Провадження №2/761/6936/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Кравця
Д.І.,

при секретарі
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, згідно якого просить
розірвати шлюб, укладений між нею та
ОСОБА_2, а також стягнути з останнього
аліменти на утримання їх дитини.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
17 січня 1997 року вона уклала шлюб із
відповідачем. Від шлюбу вони мають сина
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з
відповідачем не склалось, оскільки
відповідач не приділяє уваги сім'ї,
через що у них виникли неприязні
стосунки один до одного. З початку літа
2014 року подружжя проживає окремо,
припинили вести спільне господарство
та не підтримують сімейно-шлюбних
відносин. Відновлювати шлюбні стосунки
з відповідачем вона не збирається, у
зв'язку з чим просила розірвати шлюб
між нею та відповідачем.

Крім того, позивач зазначила, що
оскільки дитина проживає разом з нею, а
відповідач матеріальної допомоги на її
утримання не надає та добровільно
виконувати свої батьківські обов'язки
не бажає, позивач також просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання їх дитини у
твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн.
00 коп. щомісячно, починаючи з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала в повному обсязі та просила
позовні вимоги задовольнити. При цьому,
позивач просила на підставі ст. 113
Сімейного кодексу України (надалі - СК
України) відновити їй дошлюбне
прізвище - «ОСОБА_1».

Відповідач в судовому засіданні щодо
розірвання шлюбу з позивачем не
заперечував та пояснив, що дійсно
останній час вони спільного
господарства не ведуть та не
підтримують шлюбно-сімейних відносин.
Також відповідач не заперечував щодо
виплати на користь позивача аліментів
на утримання їх дитини, однак у розмірі
500 грн. 00 коп. щомісячно, оскільки він
дійсно має нерегулярний дохід, у звязку
з чим може сплачувати аліменти лише у
зазначеному розмірі.

Вислухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Сторони перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 17 січня 1997 року, що
підтверджується Свідоцтвом про
одруження Серії НОМЕР_1 (а.с. 7). Від шлюбу
мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2
(а.с. 8).

Згідно зі ст. 112 СК України шлюб
розривається, якщо судом буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із пояснень сторін в судовому
засіданні встановлено, що сторони по
справі втратили почуття любові та
поваги один до одного, не знаходили
взаєморозуміння по жодному питанню,
які виникали в їхній сім'ї. Все це
призвело до того, що подружжя не
підтримує сімейно-шлюбних відносин,
окремо проживають та ведуть
господарство, не спілкуються, тобто
стали чужими людьми.

Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін
існує лише формально.

З огляду на зазначене, суд прийшов до
висновку, що сім'я сторін розпалася і
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечитиме їх
інтересам та інтересам їх дитини, а
тому шлюб потрібно розірвати, у звязку
з чим позов в цій частині підлягає
задоволенню.

При цьому, відповідно до положень ст. 113
СК України визначено, що особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

У звязку з зазначеним та враховуючи
прохання позивача, після розірвання
шлюбу позивачу ОСОБА_1 слід відновити
її дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

Як уже зазначалось, від шлюбу у
позивача та відповідача є
неповнолітній син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, у судовому
засіданні встановлено, що після того,
як сторони перестали проживати однією
сім'єю, дитина проживає разом з матір'ю.
Однак, відповідач матеріальної
допомоги на утримання дитини позивачу
не надає, а в добровільному порядку
узгодити питання про матеріальне
забезпечення дитини між сторонами не є
можливим.

Згідно ст.ст. 180, 182 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. При
визначенні розміру аліментів суд має
враховувати: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 191 СК
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

З пояснень відповідача в судовому
засіданні встановлено, що відповідач
офіційного регулярного доходу немає,
оскільки працює неофіційно водієм
таксі, на його утриманні інших дітей та
непрацездатних осіб немає.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що за обставин, що склалися та
з урахуванням наданих відповідачем
пояснень, позовні вимоги про стягнення
з відповідача аліментів на користь
позивача у твердій грошовій сумі у
розмірі 3 000 грн. 00 коп. підлягають
частковому задоволенню, а саме, розмір
аліментів визначається судом у твердій
грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп.
щомісячно, починаючи з дня пред'явлення
позову і до досягненням ОСОБА_3
повноліття.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів підлягає
частковому задоволенню.

В порядку, визначеному ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_2 судовий збір у сумі
по 243 грн. 60 коп. на користь позивача та
держави, виходячи із суми позовних
вимог, які задоволено судом.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 180-184, 191 СК України
та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 174, 179, 208,
209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 17
січня 1997 року Відділом реєстрації
актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, а/з № 14, - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1
відновити її дошлюбне прізвище -
«ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дитини - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій
сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00
коп. щомісячно, починаючи з 19 серпня 2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: