У х в а л а

іменем україни

16 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Журавель В.І., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5, про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк», поданою представником -
Шевчук Ганною Євгенівною, на рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 26 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Кредобанк» (далі - ПАТ
«Кредобанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 9
грудня 2008 року між ним та ОСОБА_5 був
укладений договір кредитної лінії №
438-08, який був викладений у новій
редакції 12 жовтня 2009 року та 26
листопада 2010 року. Відповідно до умов
договору ОСОБА_5 був наданий кредит в
розмірі 1 290 000 грн строком до 7 грудня 2012
року зі сплатою 27,50 % річних. В
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним договором 1 грудня 2010 року між
позивачем та відповідачем був
укладений договір поруки № 438-08/6,
відповідно до якого останній поручився
за належне виконання боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором.
ОСОБА_5 порушила умови кредитного
договору, у зв'язку з чим виникла
заборгованість в розмірі 1 375 957 грн 57
коп., яку позивач просить стягнути з
відповідача.

Рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
30 грудня 2013 року позовні вимоги
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Кредобанк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 1 375 957 грн 57 коп. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду Рівненської області від 26 травня
2014 року рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 30 грудня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Кредобанк» - Шевчук Г.Є. просить
скасувати оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що заборгованість виникла у
зв'язку з неналежним виконанням
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором, а тому підлягає
стягненню з відповідача, як з
поручителя.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що при
зверненні позивача з позовом до суду,
ним був пропущений річний строк
позовної давності та шестимісячний
строк для пред'явлення вимоги до
поручителя, оскільки в матеріалах
справи відсутні докази направлення
банком претензії на адресу поручителя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Матеріали справи містять копії листів
повідомлень - вимог від 27 липня 2012 року
та від 24 травня 2013 року, які не можуть
слугувати як належні докази, оскільки
не мають підтверджень направлення їх
відповідачу та отримання їх останнім.

Як роз'яснено у п. 24 постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Сама по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Зі змісту договору поруки суд
апеляційної інстанції встановив, що
строк її припинення не встановлено,
тому згідно з вимогами вказаних вище
норм матеріального права, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
настання строку виконання зобов'язання
в повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково не пред'явить
вимоги до поручителя.

З позовом до суду позивач звернувся 1
жовтня 2013 року, а строк виконання
основного зобов'язання сторони
визначили в кредитному договорі 7
грудня 2012 року, тому позивач пропустив
строк для звернення з позовом до суду.

Отже, суд апеляційної
інстанції, у відповідності ст. ст. 212, 214
ЦПК України, перевіривши всі докази по
справі, вірно дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Таким чином,
перевіривши матеріали справи, доводи
касаційної скарги, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про
відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 26 травня 2014 року.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
відхилити.

Рішення апеляційного
суду Рівненської області від 26 травня
2014 року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко