Ухвала іменем України 15 жовтня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів:
Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - Комунальне підприємство
«Святошинське лісопаркове
господарство», про визнання недійсними
рішення, державного акта на право
власності на землю та визнання права
власності на земельну ділянку, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Київської області на заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 15 травня 2013 року
та рішення апеляційного суду Київської
області від 28 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор м. Ірпеня Київської області
звернувся до суду з позовом в інтересах
держави до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - Комунальне підприємство
«Святошинське лісопаркове
господарство», про визнання недійсними
рішення, державного акта на право
власності на землю та визнання права
власності на земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 15 травня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 24
грудня 2008 року № 1916/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт серії
ЯЖ № 903391 на право власності на земельну
ділянку, кадастровий номер
:01:042:0001, виданий на ім'я ОСОБА_3 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_4 та скасовано його державну
реєстрацію.

У решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 28 травня 2014 року зазначене
судове рішення в частині визнання
недійсним державного акта серії ЯЖ №
903391 на право власності на земельну
ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер
:01:042:0001, виданого на ім'я ОСОБА_3 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_4, та скасування його державної
реєстрації скасовано. Ухвалено нове
рішення про відмову в позові в цій
частині.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду в частині відмови в
задоволенні позову про скасування
державного акта на право власності на
земельну ділянку, виданого на ім'я
ОСОБА_3 з відміткою про перехід права
власності до ОСОБА_4, та скасування його
державної реєстрації; скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій в частині відмови в
задоволенні позову про визнання права
власності держави на земельну ділянку
площею 0,15 га, кадастровий номер
:01:042:0001, та ухвалити в цій частині
нове рішення про задоволення позову;
змінити мотивувальну частину заочного
рішення суду першої інстанції,
виключивши положення про те, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не є
нікчемним, замінивши положеннями про
нікчемність вказаного договору; в
іншій частині ухвалені в справі
рішення залишити без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Коцюбинської селищної ради
від 24 грудня 2008 року № 1916/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_3
було затверджено проект землеустрою
щодо відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га. На підставі зазначеного рішення
ОСОБА_3 отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 903391.

У подальшому на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
21 липня 2009 року вищевказану земельну
ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_3
продала ОСОБА_4

Також установлено, що відповідно до
Указу Президії Верховної Ради УРСР від
11 лютого 1941 року селище міського типу
Берковець перейменоване на селище ім.
Коцюбинського та до його складу
включено залізничну станцію Біличі,
однак будь-які графічні додатки до
Указу Президії Верховної Ради УРСР від
11 лютого 1941 року, які б підтверджували
межі селища Коцюбинського, не
збереглися. З 1941 року і до сьогодні
рішення щодо встановлення чи зміни меж
селища Коцюбинського компетентними
органами не приймались, проект
встановлення меж не розроблявся та не
затверджувався.

Вищенаведені обставини встановлені
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09 жовтня 2012 року, в справі
за позовом Київської міської ради до
Державного управління навколишнього
природного середовища в м. Києві,
Київського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
Ірпінської міської ради, Коцюбинської
селищної ради, за участю прокуратури м.
Києва, треті особи: Державне агентство
земельних ресурсів України, КП
«Святошинське лісопаркове
господарство», КП КОР «Обласний
лісгосп», Київська обласна державна
адміністрація, Державне управління
охорони навколишнього природного
середовища в Київській області,
Державне агентство лісових ресурсів
України, про визнання бездіяльності
протиправною, рішень нечинними та їх
скасування, зобов'язання вчинити дії.

Разом із тим відповідно до інформації
відділу Держкомзему в м. Ірпінь від 18
січня 2013 року № 01-02/44-1 державна
статистична звітність форми 6-зем по
смт Коцюбинському в період з 01 січня 2008
року до 31 грудня 2008 року не велася,
землі запасу по смт Коцюбинському в
період з 01 січня 2008 року до 31 грудня 2008
року не обліковувалися.

Також судом першої інстанції
установлено, що на момент прийняття
спірного рішення будь-яка містобудівна
документація, визначена Законом
України «Про планування і забудову
територій» в селищі Коцюбинському була
відсутня, а перспективний план
розвитку селища, на який посилався
представник Коцюбинської селищної
ради, та техніко-економічне
обґрунтування є видом землевпорядної
документації та згідно з вимогами
зазначеного Закону не є містобудівною
документацією, яка могла б бути
підставою для прийняття спірного
рішення щодо відведення земельної
ділянки для містобудівних потреб.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов, виходив із того,
що перспективний план розвитку села не
є містобудівною документацією та не
може бути підставою для прийняття
рішення щодо відведення земельної
ділянки. Спірна земельна ділянка
знаходиться за межами смт Коцюбинське,
тому селищна рада не мала повноважень
щодо її передачі у приватну власність
ОСОБА_3

Ураховуючи, що рішення ради не
відповідає вимогам закону, державний
акт, виданий на підставі такого
рішення, має бути визнаний недійсним.

Оскільки на момент прийняття рішення
Коцюбинською селищною радою Київської
області від 24 грудня 2008 року № 1916/25-5
межі смт Коцюбинського у передбаченому
законом порядку не були визначені та
встановлені, суд першої інстанції
дійшов висновку про незаконність
зазначеного рішення Коцюбинської
селищної ради як такого, що не
відповідає положенням п. 12 Перехідних
положень та ст. 12 ЗК України. Суд
відмовив у задоволенні позовних вимог
в частині визнання права власності
держави на земельну ділянку, оскільки
дані вимоги не конкретизовані,
безпідставні та такі, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Задовольняючи вимоги позивача щодо
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю серії ЯЖ №
903391, виданого на ім'я ОСОБА_3, суд
виходив із того, що такий акт виданий на
підставі оспорюваного рішення, що
визнається недійсним.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками місцевого суду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 903391,
виданого на ім'я ОСОБА_3 з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_4, та
скасування його державної реєстрації,
а також відмовляючи в позові в цій
частині, апеляційний суд зазначав, що
суд першої інстанції виходив із того,
що договір купівлі-продажу не
відповідає вимогам закону, оскільки
рішення ради, на підставі якого видано
державний акт, визнано недійсним. Разом
із тим, як зазначав апеляційний суд,
правовою підставою набуття ОСОБА_4
права власності на земельну ділянку є
укладання цивільно-правової угоди, а
державний акт, виданий на підставі
такої угоди, лише посвідчує право особи
на земельну ділянку.

Отже, без встановлення судом
недійсності (невідповідності вимогам
закону) правочину, як правової підстави
придбання громадянином земельної
ділянки, визнання недійсним державного
акта, виданого на підставі цього
правочину, в даному випадку, є
необґрунтованим.

З огляду на те, що ОСОБА_4 набув право
власності на спірну земельну ділянку
на підставі договору купівлі-продажу
від 08 грудня 2010 року, який недійсним не
визнавався, апеляційний суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_3 з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_4, з
підстав, вказаних прокурором у позові.

Проте з висновком апеляційного суду
погодитися не можна, оскільки вчинення
на державному акті (визнаному судом
недійсним) відмітки про відчуження
земельної ділянки на підставі договору
купівлі-продажу не змінює суті такого
державного акта як недійсного (правова
позиція Верховного Суду України,
викладена у справі № 6-67цс14).

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 28 травня 2014 року скасувати,
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 15 травня 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко