Дата документу 03.12.2014
Провадження № 2/320/3483/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді - Васильцова О.В.,

при секретарі - Назаренко І.М.,

за участю:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
захист честі, гідності, ділової
репутації та стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області з позовною заявою
до ОСОБА_5 про захист честі, гідності,
ділової репутації та стягнення
моральної шкоди.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували
тим, що ОСОБА_5 у 2010 році став власником
частини будинку за адресою: АДРЕСА_1. З
того часу відповідач ОСОБА_5 почав
самостійно вирішувати питання щодо
використання земельної ділянки, що
обслуговує вказане домоволодіння, без
погодження з іншими співвласниками
будинку виконував роботи щодо
демонтажу перекриття будинку та інші
роботи.

На цьому ґрунті у них з ОСОБА_5 виникли
неприязні відносини і він почав
звертатись до Мелітопольського МВ з
різними заявами, у яких ганьбив їх
честь, гідність та ділову репутацію.

ОСОБА_5 звертався до Мелітопольського
МВ УМВС України у Запорізькій області з
серпня 2013 року по серпень 2014 року с
чисельними заявами про, нібито,
вчинення ними - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
кримінальних правопорушень, а саме:

1) 03.08.2013 року він звернувся з
заявою про те, що ОСОБА_1 та її
співмешканець провокують його на
скандал та заважають йому будувати
фундамент (внесено до обліку ЄО № 8388);

2) 26.12.2013 року звернувся з заявою
про те, що 17.11.2012 року на АДРЕСА_1 ОСОБА_1,
нібито, побила громадянку ОСОБА_6, що
мешкає АДРЕСА_2, спричинивши їй тілесні
ушкодження (внесено до обліку ЄО № 15701);

3) 04.02.2014 року подав заяву про,
нібито, неправомірні дії з боку ОСОБА_1
(внесено до обліку ЄО № 2027);

4) 12.09.2013 року заявив про те, що
ОСОБА_1 в ніч з 11.09.2013 року на 12.09.2013 року
самовільно зняла кровлю з будинку
АДРЕСА_1 (внесено до обліку ЄО № 4230);

5) 28.03.2014 року, подав заяву про те, що
ОСОБА_1, на території свого подвір'я
незаконно влаштувала майстерню з
ремонту автомобілів (внесено до обліку
ЄО № 5136);

6) 28.03.2014 року подав заяву про,
нібито, неправомірні дії ОСОБА_1
(внесено до обліку ЄО № 5155);

7) 29.03.2014 року, звернувся с заявою
про те, що у сусідів з майстерні
(ОСОБА_1.) іде газ та заважає йому дихати
(внесено до обліку ЄО №5206);

8) 23.04.2014 року, заявив про те, що на
подвір'ї АДРЕСА_3 проводять незаконний
ремонт транспортних засобів (внесено
до обліку ЄО № 6636);

9) 13.03.2013 року заявив про те, що
ОСОБА_2, в ніч з 11.09.2013 на 12.09.2013 року,
нібито, самовільно зняла кровлю з
будинку його сина по АДРЕСА_1 внаслідок
чого впало перекриття будинку (внесено
до обліку ЄО № 4230);

10) 15.04.2014 року, заявив про те, що
28.03.2014 року ОСОБА_2, нібито,
висловлювалась брудною лайкою на
адресу робітників, які встановлювали
відео нагляд на території його
домоволодіння ОСОБА_5 (внесено до
обліку ЄО № 6149).

Через звернення до правоохоронних
органів із відповідними заявами
ОСОБА_5, ОСОБА_1 була завдана шкода, яка
виражалась у тому, що вони, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 повинні була постійно
з'являтися до правоохоронних органів
та давати пояснення, щодо обставин,
викладених ОСОБА_5 у своїх заявах, що
ставило її в скрутне становище;
відповідач охарактеризував її як
злочинців, як осіб, що порушують закон
та не мають моральних цінностей. Вони,
позивачі, знаходиться у постійному
напруженні та турбується за безпеку
членів своєї родини.

Позивачі у судовому засідання просили
задовольнити позов у повному обсязі,
визнати, що заяви подані до
Мелітопольського МВ УМВС України у
Запорізькій області відносно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є неправомірними та стягнути на
їх користь моральну шкоду, яку вони
визначили у розмірі по 1000 (одній тисячі)
гривень 00 копійок кожній.

Представник позивача у судовому
засіданні просив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце його
проведення, шляхом надсилання повістки
про виклик до суду за зареєстрованим
місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, в
якому зазначено, що ОСОБА_5 отримав лист
особисто (а.с.62).

Представник відповідача у судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні позову, пояснивши, що
звернення до правоохоронних органів є
конституційним правом громадян
України, тому обмеження ОСОБА_5 у праві
звернення до правоохоронних органів є
порушенням його конституційних прав.

Суд, вивчивши матеріали справи,
письмові докази, дійшов висновку, що
позовна заява не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України, суд
не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 40 Конституції
України, усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Представник позивачів у судовому
засіданні заявив клопотання про
витребування з Мелітопольського МВ
ГУМВС України Запорізької області
заяви ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2,
які були зареєстровані в журналі
єдиного обліку заяв і повідомлень про
вчинення кримінальних правопорушень
(а.с.57).

Ухвалою суду від 26 листопада 2014 року
було задоволено клопотання, та
витребувано з Мелітопольського МВ
ГУМВС України Запорізької області
заяви ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2,
які були зареєстровані в журналі
єдиного обліку заяв і повідомлень про
вчинення кримінальних правопорушень
за номерами: ЄО № 8388 03.08.2013 року про те,
що ОСОБА_1 та її співмешканець
провокують його на скандал та
заважають йому будувати фундамент; ЄО
№ 15701 від 26.12.2013 року про те, що 17.11.2012
року на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 побила
громадянку ОСОБА_6, що мешкає АДРЕСА_2,
спричинивши їй тілесні ушкодження; ЄО
№ 2027 від 04.02.2014 року щодо неправомірних
дій з боку ОСОБА_1; ЄО № 4230, що ОСОБА_1 в
ніч з 11.09.2013 року на 12.09.2013 року
самовільно зняла кровлю з б. АДРЕСА_1; ЄО
№ 5136 від 28.03.2014 року, що ОСОБА_1 на
території свого подвір'я незаконно
влаштувала майстерню з ремонту
автомобілів; ЄО № 5155 від 28.03.2014 року
відносно неправомірних дій ОСОБА_1; ЄО
№5206 від 29.03.2014 року, що у сусідів з
майстерні (ОСОБА_1.) іде газ та заважає
йому дихати; ЄО № 6636 від 23.04.2014 року, що
на подвір'ї АДРЕСА_3 проводять
незаконний ремонт транспортних
засобів; ЄО № 4230 від 13.03.2013 року про те,
що ОСОБА_2 в ніч з 11.09.2013 на 12.09.2013 року
самовільно зняла кровлю з будинку його
сина по АДРЕСА_1 внаслідок чого впало
перекриття будинку; ЄО № 6149 від 15.04.2014
року, що 28.03.2014 року ОСОБА_2
висловлювалась брудною лайкою на
адресу робітників, які встановлювали
відео нагляд на території
домоволодіння ОСОБА_5 (а.с.68).

У зазначених заявах ОСОБА_5 звертався
до Мелітопольського МВ УМВС України у
Запорізькій області з серпня 2013 року по
серпень 2014 року та повідомляв про
вчинення, на його думку, сусідами
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кримінальних
правопорушень, якими були порушені
його права.

Згідно з довідкою Мелітопольського МВ
УМВУС України в Запорізькій області
(а.с.12,14) заяви ОСОБА_5 були внесені до
ЄРДР або розглядались у порядку,
передбаченому законом України «Про
звернення громадян».

Згідно із статтею 40 Конституції
України, усі мають право направляти
індивідуальні письмові звернення або
особисто звертатись до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

Частиною п'ятою ст.55 Конституції
України передбачено, що кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

Пунктом другим Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 01.11.1996
року «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя»
зазначено, що Конституція України, як
зазначено в її ст. 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії. Судові рішення мають
ґрунтуватись на Конституції, а також на
чинному законодавстві, яке не
суперечить їй.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом
про захист їх честі, гідності та
ділової репутації та стягнення
моральної шкоди у зв'язку з
неодноразовими зверненнями
відповідача - ОСОБА_5 із заявами до
правоохоронного органу -
Мелітопольського МВ УМВС України в
Запорізькій області про вчинення ними
кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що звертаючись до
правоохоронного органу -
Мелітопольського МВ УМВС України в
Запорізькій області, ОСОБА_5
скористався своїм правом на звернення
до правоохоронного органу, яке надано
йому ст. 55 Конституції України.

Така позиція висловлена у підпункті 2
п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №1 від 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», суди повинні мати на
увазі, що у випадку, коли особа
звертається до зазначених органів із
заявою, в якій міститься та чи інша
інформація, і в разі, якщо цей орган
компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана
обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову,
оскільки у такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Відповідно до п.п.3 п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №1 від
27.02.2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», у випадку звернення особи із
заявою до правоохоронних органів судам
слід враховувати висновки, викладені у
Рішенні Конституційного Суду України
від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про
поширення відомостей).

Відповідно до п.п.2 п.3 Рішення
Конституційного Суду України від 10
квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про
поширення відомостей), відповідно до
Конституції України усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк (стаття 40);
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб (частина
друга статті 55).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що звернення відповідача ОСОБА_5 до
органу міліції, який є правоохоронним
органом, із заявою про вчинення, на його
думку, щодо нього злочину не може бути
розцінено як поширення відомостей,
якими ганьбляться честь, гідність та
ділова репутація осіб, зазначених в цих
заявах.

Отже, суд вважає, що у задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5
про захист честі, гідності, ділової
репутації та стягнення моральної
шкоди, слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 57, 58, 215, 217, 222 ЦПК України,
п.п. 2, 3 п.16 Постанови ПВСУ №1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», п.п.2 п.3
Рішенням Конституційного Суду України
від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про захист честі, гідності,
ділової репутації та стягнення
моральної шкоди - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через Мелітопольський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

СУДДЯ:
О.В.Васильцов