обставини щодо складнощей, які виникли
в період проведення операції ОСОБА_2,
яка проводилася на лівому оці 06.12.1994р.,
за медичною документацією з'ясувала
стан зору ОСОБА_2 в післяопераційний
період і на теперішній час.

Стан зору ОСОБА_2 перед початком
операції на 05.12.1994р. мав таки показники:
( далі мова оригіналу документів):

«острота зрения правого глаза = 0,02, с
коррекцией - 3,5 D= 0,35

острота зрения левого глаза = 1/-
pr certa, счет пальцев у лица.

Диагноз: правый глаз - миопия высокой
степени, афакия ( после операции -
факоэмульсификация катаракты в
декабре 1992г.) помутнение в стекловидном
теле, обширная миопическая стафилома,
миопический хориоретинит;

левый глаз - высокая миопия,
осложненная катаракта, обширная
миопическая стафилома, миопический
хориоретинит».

Експертиза від 18.02.2014р. дає висновок про
те, що (мова оригіналу) «показанием для
проведения операции на левом глазу
стало снижение зрения из-за высокой
миопии, осложненной мипическим
хориоретинитом и катарактой. Операция
была назначена в виде попытки
улучшения зрения, т.к. перспектив для
хорошего зрения на левом глазу не было
(согласно записи в истории болезни о
показаниях к операции)». Також за
медичною документацією встановлено, що
стан зору ОСОБА_2 поступово
погіршувався, спочатку їй була
призначена 3 група інвалідності, на час
призначення операцію ОСОБА_2 була
призначена 2 група інвалідності.

Операція ОСОБА_2 на лівому оці була
проведена 06.12.1994р.

За даними історії хвороби і висновками
експертів 06.12.1994р. позивачу ОСОБА_2
проведена ( далі мова
оригіналу)«Операция OS ЭЭК, передняя
витрэктомия, задняя склерэктомия»(
висновок експертизи №114 від 18.02.2014р.)

В ході проведення операції виникли
особливості, сталося випадкове
відключення електричної енергії,
операцію зупинили на 1,5год., протягом
цього часу хвора ОСОБА_2 знаходилася на
операційному столі. Вказаний факт не
спростовується сторонами.

У висновку експертизи №114 від 18.02.2014р.
зазначено, що відповідно до медичної
документації неможливо встановити, на
якому етапі операції ОСОБА_2 сталося
відключення електричної енергії.

В той же час, представник відповідача, в
своїх запереченнях на позов зазначав,
що операцію зупинили на першому етапі-
капсулотомії.

Поняття капсулотомії означає:
перед тим, як виконати операцію і
винути хрусталік, в подальшому
позбавитися катаракти, виконується
розріз передньої капсули.

Після перерви операцію
продовжили.

У висновках експертів зазначено (
мовою оригіналу) «Перед продолжением
операции АД 140/70. Операция продолжена.
При удалении ядра на 12 часах стало
подтекать ст. тело, затем резко
повысилось ВГД. Ядро срочно удалено
ложками, закрыты к/склер разрезы швами
5/0. На 7 и 5 часах в 4мм от лимба - 7
склерэктомий, но получить кровь не
удалось. В ст. тело стала выделяться
кровь. Между швами введен витреотом,
которым иссечены остатки зад. капсулы с
хруст. массами. Произведена перед.
витрэктомия иссеч. сгустков крови из
п.к. В полость глаза введен р-р
аминокапроновой кислоты, зрачок сужен
миотиками до 2-3 мм.»( висновок
експертизи №114 від 18.02.2014р.)

Експертиза від 18.02.2014р. з
урахуванням даних історії хвороби
ОСОБА_2 дає висновок про стан зору
позивача( ліве і праве око) після
операції.

Станом на 30.12.1994р. під час виписки
ОСОБА_2.з Інституту ( далі мова
оригіналу):

«правый глаз- состояние зрения
прежнее, острота зрения повысилась до
0,04, с коррекцией - 2,0 D = 0,5;

левый глаз - остаточная инъекция
сосудов конъюнктивы; роговица на всем
протяжении инбибирована кровью(
гематокорнеа) .

В период после операции - рецидив
гемофтальма.»

Через чотири роки після операції стан
зору ОСОБА_2 також перевірявся. Станом
на 30.07.1998р. острота зору на правому оці
погіршилася. В висновку експертизи №114
від 18.02.2014р. зазначено( далі мова
оригіналу): причиной снижения зрения на
правом глазу помимо осложненной миопии
с обширным хориоретинитом, была
обнаруженная на правом глазу
открытоугольная далеко зашедшая
глаукома с низким давлением и
прогрессирующая атрофия зрительного
нерва( аркуш 18 висновку експертизм від
18.02.2014р.).

В експертному висновку №114 від
18.02.2014р. досліджено і надана відповідь
про стан зору ОСОБА_2 на даний час.

У висновку експертизи №114
зазначено, що на 16.10.2012р. гострота зору (
далі мова оригіналу) OD =1/? pr. incerta ( видит
блики света снаружи); OS =0 (ноль)(ліве око,
на якому проводилася операція).

Позивач ОСОБА_2 заявила вимоги
про відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що внаслідок
відключення електричної енергії в
операційній Інституту очних хвороб під
час проведення їй операції, відповідач,
адміністрація інституту, проявила
бездіяльність, в ході операції виникли
труднощі, не була надана кваліфікована
допомога, що привело до незворотних
наслідків, вона повністю втратила зор
на оба ока.

З урахуванням медичної документації,
яка зібрана по справі, висновків
експертизи, встановлено, що лікування
ОСОБА_2 в Інституті очних хвороб було
плановим, застережень для проведення
операції не було, операція була
призначена з наміру покращити зор, тому
що перспектив для кращого зору на
лівому оці не було, такі данні
зазначені в історії хвороби в
показниках щодо операції.

На час призначення операції позивач
ОСОБА_2 була інвалідом 2 гр. по зору.

Перед експертами було поставлено
запитання, чи могла, проведена 06.12.1994р.
операція на лівому оці ОСОБА_2,
привести до такого стану зору, який на
даний час має ОСОБА_2

За відповіддю експертизи №114 від
18.02.2014р. ( мова оригіналу) « Могла, т.к.
осложнение - экспульсивная геморрагия,
развившаяся в процессе операции,
является тяжелейшим операционним
осложнением, которое приводит к
гемофтальму, отслойке сосудистой и
сетчатой оболочек, нарушению
кровообращения в них, а в дальнейшем - к
развитию атрофии зрительного нерва и
субатрофи глазного яблока».

Експертом також зроблено висновок, що є
причинний зв'язок між операцією, яка
була проведена ОСОБА_2 на лівому оці
06.12.1994р. і станом зору ОСОБА_2 на даний
час ( висновок експертизи №114 від
18.02.2014р.аркуш 12).

В ході розгляду справи ніхто не
заперечував про те, що стан зору ОСОБА_2
після проведення операції став
погіршуватися. Між тим, докази, що
зібрані, не дають підстави для
висновку, що саме внаслідок
протиправних, халатних дій лікарів
Інституту очних хвороб, які не надали
ОСОБА_2 кваліфіковану медичну допомогу,
погіршився зір на оба ока. Позивач
ОСОБА_2 розуміла, була усвідомлена про
стан її зору. На час відключення
електричної енергії хід операції було
зупинено, після відновлення
електропостачання лікарі провели
дослідження, виміряли тиск і
продовжили операцію. Відсутні докази
тому, що ОСОБА_2 була надана
некваліфікована медична допомога, або
лікарі проявили халатність. В
матеріалах справи є два висновки
медичної експертизи, які не дають
підстав зробити висновок про те, що
саме внаслідок бездіяльності лікарів,
їх необережності або халатності
ОСОБА_2, втратила зір на праве і ліве
око.

Операція 06.12.1994р. була плановою, перед
проведенням операції ОСОБА_2 проходила
обстеження, за показниками проведення
операції їй було зрозуміло, що операція
проводиться з наміру покращити зір,
тому що перспектив для кращого зору на
лівому оці не було, такі данні
зазначені в історії хвороби в
показниках щодо операції.

Перед експертами також було поставлено
запитання чи могло відключення
електропостачання на час проведення
операції ОСОБА_2 06.12.1994р. бути причиною
геморрагії( крововилив) в лівому оці
ОСОБА_2

На вказане запитання у висновку
експертизи зазначено (далі мова
оригіналу)- «экспульсивная геморрагия
является возможним осложнением любой
внутриглазной операции, связанной с
рассечением оболочек глаза и перепадом
внутриглазного давления. Такое
осложнение возможно и без отключения
операционной от электроснабжения»
(дивитися висновок експертизи №114 від
18.02.2014р. аркуш 12).

Таким чином, експертиза надала
відповідь про відсутність причинного
зв'язку між геморрагією ( крововилив) і
відключенням електроенергії в
операційній Інституту.

З урахуванням зазначеного відсутні
правові підстави задовольняти позовні
вимоги позивача ОСОБА_2 до Інституту
очних хвороб про відшкодування
моральної шкоди за втрату зору
внаслідок помилки лікарів під час
проведення операції 06.12.1994р.

В ході розгляду справи сторонами не
спростовувалося, що під час проведення
операції ОСОБА_2 в Інституті очних
хвороб на лівому зорі, під час
знаходження ОСОБА_2 на операційному
столі, сталося відключення електричної
енергії в операційній у зв'язку з чим
проведення операції було зупинено на
1,5год.

Операційна обов'язково має бути
забезпечена автономним
електропостачанням.

Пояснення представника Інституту
Очних хвороб про те, що операція
проводилася в часи, коли в роботі
медичних закладів виникали труднощі з
фінансуванням, Інститут був
позбавлений фінансової можливості
забезпечити автономне
електропостачання колегія приймає до
уваги, але вважає, що таке пояснення не
звільняє адміністрацію Інституту від
обов'язку забезпечити належну
діяльність лікувального закладу.

Відсутність автономного
електропостачання в Інституті очних
хвороб, колегія розцінює як
бездіяльність працівників
лікувального закладу. Внаслідок
відключення електричної енергії,
збільшення часу проведення операції,
ОСОБА_2 нервувала, перенесла нервовий
стрес, тобто зазнала моральні
страждання.

За моральні страждання, які ОСОБА_2
зазнала внаслідок збільшення часу
проведення планової операції, нервовий
стрес, колегія вважає необхідним
стягнути з відповідача, Інституту
очних хвороб на користь ОСОБА_2 у
відшкодування моральної шкоди 20000грн.

Враховуючи, що суд 1 інстанції не дав
належну оцінку доказам, що зібрані по
справі, колегія у відповідності з
вимогами ст. 309ч1п.п.3,4 ЦПК України
дійшла висновку скасувати рішення
місцевого суду, постановити нове
рішення про задоволення позову ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди
частково.

Рішення суду 1 інстанції в частині
відмови в позові ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди з
урахуванням доводів апеляційної
скарги не перевірялося і залишається
без змін.

При подачі позовної заяви позивач
ОСОБА_2, як інвалід 1 групи по зору була
звільнена від сплати судового збору,
тому сума судового збору 243,60грн.
стягується з відповідача на користь
держави.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п2,309ч1п.п.3,4,316,317,319
ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, рішення Київського районного
суду м. Одеси від 28.05.2013р. по справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної установи
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова Національної
академії медичних наук України» про
відшкодування моральної шкоди
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з Державної установи
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова Національної
академії медичних наук України» на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 20000грн.( двадцять тисяч
грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог ОСОБА_2 рішення
Київського районного суду м. Одеси від
28.05.2013р. залишити без змін.

Стягнути з Державної установи
«Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова Національної
академії медичних наук України» на
користь держави судовий збір в сумі
243,60грн.

Рішення набирає чинності негайно після
його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: Плавич Н.Д.

Ващенко Л.Г.

Вадовська Л.М.