Справа № 310/3239/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі :
головуючого –судді Пустовіт З.П.

при
секретарі: Гоноболіній О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання договору дарування
житлового будинку недійсним, визнання
договору купівлі – продажу дійсним,
визнання права власності на 3/8 із 1/2
частини житлового будинку та визнання
недійсним заповіту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 у травні 2014 року
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2, в якому просила
визнати недійсним договір дарування 1/2
частини житлового будинку по вул.
Фурманова-Чкалова, 33/72 в м.Бердянську,
укладеного 13 січня 2001 року в
м.Бердянську Запорізької області між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4; визнати дійсним
договір купівлі-продажу 1/2 частини
житлового будинку по вул.
Фурманова-Чкалова, 33/72 в м.Бердянськ
Запорізької області, укладений 13 січня
2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 10 червня 2014 року було
задоволено подану позивачем заяву від
04.06.2014 року про залишення без розгляду
її позовної заяви до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування недійсним,
визнання дійсним договору
купівлі-продажу.

Однак ОСОБА_1, скориставшись тим, що на
руках у неї залишився другий екземпляр
її заяви до суду від 04.06.2014 року про
залишення позову без розгляду, внесла
до неї нові записи про те, що тепер вона
просить суд не приймати її заяву і
скасувати, долучила її до своєї
апеляційної скарги, внаслідок чого
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 30 липня 2014 року вказану
ухвалу Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 10 червня
2014 року було скасовано, а справу
направлено для продовження розгляду.

Після цього позивач у серпні та у
вересні 2014 року звернулася до суду з
додатками позовними заявами, в яких,
після усунення недоліків, залучила ще
відповідачем ОСОБА_3 та додатково
просила суд визнати недійсним заповіт
від 20.12.2002 року та визнати за нею права
власності на 3/8 частини житлового
будинку.

Ухвалою суду від 29 вересня 2014 року
уточнену позовну заяву було прийнято
до провадження.

Втім позивач, з’явившись одного разу
разом із своїми представниками -
адвокатами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
попереднє судове засідання, призначене
на 29 вересня 2014 року, в наступні судові
засідання, призначені на 22.10.2014 року, на
10.11.2014 року та на 03.12.2014 року не являлася,
кожного разу направляючи до суду заяви
про перенесення розгляду з довідками
про лікування у лікаря-невропатолога з
01.10.14 по 20.10.14р., у лікаря - хірурга - з
21.10.2014 року по 30.10.2014 року. Хоча із
багатьох медичних висновків та іншої
медичної документації, що є в
матеріалах справи, позивач має
хронічні захворювання: хронічне
порушення мозкового кровообігу,
дисциркуляторна енцефалопатія,
сечокам’яна хвороба, хронічний цистит
та інше і тому має інвалідність 2 групи
безстроково.

На теперішнє судове засідання 03.12.2014
року позивач та її представники втретє
не з’явилися, від ОСОБА_1 до суду
надійшла заява від 18.11.2014 року, в якій
вона зазначила, що хворіє, долучивши до
заяви довідку про те, що вона відвідала
лікаря-невропатолога 03.11.2014 року про те,
що у неї була закрита черепно-мозкова
травма, струс головного мозку і їй
призначене лікування, та висновок
спеціаліста від 13.11.2014 року , що 31.10.2014
року вона отримала легкі тілесні
ушкодження, які потягли за собою
короткочасний розлад здоров’я. Крім
цього позивач надіслала письмову заяву
від 26.11.2014 року, в якій просила розгляд
справи, призначений на 03.12.2014 року,
перенести на іншу дату, бо її адвокат
зайнятий у такі дати: 03,04,06,07,09,12,18,23
грудня 2014 року без долучення до заяви
будь-яких підтверджуючих документів
про неможливість участі адвоката. При
цьому зазначила два дні, які припадають
на вихідні: 04 та 18 грудня - є неділя.

Втім суд не вбачає підстав для
задоволення її заяви і чергового
відкладення розгляду справи та
приходить до висновку, що позовну заяву
позивача слід залишити без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст.
207 ЦПК України (в редакції Закону № 2453-VI
(2453-17) від 07.07.2010, яким виключено зі
статті посилання на поважність причини
неявки) у разі повторної неявки в
судове засідання позивача,
повідомленого належним чином, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності, суд залишає
позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України
суд розглядає справу протягом
розумного  строку,  але  не більше
двох місяців з дня відкриття
провадження у справі, а справи про
поновлення на роботі, про стягнення
аліментів - одного місяця.

У зв’язку з наведеним,  залишення
заяви без розгляду, як це передбачено
законом, а саме п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України,
не є порушенням права на справедливий
судовий захист та не може вважатися
обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи, що позивач тричі підряд не
з’явилася в судові засідання та не
надіслала суду заяву про розгляд
справи за її відсутності, її позовна
заява підлягає залишенню без розгляду.

При цьому законодавець не ставить в
залежність наслідки повторної неявки
позивача в судове засідання від
поважності чи неповажності причин
такої неявки.

Згідно із 27 ЦПК України сторона у
справі має не тільки права, а ще й
обов’язки, зокрема, ч.3 цієї статті
визначено, що особи, які беруть участь у
справі зобов’язані добросовісно
здійснювати свої процесуальні права і
виконувати процесуальні обов’язки.

Із матеріалів цієї справи вбачається,
що позивач з аналогічним позовом
звертається вже втретє до суду (а.с.35, 66),
а саме: 24.09.2012 року, 15.01.2014 року та 06.05.2014
року, і кожного разу суд змушений
залишати її позови без розгляду
внаслідок того, що вона або залишає
залу судового засідання до закінчення
судового розгляду, або власноруч пише
заяву про залишення позову без
розгляду, або декілька разів підряд не
з’являється на судові засідання,
надсилаючи заяви про відкладення
розгляду та довідки про свою хворобу,
зловживаючи своїми процесуальними
правами. Водночас позивач звертається
до голови Бердянського міськрайонного
суду та вищестоящого суду із скаргами
щодо тривалого нерозгляду судом справ
за її позовними заявами. На переконання
суду, позивач, звертаючись до суду з
позовами та забезпечуючи його шляхом
накладення арешту на житловий будинок,
своїми діями штучно створює перешкоди
відповідачу ОСОБА_3 в оформленні
спадщини за заповітом після смерті її
дочки, ОСОБА_4, яка померла ще 04 січня 2003
року, що є неприпустимим, бо не є
свідченням про звернення позивача до
суду саме за захистом порушених,
невизнаних або оспорених прав чи
інтересів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.169, 207 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання договору дарування
житлового будинку недійсним, визнання
договору купівлі – продажу дійсним,
визнання права власності на 3/8 із 1/2
частини житлового будинку та визнання
недійсним заповіту залишити без
розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайоний суд
шляхом подання апеляційної скарги
подається протягом 5 днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

ОСОБА_7