У х в а л а

іменем україни

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної
О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних
з навчанням та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Харківського національного
університету внутрішніх справ про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та застосування до нього
наслідків його недійсності та
застосування до позову позивача строку
позовної давності, за касаційною
скаргою Харківського національного
університету внутрішніх справ на
рішення Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області
від 29 травня 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Харківський
національний університет внутрішніх
справ (далі - ХНУВС) звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, у якому просив
стягнути із відповідача на свою
користь 11 071 грн 43 коп. витрат, понесених
на навчання.

Рішенням Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 06
лютого 2013 року у задоволенні позовних
вимог ХНУВС відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року апеляційну скаргу
ХНУВС відхилено, рішення
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від
06 лютого 2013 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 лютого 2014 року касаційну
скаргу ХНУВС задоволено частково.

Рішення Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 06
лютого 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 29
травня 2014 року в задоволенні позову
ХНУВС відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23
вересня 2014 року рішення
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 29 травня
2014 року в частині правового
обґрунтування відмови Харківському
національному університету внутрішніх
справ до ОСОБА_2 про стягнення
витрат, пов'язаних з навчанням, та в
частині правового обґрунтування
відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних
вимог до ХНУВС про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
застосування до нього наслідків його
недійсності змінено.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ХНУВС просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про
освіту» випускники вищих навчальних
закладів, які здобули освіту за кошти
державного або місцевого бюджетів,
направляються на роботу і зобов'язані
відпрацювати за направленням і в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Указом Президента України від 23 січня
1996 року № 77/96 «Про заходи щодо
реформування системи підготовки
спеціалістів та працевлаштування
випускників вищих навчальних
закладів» встановлено, що особи, які
навчаються за рахунок державних
коштів, укладають з адміністрацією
вищого навчального закладу угоду, за
якою вони зобов'язуються після
закінчення навчання та одержання
відповідної кваліфікації працювати в
державному секторі народного
господарства не менше ніж три роки. У
разі відмови працювати в державному
секторі народного господарства
випускники відшкодовують в
установленому порядку до державного
бюджету повну вартість навчання.
Порядок працевлаштування випускників,
які закінчили вищі навчальні заклади
за рахунок коштів відповідних
юридичних та фізичних осіб,
визначається угодами між ними.

Установлеено, що відповідно до п. 3.1
договору укладеного між сторонами 14
вересня 2002 року передбачено, що
підставами відшкодування вартості
навчання в разі дострокового
розірвання угоди є звільнення з
органів внутрішніх справ до закінчення
трирічного терміну перебування на
службі за власним бажанням без
поважних причин.

ОСОБА_2 звільнився з органів внутрішніх
справ за власним бажанням за п. 64 «ж»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Згідно з п. 64 «ж» вказаного положення
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з
постановкою на військовий облік) за
власним бажанням ‒? при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Згідно зі 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Договір між сторонами укладено 14
вересня 2002 року, однак до суду ОСОБА_2
звернувся 23 квітня 2014 року, тобто з
пропуском строку передбаченого ст. 257
ЦК України.

Отже, встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 29 травня
2014 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
23 вересня 2014 року ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права при їх
постановленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківського
національного університету внутрішніх
справ відхилити, рішення
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 29 травня
2014 року незміненій частині та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
О.О.
Дьоміна

В.М. Коротун