Справа № 219/2139/12 Провадження №
22-ц/772/2221/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Щерба Н. Л.Категорія:
27Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Марчук В.С., Медвецького С.К.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Піщанського районного суду
Вінницької області від 17 травня 2013
року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

встановила:

В листопаді 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом. Позовні вимоги обгрунтовуав
тим, що на підставі договору
№VIGWGL від 20 травня 2008 року, ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 12754, 75 дол. США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15,84% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 20 травня
2023 року. Відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконувала, внаслідок чого станом на 16
листопада 2012 року виникла
заборгованість в сумі 29 557,16 дол. США,
що за курсом 7.99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 16
листопада 2012 року складає 236 161, 71 грн. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідач 20 травня 2008
року уклали договір іпотеки №
VIGWGL, згідно якого ОСОБА_2 надала в
іпотеку нерухоме майно, а саме
квартиру, загальною площею 44,70 кв. м.,
житловою площею 22,4 кв. м., яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1. На
підставі ст.33 Закону України «Про
іпотеку» в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
просили звернути стягнення на предмет
іпотеки, та виселити відповідача із
зазначеного житлового приміщення зі
зняттям з реєстраційного обліку з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України до
повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири, та стягнути з
відповідача судові витрати.

Рішенням Піщанського районного суду
Вінницької області від 17 травня 2013
року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № VIGWGL від 20
травня 2008 року, в розмірі 29 557,16 дол. США,
що за курсом 7.99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 16
листопада 2012 року складає 236
161,71 грн., звернуто стягнення на предмет
іпотеки - квартиру загальною площею 44,70
кв. м., житловою площею 22,4 кв. м., яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки за початковою ціною 90900
грн.(на підставі договору іпотеки № VIPWGA
(немає таких букв) VIGWGL від 20
травня 2008 року) для його подальшої
реалізації ПАТ К Б «ПриватБанк» з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселено ОСОБА_2 з квартири, яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1, зі
зняттям з реєстраційного обліку у
Відділі у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Піщанського РВ УМВС України у
Вінницькій області.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала , що
кредитний договір № VIGWGL від 20
травня 2008 року було укладено під
впливом тиску з боку керівника
Піщанського відділення ПАТ КБ
«ПриватБанк» ОСОБА_3,яку вироком
Піщанського районного суду Вінницької
області від 30 травня 2012 року визнано
винною у вчиненні злочинів,
переедбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст.
200, ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 366, ч.
3 ст. 191, ч.1 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України та
встановлено , що саме ОСОБА_3 оформила
кредитний договір № VIGWGL від 20
травня 2008 року та договір іпотеки від
імені ОСОБА_2 та використала отримані
за кредитним договором кошти на власні
потреби. Такий кредитний договір є
недійсним, а тому позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції дійшла висновку, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

По справі встановлено, що 20 травня 2008
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № VIGWGL ,
відповідно до якого позичальник
отримала кредит у розмірі 12 754,75 дол.
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,84 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 20 травня 2023 року.

Банком виконано зобов'язання за
кредитним договором, та згідно ордеру
-розпорядження №116 про видачу кредиту
від 20 травня 2008 року, кошти в сумі 12500
дол. США видано ОСОБА_2 (т.1 а.с. 29,30)

У порушення договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала, внаслідок
чого станом на станом 16 листопада 2012
року виникла заборгованість в сумі 29
557,16 дол. США, що за курсом 7.99 відповідно
до службового розпорядження НБУ від 16
листопада 2012 року складає 236 161, 71 грн.,
яка складається з: 12 812,68 дол. США -
заборгованість за кредитом; 7 460,05 дол.
США - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 216,72 дол. США -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 9 067,71 дол.США -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 20 травня 2008 року
уклали договір іпотеки № ,
згідно з умовами якого відповідач
надала іпотеку нерухоме майно, а саме
квартиру, загальною площею 44,70 кв. м.,
житловою площею 22,4 кв. м, яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1. Майно
належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
становить 90 900 грн.

Згідно з довідкою, наданою виконавчим
комітетом Піщанської селищної ради
Піщанського району Вінницької області
№287 від 02 квітня 2008 року у квартирі,
яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,
зареєстрована та проживає лише ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право банку звернути
стягнення на предмет іпотеки
закріплене також і в пунктах 22 договору
іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про іпотеку», одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги. Якщо
мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Банком було направлено лист-вимогу
ОСОБА_2 за № 30.1.0.0/2-045 від 06 червня 2012
року , про повернення суми кредиту в
повному обсязі, а також процентів,
комісії та штрафних санкцій в тридцяти
денний строк з дня отримання цієї
вимоги, а також попереджено, що у
випадку невиконання або неналежного
виконання порушеного зобов'язання в
зазначений строк ПАТ КБ «ПриватБанк»
має намір продати предмет іпотеки,
уклавши відповідний договір
купівлі-продажу з будь-якою особою, або
звернути стягнення на предмет іпотеки
у будь-який інший спосіб, передбачений
законодавством України , кредитним
договором та договором іпотеки.
Оскільки банком прийнято рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, у разі невиконання або
неналежного виконання порушеного
зобов'язання заявлено вимогу
добровільно звільнити однокімнатну
квартиру , що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором не виконала, заборгованість
не сплатила, в добровільному порядку
квартиру, що передана в іпотеку не
звільнила, на підставі чого, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
про задоволення вимог банку за рахунок
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Доводи відповідача про те, що кредитний
договір від 20 травня 2008 року є
недійсним, оскільки його укладено під
тиском з боку керуючого Піщанського
відділення ПАТКБ «ПриватБанк» ОСОБА_3,
коштів за даним договором ОСОБА_2 не
отримувала, що було встановлено
вироком суду у кримінальній справі, а
тому відсутні підстави для задоволення
позову, не приймаються колегією суддів
до уваги.

За змістом ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

З аналізу змісту даної статті
вбачається, що правочин вчинений під
впливом насильства є оспорюваним.

Як встановлено по справі та не
заперечується сторонами, кредитний
договір № VIGWGL від 20 травня 2008
року було підписано ОСОБА_2, сторонами
погоджено у письмовій формі усі
істотні умови договору, а тому з цього
моменту такий договір є вчиненим.

При цьому кошти за договором у сумі 12500
дол. США були використані ОСОБА_3 для
власних потреб, з фактичної згоди
ОСОБА_2 Дані обставини були встановлені
вироком суду від 30 травня 2012 року (т.1
а.с. 67).

Зазначені відповідачем обставини
недійсності кредитного договору, якими
остання обґрунтовувала заперечення
проти позову, були предметом
дослідження при вирішенні Піщанським
районним судом Вінницької області
цивільної справи №142/2109/13-ц за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача ОСОБА_3, приватного
нотаріуса ОСОБА_3 про визнання
недійсним кредитного договору №
VIGWGL від 20 травня 2008 року та
договору іпотеки квартири АДРЕСА_1,
вчинених під впливом насильства.

Рішенням Піщанського районного суду
Вінницької області від 28 травня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
про визнання недійсним кредитного
договору № VIGWGL від 20 травня 2008
року з підстав, що укладені ОСОБА_2
договори кредиту та іпотеки
відповідали її внутрішній волі (Т 2 а.с.
84-86). Ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від від липня 2014
рішення Піщанського районного суду
Вінницької області залишено без змін.

За таких обставин, суд першої інстанції
повно з'ясував усі обставини справи,
надав належну оцінку наявним у справі
доказам, дійшов правильного висновку,
що дії відповідача свідчать про
усвідомлений намір укласти кредитний
договір, факту вчинення психологічного
тиску щодо неї на момент вчинення
договору не підтверджено, а тому
остання повинна відповідати за
зобов'язанням договору кредиту.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Піщанського районного
суду Вінницької області від 17 травня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
В.С. Марчук

/підпис/
С.К. Медвецький

З оригіналом вірно: