У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 06 серпня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріелторі Плюс» про
визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна, припинення права
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Київської області від 28 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 10 серпня 2008 року уклав із
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ріелторі Плюс» (далі
- ТОВ «Ріелторі Плюс») договір про
фінансування будівництва частини
торговельного центру по АДРЕСА_1,
зокрема нежитлових приміщень НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 ,НОМЕР_5. На
виконання умов цього договору він
сплатив 400 тис. грн., проте товариство
після підписання акта прийому-передачі
об'єкта фінансування оформило право
власності на нежитлові приміщення за
собою, чим порушило умови договору та
його право власності.

Враховуючи викладене та з урахуванням
уточнень позовних вимог, позивач на
підставі ст. 392 ЦК України просив
визнати за ним право власності на
зазначені нежитлові приміщення та
припинити право власності відповідача
на ці приміщення.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 27 жовтня 2009 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
нежитлові приміщення: НОМЕР_1
загальною площею 18,7 кв. м, НОМЕР_2
загальною площею 2,2 кв. м, НОМЕР_3
загальною площею 22,1 кв. м, як на
відокремлений об'єкт права власності №
НОМЕР_6; НОМЕР_4 загальною площею 43,2 кв. м
як на відокремлений об'єкт права
власності № НОМЕР_7; НОМЕР_5 загальною
площею 37,1 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1,
як на відокремлений об'єкт права
власності № НОМЕР_8. Припинено право
власності ТОВ «Ріелторі плюс» на
зазначені нежитлові приміщення.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 28 травня 2014 року скасовано
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове, яким ОСОБА_4 відмовлено у
позові.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 через
представника ОСОБА_5 просить скасувати
рішення апеляційного суду, залишити в
силі рішення місцевого суду від 27
жовтня 2009 року, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
сплатив відповідачеві повну вартість
фінансування будівництва нежитлових
приміщень, тому у нього виникло право
власності на них після завершення
будівництва, у зв'язку з чим припинено
право власності на ці приміщення ТОВ
«Ріелторі плюс».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове,
апеляційний суд зазначив, що з
урахуванням умов укладеного між
сторонами договору та підписання акта
прийому-передачі об'єкта інвестування,
а також відповідно до рішення
виконкому Бучанської міської ради від
18 листопада 2008 року, позивач мав
оформити право власності на спірне
майно. Той факт, що ОСОБА_4 не оформив
право власності в установленому
порядку на об'єкт фінансування, не є
підставою для визнання права власності
за ним з підстав, передбачених ст. 392 ЦК
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суд
апеляційної інстанції з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову в позові.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду Київської
області від 28 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня