АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5508/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 643/5079/13-ц
Категорія - право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю.,
Котелевець А.В.,

при секретарі: Костенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_5 на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 23 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
припиненні права спільної часткової
власності, стягнення грошової
компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2013 року позивач звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в якому
просила вселити її у АДРЕСА_1 та
встановити порядок користування
квартирою, відповідно до якого
виділити їй в користування кімнату
відповідно до її частки у квартирі 1/9,
ванну, туалет, кухню та коридор
залишити в загальному користуванні
(а.с.1-3).

Після проведення судової
будівельно-технічної експертизи,
позивач неодноразово уточнювала та
змінювала свої вимоги ( а.с.99-101,21-123). В
остаточно уточнених вимогах, поданих
23.06.2014 року, позивач просила суд
стягнути солідарно з відповідачів на
її користь грошову компенсацію від
вартості 1/9 частки спірної квартири у
розмірі 45 946.00 гривень, а також судові
витрати по сплаті судового збору та за
проведення експертизи та припинити її
право власності на 1/9 частину квартири
АДРЕСА_1 після виплати їй грошової
компенсації (а.с.148-150).

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що їй на праві
власності належить 1/9 частина спірної
квартири на підставі рішення
Московського районного суду м.Харкова
від 30.08.2011 року.

Власниками інших частин спірної
квартири є відповідач ОСОБА_2 -1/3
частини на підставі Свідоцтва про
право власності на житло від 05.01.2000
року, 1/3 частини вказаної квартири на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 3.11.2013 року
після смерті своєї матері ОСОБА_6 та 1/9
частина спірної квартири на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 13.11.2013 року після смерті
свого чоловіка ОСОБА_7. Також ОСОБА_5
належить 1/9 частина спірної квартири
згідно Свідоцтву про право на спадщину
за законом від 13.11.2013 року після смерті
свого батька ОСОБА_7.

Спірною є 3 кімнатна квартира, яка
складається з 3-х кімнат загальною
площею 63,0 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м.,
у тому числі кімнатами площею 15,5 кв.м.,
14,0 кв.м. та 12.8 кв.метрів, кухні площею 6,8
кв.м., коридору площею 8,3 кв.м., туалету
площею 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,0
кв.м., вбудованої шафи 0,2 кв.м., квартира
оборудована балконами.

З відповідачами у позивача склалися
неприязні відносини. Спільне володіння
та користування квартирою з
відповідачами є неможливим, оскільки,
як позивач вона не має доступу до неї,
крім того її частка є незначною і не
може бути виділена в натурі, оскільки
квартира є неподільною.

Представник відповідачів вимоги
визнав в повному обсязі і не
заперечував сплатити позивачу грошову
компенсацію вартості 1/9 частини
квартири.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 23 червня 2014 року
задоволено позов ОСОБА_3. Стягнуто з
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в рівних частках з
кожного на користь ОСОБА_3 грошову
компенсацію від вартості 1/9 частки
спірної квартири що є спільною
частковою власністю, у розмірі 45 946.00
гривень, а також судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 344.00 грн.,
витрати пов'язані з проведенням
судової експертизи у розмірі 3680.00 грн.,
а загалом стягнуто 49 970.00 грн., тобто по 24
985.00 грн. з кожного на користь ОСОБА_3
Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/9
частину спірної квартири з дня
отримання нею грошової компенсації.
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 114 грн.70 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_5, звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення районного суду в частині про
відшкодування коштів за проведення
судової будівельно-технічної
експертизи та відмовити в цій частині.
Також просить скасувати вказане
рішення в частині «Припинити право
власності ОСОБА_3 на 1/9 частину спірної
квартири з дня отримання нею грошової
компенсації». Вказує на те, що кошти на
оплату судової експертизи вносяться
стороною, яка заявила клопотання про
проведення експертизи. Це клопотання
було зі сто рони позивача. Своєї
добровільної згоди на відшкодування
цих витрат відповідачі в судовому
засіданні не надавали. Зазначає, що
висновки, зроблені в рішенні, не
повинні включати умови, які б поставили
його виконання в залежність від їх
настання.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в
рівних частках з кожного на її користь
грошової компенсації від вартості 1/9
частки спірної квартири що є спільною
частковою власністю у розмірі 45 946.00
гривень, суд першої інстанції виходив
з того що виділ у натурі частки
позивача із спільного майна є
неможливим, При цьому суд врахував те,
що представник відповідачів не
заперечував щодо припинення права
власності позивача з відшкодуванням
відповідачами грошової компенсації
вартості 1/9 частки квартири позивачу.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
вони є правильними і зробленими у
відповідності із зібраними доказами.

Матеріали справи свідчать, що спірна
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності: позивачу
ОСОБА_3 1/9 частина на підставі рішення
Московського районного суду м.Харкова
від 30.08.2011 року; відповідачу ОСОБА_2 -1/3
частини на підставі Свідоцтва про
право власності на житло від 05.01.2000
року, 1/3 частини вказаної квартири на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 13.11.2013 року
після смерті її матері ОСОБА_6 та 1/9
частина спірної квартири на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 13.11.2013 року після смерті її
чоловіка ОСОБА_7, а також відповідачу
ОСОБА_5 1/9 частина спірної квартири
згідно Свідоцтву про право на спадщину
за законом від 13.11.2013 року після смерті
його батька ОСОБА_7 (а.c. 5,128-136).

При цьому, згідно з технічним
паспортом, виданим Харківським міським
бюро технічної інвентаризації
виготовленим станом на 10.09.2013 р.,
спірною є 3 кімнатна квартира, яка
кладається з 3-х кімнат загальною
площею 63,0 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м.,
у тому числі кімнатами площею 15,5 кв.м.,
11,3 кв.м. та 12.8 кв. метрів, кухні площею 6,8
кв.м., коридору площею 9,0 кв.м.,
сполученої вбиральні та ванної кімнати
площею 3,1 кв.м., квартира обладнана
балконом та лоджією (а.с.137-139).

Відповідно до ст.ст. 319, 358 ЦК України
всі громадяни є рівними у своїх правах,
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення цих прав, в тому і
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Положеннями ч. 1 ст. 356 Цивільного
кодексу України встановлено, що
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Таким чином, виходячи з цих положень
правовий режим спільної часткової
власності визначається з урахуванням
інтересів усіх її учасників. Володіння,
користування і розпорядження частково
власністю здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених прав мають рівні
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Крім того, як роз'яснено у п. 12
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності» від 22 грудня 1995 року № 20
вирішуючи питання про грошові
стягнення у справах за позовами про
захист права приватної власності на
майно, суди мають виходити з того, що
вартість спірного майна визначається
за погодженням сторін, а за його
відсутності - за дійсною вартістю майна
на час розгляду спору. Під дійсною
вартістю розуміється грошова сума, за
яку майно може бути продано в даному
населеному пункті чи місцевості. Для її
визначення при необхідності
призначається експертиза.

Згідно висновку № 5921/11913 судової
будівельно-технічної експертизи,
складеного

експертами Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім..Бокаріуса 13 грудня 2013
року, розділити квартиру між
співвласниками з окремими виходами
технічно неможливо, також, відповідно
до вказаного висновку, ринкова
вартість спірно квартири в цінах на
момент проведення дослідження,
становить 413516,00 грн. Ринкова вартість 1/9
частини вказаної квартири становить 45
946 грн. 00 коп.(а.с. 58-79)

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що виділ у натурі ОСОБА_3 її 1/9 частки
спірної квартири є неможливим та
задовольнив її позовні вимоги про
стягнення на її користь з відповідачів
грошової компенсації від 1/9 частки
спірної квартири в сумі 45 946,00 грн.

Між тим, суд першої інстанції
безпідставно зазначив про припинення
права власності ОСОБА_3 на вказану
квартиру з дня отримання нею грошової
компенсації. Висновки, зроблені в
рішенні, не повинні включати умови, які
б поставили його виконання в
залежність від їх настання. Тому в цій
частині рішення суду першої інстанції
судова колегія змінює.

Судова колегія визнає безпідставними
посилання апелянта, що суд першої
інстанції не правильно стягнув з
відповідачів витрати на проведення
судової експертизи у розмірі 3680 грн,
так як клопотання про проведення
експертизи будо зі сторони позивача ї
добровільної згоди на відшкодування
цих витрат відповідачі в судовому
засіданні не надавали.

Згідно ст. 88 ЦК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Ст. 79 ЦПК України передбачено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов»язаних з розглядом
справи. До витрат, пов»язаних з
розглядом справи належать ( п. 4 ст. 79)
витрати пов»язжані з проведенням
експертиз.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції обгрувнтовано стягнув на
користь позивача з відповідачів в
рівних частках судові витрати
пов'язані з проведенням судової
експертизи у розмірі 3680.00 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, 309,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 23 червня 2014 року змінити.

Абзац « 3» резолютивної частини
вказаного рішення викласти в редакції
«Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/9
частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: