У х в а л а

іменем україни

5 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини та
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
третя особа - управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про визначення місця
проживання дитини за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Харківської області від 15 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 18 листопада 2013 року
первісний позов ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
зареєстрований 2 листопада 2007 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Мелітополю
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, актовий запис №1270.

При видачі свідоцтва про розірвання
шлюбу зобов'язано стягнути з ОСОБА_4 на
користь держави державне мито у
розмірі 17 грн., ОСОБА_5 від
витрат звільнено.

Після розірвання шлюбу призвіще
відповідача залишено - ОСОБА_5.

Визначено місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
батьком ОСОБА_4

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15 травня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині визначення місця проживання
дитини скасовано і ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову
ОСОБА_4

Позов ОСОБА_5 задоволено.

Визначено місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення ним норм
матеріального і процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи скарги та зміст оскаржуваного
судового рішення не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. 338 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують.

Таким чином, касаційну скаргу на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 15 травня 2014 року слід
відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 15 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.А. ГорелкінаІ.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко