АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/724/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1886/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника відповідача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики з апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на заочне рішення Кам'янець -
Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 18 березня 2014
року, -

встановила:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення 5269 дол.
США, що еквівалентно 42 115 грн. 12 коп. та
витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи вимоги зазначив, що 22
листопада 2013 року він позичив
відповідачу вказану суму за умови
сплати ним боргу в два етапи: 2000 дол. США
- 25 листопада 2013 року та решту суми - 6
грудня 2013 року, що підтверджується
письмовою розпискою, однак ОСОБА_3 в
зазначений час кошти не повернув.

Заочним рішенням Кам'янець -
Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 18 березня 2014
року позов задоволено, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5269 дол. США, що
по курсу НБУ становить 42115 грн. 12 коп. та
421,15 грн. судових витрат по сплаті
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову у задоволені позову.

На обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначив, що в зв'язку із заочним
розглядом справи судом першої
інстанції він не мав можливості надати
докази, які свідчать про те, що жодних
коштів від позивача в борг він не
отримував, а письмова розписка від
22.11.2013 року про нібито отримані ним в
борг від ОСОБА_2 5269 дол. США була ним
написана під психологічним тиском з
боку позивача. Фактично ж ОСОБА_2, як
керівник підприємства, в якому він
працював, звинуватив його у крадіжці
грошей по місцю роботи з використанням
службового становища. Однак оскільки
довести це у встановленому законом
порядку не зміг, тому погрожуючи
негативними наслідками для нього та
членів його сім"ї примусив до написання
боргової розписки. Його доводи можуть
бути підтверджені в суді показаннями
свідка, судовою
психолого-почеркознавчою експертизою
та інформацією, отриманою на запит
суду.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної
скарги.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, подали до суду
телеграми про розгляд справи без їх
участі, проти апеляційної скарги
заперечили.

Заслухавши пояснення учасника
процесу, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Судом встановлено, що 22 листопада 2013
року ОСОБА_3 отримав в борг від ОСОБА_2
5269 дол. США, що по курсу НБУ, який не
змінився на дату подання позову
становить 42115 грн. 12 коп. зі сплатою
боргу в 2 етапи: 25.11.13. - 2000 дол. США, 06.12.13. -
залишок суми заборгованості, про що
власноруч написав розписку, однак з
настанням строків платежу, борг не
повернув.

Стягуючи суму заборгованості суд діяв
у відповідності з вимогами ст.ст. 525, 526,
1046, 1047, 1049 ЦК України.

При цьому суд прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, є договірними відносинами з
приводу укладення та виконання
договору позики.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 231 ЦК України
встановлено, що правочин, вчинений
особою проти її справжньої волі
внаслідок застосування до неї
фізичного або психічного тиску з боку
другої сторони або з боку іншої особи,
визнається судом недійсним.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Якщо договір
позики має бути укладений у письмовій
формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Частиною 1 статті 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач підтвердив факт написання
ним 22.11.2013 року розписки про отримання
позики від ОСОБА_2 в розмірі 5269 дол. США,
заперечуючи при цьому сам факт
отримання коштів.

При цьому ОСОБА_3. у передбаченому
законом порядку договір позики не
оспорив, відповідних вимог в судовому
порядку не заявляв.

За таких обставин, враховуючи предмет
позову, правовідносини, які виникли між
сторонами та норми закону, які їх
регулюють, посилання апелянта на
безгрошовитість договору позики та
його укладення внаслідок
психологічного тиску з боку інших осіб,
підтвердженням чого, на його думку, є
показання свідка, письмові та речові
докази, можуть бути використані ОСОБА_3
при зверненні до суду з позовною заявою
про оспорювання договору позики.

Розподіл між сторонами судових витрат
у вигляді судового збору було
проведено судом з дотриманням вимог ст.
88 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Заочне рішення Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 18 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Шевцова
Л.М.
Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27