Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5101/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 23 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про встановлення
додаткового строку для прийняття
спадщини та виділення частки
спадкового майна в натурі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 23 вересня 2014 року
позовну заяву визнано неподаною та
повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, просить ухвалу
суду скасувати та направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Одним з аргументів залишення позовної
заяви без руху стала відсутність у
позові конкретизованого переліку
спадкового майна задля можливості
вирішити питання про підсудність
справи.

Натомість закон не пов'язує можливість
звернутися до суду з позовом про
встановлення додаткового строку на
прийняття спадщини з обов'язковою
обізнаністю позивача щодо переліку
майна.

У разі виявлення непідсудності справи
даному суду, суд не позбавлений
застосувати наслідки порушення правил
підсудності, визначені у п.2 ч.1 ст. 116
ЦПК.

Вимагаючи від позивача чіткого
викладення позовних вимог, суд разом з
тим знову зажадав від позивача
переліку спадкового майна, тоді як
будь-яких перешкод у розгляді позову в
частині визначення додаткового строку
для прийняття спадщини не було.

Також суд послався на те, що позивачем
не надано доказів того, що спірне майно
на цей час перебуває у відповідача.

Але відсутність доказів може зумовити
відмову у задоволенні позову, проте не
може стати перешкодою для прийняття
позову до розгляду.

Відповідно до пункту 7 постанови № 2
Пленуму Верховного Суду України "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
від 12 червня 2009 року. Позовна заява
подається до суду в письмовій формі і
за змістом повинна відповідати вимогам
статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на те,
що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину. Якщо заява не відповідає
вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено
судовий збір чи не оплачено витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, суддя відповідно до
вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу,
в якій повинні бути зазначені
конкретні підстави залишення заяви без
руху, в тому числі й розмір несплачених
судових витрат, і надає строк для
усунення недоліків, тривалість якого
визначається в кожному конкретному
випадку з урахуванням характеру
недоліків, реальної можливості
отримання копії ухвали, яка повинна
бути надіслана заявнику негайно, та їх
виправлення. Якщо порушення правил
статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді
справи, вони усуваються в ході судового
розгляду або настають наслідки,
передбачені пунктом 8 частини першої
статті 207 ЦПК. Подання доказів можливе
на наступних стадіях цивільного
процесу, тому суд не вправі через
неподання доказів при пред'явленні
позову залишати заяву без руху та
повертати заявнику.

Пропонуючи позивачеві уточнити зміст
позовних вимог, суд вдався до аналізу
способів захисту та зробив висновок
про те, що частина вимог позивача не є
позовними. Але зазначене не
перешкоджає відкриттю провадження.

Наполягаючи на визначенні позивачем
ціни позову, суд виходив з того, що від
ціни позову залежить розмір судового
збору.

Разом з тим, з позову вбачається, що
позивач зазначав про необізнаність
щодо обсягу спадкового майна.

За ч. 2 ст. 80 ЦПК якщо визначена
позивачем ціна позову вочевидь не
відповідає дійсній вартості спірного
майна або на момент пред'явлення позову
встановити точну його ціну неможливо,
розмір судового збору попередньо
визначає суд з наступним стягненням
недоплаченого або з поверненням
переплаченого судового збору
відповідно до ціни позову,
встановленої судом при вирішенні
справи.

Таким чином, відсутність ціни позову не
тягне за собою повернення позову, а
надає суду право визначити розмір
судового збору попередньо.

З огляду на викладене, оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню, а справа
направленню до суду першої інстанції
для вирішення питання про відкриття
провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 23 вересня 2014 року по цій
справі скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження в справі.

Головуючий:

Судді: