Номер провадження: 22-ц/785/9254/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Стадніченка
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до житлово-будівельного
кооперативу «Гармонія» про стягнення
коштів, за апеляційною скаргою
житлово-будівельного кооперативу
«Гармонія» на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014
року,

встановила:

У липні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду
з вищезазначеним уточненим у вересні
2014 р. позовом, в якому просив стягнути з
житлово-будівельного кооперативу
«Гармонія» (далі - ЖБК) на його користь:
1) основний борг в сумі - 98 340,00 грн.; 2)
інфляційні втрати у розмірі - 12 575,91 грн.;
3) три проценти річних у сумі - 7 735,18 грн.;
4) пеню в розмірі - 16 779,77 грн.; 5) судовий
збір у сумі - 1 354,31 грн..

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що за
укладеним 11.02.08 р. з ЖБК договором № 22/228
пайового внеску він сплатив на
будівництво квартири в житловому
будинку по АДРЕСА_1 - 133 340,00 грн.. У
зв'язку з невиконанням з боку ЖБК
договору щодо будівництва житлового
будинку 11.06.10 р. між сторонами було
укладено договір про розірвання
договору пайового внеску. 16.02.12 р. ЖБК
повернуло йому - 35 000 грн.. Неповернутою
залишилася сума в розмірі - 98 340 грн., яку
ЖБК повернути в добровільному порядку
відмовляється. Станом на 30.09.14 р.
заборгованість становить: - 98 340,00 грн. -
основний борг; - 12 575,91 грн. - інфляційні
втрати; - 7 735,18 грн. - 3% річних; - 16 779,77 грн.
- пеня за невиконання грошового
зобов'язання.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 30.09.14 р. позов ОСОБА_4
задоволено. Стягнуто з ЖБК на користь
ОСОБА_4 грошові кошти за Договором
пайового внеску № 22/228 від 11.02.08 р. в сумі
- 135 430,86 грн., в тому числі: 1) основний
борг в сумі - 98 340,00 грн.; 2) інфляційні
втрати у розмірі - 12 575,91 грн.; 3) 3% річних
в сумі - 7 735,18 грн.; 4) пеню в розмірі - 16
779,77 грн.; 5) судовий збір у сумі - 1 354,31
грн..

ЖБК в апеляційній скарзі просить
рішення суду першої інстанції
скасувати. Ухвалити нове рішення про
повну відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що рішення суду
ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Веселов А.В., представник ЖБК, в
судовому засіданні підтримав вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_6, представник ОСОБА_4, в
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу вважала необхідним скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилалася на те, що посилання
апелянта на порушення позивачем
договірних умов не підтверджені
доказами. Під час розірвання договору
про сплату пайових внесків позивач
надав відповідачу відомості щодо
відкритого в банківській установі
рахунку. Додала копію договору про
відкриття банківського рахунку.
Відкриття нового банківського рахунку
умовами договорів не передбачено.
Вимоги позивача про стягнення
інфляційних втрат, 3% річних та пені є
законними та обґрунтованими.

ОСОБА_6 в судовому засіданні
підтримала доводи та вимоги, які
викладені в письмових запереченнях на
апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши осіб, які з'явилися в судове
засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення в
повному обсязі позову ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості позовних вимог (а. с. 70 -
72).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
існування між сторонами договірних
правовідносин із повернення сплачених
пайових внесків, необхідності
стягнення з позивача суми основного
боргу, інфляційних втрат та 3% річних.
Наявність вказаних правовідносин між
сторонами встановлено, висновки суду
першої інстанції щодо необхідності
стягнення з позивача суми основного
боргу, інфляційних втрат та 3% річних
зроблено судом на підставі наявних у
справі і наданих сторонами доказів.
Розрахунки позивача в цій частині
апеляційним судом перевірено та
визнано правильним. Свого варіанту
розрахунку апелянт суду не надав.
Висновки суду в цій частині
відповідають обставинам справи,
вимогам ст. ст. 610, 611, 625 ЦК України, ст.
ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України. Доводи
апелянта щодо порушення судом ст. ст. 526,
536, 549, 616, 625 ЦК України, ст. 60 ЦПК України
є неспроможними.

Однак, ухвалене судом першої
інстанції рішення в частині стягнення
пені в сумі - 16 779,77 грн. вимогам діючого
законодавства не відповідає.
Погодитися з висновком суду в цій
частині не можна. Цього висновку суд
дійшов з порушенням Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та
вищезазначених норм процесуального
права.

Умовами Договору № 22/228 пайового від
11.02.08 р. (а. с. 13 - 17) та Угоди від 11.06.10 р.
про розірвання договору пайового
внеску (а. с. 19) не передбачена
відповідальність ЖБК у вигляді сплати
пені за несвоєчасне повернення пайових
внесків.

В позові ОСОБА_4 як на правову
підставу нарахування пені послався на
ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» (а. с. 4,
6-й абзац зверху).

Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачено, що він регулює договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
Суб'єктами зазначених правовідносин є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, а також фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності.

Таким чином, дія Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» не
розповсюджується на правовідносини
сторін по даній справі. Позовні вимоги
ОСОБА_4 про стягнення пені не
підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що позивач не
відкрив банківський рахунок і не
повідомив про це ЖБК колегія судів не
приймає до уваги, виходячи з
наступного. З матеріалів справи (а. с. 20)
та пояснень сторін вбачається, що за
усною домовленістю сторін 16.02.12 р. ЖБК
повернуло ОСОБА_4 через касу
кооперативу пайові внески у сумі - 35 000
грн.. Таким чином, сторони змінили
досягнуті раніше домовленості щодо
повернення пайових внесків тільки
через банківський рахунок.

Оскільки неправильне застосування
вищезазначених норм матеріального та
процесуального права призвело до
безпідставного стягнення пені в сумі -
16 779,77 грн., колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про повну
відмову в задоволенні вимог про
стягнення пені. В решті рішення
необхідно залишити без змін.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
у зв'язку із частковим задоволенням
позову ОСОБА_4 (87,6%) та відсутністю
підстав для звільнення сторін від
сплати судового збору, необхідно
стягнути судовий збір: - з ЖБК на
користь ОСОБА_4 у сумі - 1 293,08 грн. = 1 476,12
грн. (а. с. 1, 1а, 52) х 87,6%; - з ОСОБА_4 на
користь ЖБК - 83,97 грн. = 677,20 грн. (а. с. 75) х
12,4%.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу
житлово-будівельного кооперативу
«Гармонія» - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 30 вересня 2014 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_4 до житлово-будівельного
кооперативу «Гармонія» про стягнення
коштів - задовольнити частково.

Стягнути з житлово-будівельного
кооперативу «Гармонія» на користь
ОСОБА_4 (номер картки фізичної
особи-платника податків - НОМЕР_1):

- суму основного боргу за Договором №
22/228 пайового внеску від 11 лютого 2008
року у розмірі - 98 340 (дев'яносто вісім
тисяч триста сорок) грн. 00 коп.;

- інфляційні втрати у сумі - 12 575
(дванадцять тисяч п'ятсот сімдесят
п'ять) грн. 91 коп.

- три відсотки річних у сумі - 7 719 (сім
тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн. 69 коп..

- судовий збір у сумі - 1 293 (одна тисяча
двісті дев'яносто три) 08 коп..

В решті позову - відмовити.

Стягнути з житлово-будівельного
кооперативу «Гармонія» на користь
ОСОБА_4 (номер картки фізичної
особи-платника податків - НОМЕР_1)
судовий збір у сумі - 1 293 (одна тисяча
двісті дев'яносто три) грн. 08 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 (номер картки
фізичної особи-платника податків -
НОМЕР_1) на користь
житлово-будівельного кооперативу
«Гармонія» судовий збір у сумі - 83
(вісімдесят три) грн. 97 коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко