Справа № 146/1714/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" грудня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі головуючого:
Пилипчука О.В.

при секретарі
Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Томашпіль
справу за позовом ОСОБА_1 до Липівської
сільської ради Томашпільського району
Вінницької області, ОСОБА_3 про
визнання недійсним державних актів на
право власності на земельні ділянки та
визнання недійсним рішення 28 сесії 5
скликання від 20.05.2010 року «Про
затвердження технічної документації
та видачу державного акту на право
власності на земельну ділянку
гр..ОСОБА_3»,-

В С Т А Н О В И В:

4 листопада 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із даною позовною
заявою, в якій просить визнати
недійсними державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 064641, виданий 30 жовтня 2010 року
відділом Держкомзему у
Томашпільському районі на підставі
рішення Липівської сільської ради 28
сесії 5 скликання від 20.05.2010 року на ім'я
ОСОБА_3, площею 0,2500 га, яка розміщена по
АДРЕСА_1, призначена для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (акт
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 58), а
також державний акт на право власності
на земельну ділянку серії ЯК № 064642,
виданий 30 жовтня 2010 року відділом
Держкомзему у Томашпільському районі
на підставі рішення Липівської
сільської ради 28 сесії 5 скликання від
20.05.2010 року на ім'я ОСОБА_3, площею 0,0380 га,
яка розміщена по АДРЕСА_1, призначена
для ведення особистого селянського
господарства (акт зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 59).

Позов ОСОБА_1 обґрунтувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки
ОСОБА_4.

Після смерті матері залишилося
спадкове майно, яке складається із
житлового будинку по АДРЕСА_1, в якому
позивачка проживає в даний час разом із
своєю сім'єю. Даний будинок мати
заповіла ОСОБА_1, склавши заповіт у
Липівській сільській раді.

Позивачка зазначає, що нею даний
будинок був оформлений у власність 28
березня 2008 року Томашпільською
державною нотаріальною конторою, про
що свідчить свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, зареєстрований
в державному реєстрі за № 956.

Згідно існуючого законодавства
позивачці як спадкоємцю житлового
будинку, перейшло право користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
успадкований будинок. Під час
оформлення спадщини за успадкованим
будинком рахувалося 0,2880 га земельної
ділянки.

ОСОБА_1 вказує, що в 2008 році не ставила
собі за мету виготовляти на дану
земельну ділянку державний акт.

В 2010 році проводилося оформлення і
видача безоплатних державних актів на
приватизацію присадибних ділянок.
Списки жителів села складалися за
погосподарськими книгами, тому в даний
список попав чоловік позивачки, а не
вона. Таким чином, ОСОБА_3 отримав
державні акти на право власності на
земельну ділянку, яка знаходиться в
користуванні позивачки.

21 листопада 2014 року позивачка ОСОБА_1
доповнила позовні вимоги вимогою
визнати недійсним рішення 28 сесії 5
скликання Липівської сільської ради
від 20 травня 2010 року «Про затвердження
технічної документації і видачі
державного акту на земельну ділянку
ОСОБА_3».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, однак подала до суду заяву, в
якій просить справу розглянути за її
відсутності, позовні вимоги підтримує,
просить позов задовольнити.

Представник Липівської сільської ради
та відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися.

Сільський голова Липівської сільської
ради В.І. Скрипник подав до суду заяву, в
якій просить справу розглянути без
представника сільської ради, позов
визнають в частині визнання недійсними
державних актів, щодо скасування
рішення сесії заперечують, надали суду
рішення 41 сесії 6 скликання від 17.11.2014
року «Про відміну рішення 28 сесії 5
скликання від 20.05.2010 року «Про
затвердження технічної документації
та видачу державного акту на право
власності на земельну ділянку
гр..ОСОБА_3».

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву,
в якій просить справу розглянути без
його участі, позов визнає, не заперечує
проти його задоволення.

Розглянувши заяви сторін у справі,
ознайомившись з матеріалами справи та
дослідивши всі зібрані по справі
докази, суд прийшов до наступних
висновків.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачка ОСОБА_8 є власником будинку
по АДРЕСА_1 що підтверджується
слідуючими документами.

Згідно довідки сільського голови
Липівської сільської ради В.І.Скрипник
№ 730 від 29.10.2014 року, на присадибну
ділянку в АДРЕСА_1 був виготовлений
державний акт на ОСОБА_3 помилково,
оскільки згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 27.03.2008 року,
спадкоємцем являється ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, спадкоємцем після смерті
ОСОБА_4 є ОСОБА_1 Спадкове майно
складається із житлового будинку по
АДРЕСА_1, який розміщений на
присадибній ділянці.

Згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 03.04.2008
року, ОСОБА_1 є власником житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, який розміщений по АДРЕСА_1,
на підставі свідоцтва про право на
спадщину /965/28.03.2008/Томашпільська
державна нотаріальна контора.

Згідно технічного паспорту, ОСОБА_8 є
власником будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає з моменту державної реєстрації
цього права. Право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Відповідно до приписів ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних права
можуть бути визнання правочину
недійсним, припинення правовідношення,
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Статтею 155 ЗК України передбачено
також, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним, а збитки,
завдані власникам земельних ділянок
внаслідок видання зазначених актів,
підлягають відшкодуванню в повному
обсязі органом, який видав акт.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясовування і дослідження інших
обставин справи.

Оскільки відповідачі Липівська
сільська рада та ОСОБА_3 не заперечили
проти визнання недійсними державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯК № 064641, виданий 30
жовтня 2010 року відділом Держкомзему у
Томашпільському районі на підставі
рішення Липівської сільської ради 28
сесії 5 скликання від 20.05.2010 року на ім'я
ОСОБА_3, площею 0,2500 га, яка розміщена по
АДРЕСА_1, призначена для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (акт
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 58), а
також державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 064642, виданий 30 жовтня 2010 року
відділом Держкомзему у
Томашпільському районі на підставі
рішення Липівської сільської ради 28
сесії 5 скликання від 20.05.2010 року на ім'я
ОСОБА_3, площею 0,0380 га, яка розміщена по
АДРЕСА_1, призначена для ведення
особистого селянського господарства
(акт зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 59),
згідно інструкції «Про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання Державних актів на право
приватної власності на землю..» - не
передбачено можливості внесення змін у
державний акт шляхом виправлення, тому
позовні вимоги в частині визнання
недійсними державних актів підлягають
задоволенню.

Окрім того, оскільки державні акти на
право власності на земельні ділянки
визнано недійсними, необхідно
анулювати реєстрацію актів в Книзі
записів Державних актів на право
приватної власності на землю. В даному
випадку-це записи за № 58 та за №
59.

Одним зі способів захисту права на
земельну ділянку може бути визнання
державного акту недійсним з підстав
визнання недійсним акту органа влади
або місцевого самоврядування, який
порушує права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належної їй земельною ділянкою.

Само по собі визнання державного акту
недійсним без визнання недійсним
рішення органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування про
надання земельної ділянки, відповідно
до ст. 152, 155 ЗК України не може бути
способом захисту порушеного права.

Аналогічна позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України від
31 жовтня 2012 року по справі про перегляд
Верховним Судом України ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 вересня 2011
року у справі за заявою
Бориспільського міжрайонного
прокурора Київської області в
інтересах Київської обласної ради та
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області до
Управління земельних ресурсів у
Бориспільському районі Київської
області, державного підприємства
«Центр державного земельного
кадастру» та фізичних осіб про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу, дарування й державної
реєстрації державних актів на право
власності на землю, визнання права
власності на землю та витребування
земельних ділянок із чужого
незаконного володіння (№ 6-53 цс 12), яка
відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для
застосування у практиці загальних
судів.

Згідно рішення 41 сесії 6 скликання від
17.11.2014 року «Про відміну рішення 28 сесії
5 скликання від 20.05.2010 року «Про
затвердження технічної документації
та видачу державного акту на право
власності на земельну ділянку
гр..ОСОБА_3», вирішено: відмінити
рішення 28 сесії 5 скликання від 20.05.2010
року «Про затвердження технічної
документації та видачу державного акту
на право власності на земельну ділянку
гр..ОСОБА_3.

Оскільки Липівською сільською радою
винесено вищевказане рішення 41 сесії 6
скликання від 17.11.2014 року «Про відміну
рішення 28 сесії 5 скликання від 20.05.2010
року «Про затвердження технічної
документації та видачу державного акту
на право власності на земельну ділянку
гр..ОСОБА_3», тому в задоволенні
позовних вимог в частині визнання
недійсним рішення 28 сесії 5 скликання
від 20.05.2010 року «Про затвердження
технічної документації та видачу
державного акту на право власності на
земельну ділянку гр..ОСОБА_3» необхідно
відмовити, як заявленим безпідставно.

На підставі викладеного, керуючись
Інструкцією «Про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
Державних актів на право постійного
користування землею..», ст.ст. 10, 13, 14, 60,
88, 208, 209, 213-215,218 ЦПК України, ст.ст.15, 16,
257-268 ЦК України, ст. ст. 116, 118, 126, 152, 153, 158
Земельного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Липівської
сільської ради Томашпільського району
Вінницької області, ОСОБА_3 про
визнання недійсним державних актів на
право власності на земельні ділянки та
визнання недійсним рішення 28 сесії 5
скликання від 20.05.2010 року «Про
затвердження технічної документації
та видачу державного акту на право
власності на земельну ділянку
гр..ОСОБА_3» задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 064641, виданий 30 жовтня 2010 року
відділом Держкомзему у
Томашпільському районі на підставі
рішення Липівської сільської ради 28
сесії 5 скликання від 20.05.2010 року на ім'я
ОСОБА_3, площею 0,2500 га, яка розміщена по
АДРЕСА_1, призначена для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (акт
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 58), а
також державний акт на право власності
на земельну ділянку серії ЯК № 064642,
виданий 30 жовтня 2010 року відділом
Держкомзему у Томашпільському районі
на підставі рішення Липівської
сільської ради 28 сесії 5 скликання від
20.05.2010 року на ім'я ОСОБА_3, площею 0,0380 га,
яка розміщена по АДРЕСА_1, призначена
для ведення особистого селянського
господарства (акт зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 59).

Анулювати реєстрацію актів в
Книзі записів Державних актів на право
приватної власності на землю за №
58 та за № 59.

В іншій частині позовних вимог
відмовити, як заявленій безпідставно.

Рішення може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня
проголошення, а відповідачем в цей же
строк з часу отримання копії рішення,
до апеляційного суду Вінницької
області через Томашпільський районний
суд.

Суддя: О. В. Пилипчук