Справа № 226/1485/14-ц
Справа № 2/226/657/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року
м.
Димитров

Димитровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Димитров Донецької області справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, в
обгрунтування якого вказав, що йому
належить квартира АДРЕСА_1 згідно
ордеру № 2065, виданому в квітні 1973 року.
Відповідач зареєстрована у даній
квартирі, проте фактично в ній не
проживає, оскільки виїхала із
зазначеного жилого приміщення
наприкінці 2000 року і вже понад 14 років
не мешкає в ньому без поважних причин
та не приймає участі у сплаті
житлово-комунальних послуг, за які він
несе додаткові витрати. Оскільки
відповідач добровільно не знімається з
реєстраційного обліку, не проживає у
квартирі більше шести місяців, не несе
ніяких витрат по утриманню квартири, не
є членом його сім,ї, позивач просить
суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням у житловій квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої позовні вимоги,
пояснивши, що квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, не перебуває у його
власності, він разом із своєю дружиною
ОСОБА_3 користується нею на підставі
договору найму житлового приміщення.
Відповідач ОСОБА_2 - їх донька, яка
залишила їм своїх дітей: доньку і сина,
виїхала у невідомому напрямку. Іноді
відповідач за телефоном нагадувала про
себе. Дітьми вона останні 14 років не
займалася, їх виховували та доглядали
він з дружиною. Відповідача ніхто не
позбавляв примусово користуватися
житлом, вона добровільно покинула
квартиру.

Відповідач ОСОБА_2, яка про час і місце
розгляду справи повідомлена
відповідно до цивільно-процесуального
законодавства, до судового засідання
не з'явилася.

Третя особа ОСОБА_3 до судового
засідання не з'явилася, про час і місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, письмово сповістила суд про
розгляд справи у її відсутність.

Представник третьої особи
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника» (далі КП «СЄЗ») до
суду не з,явився, про час і місце
розгляду справи сповіщений належним
чином, письмово повідомив суд про
розгляд справи у його відсутність,
поклавшись на розсуд суду.

Заслухавши позивача, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, є
комунальною власністю і згідно ордеру
на житлове приміщення № 2065, виданого за
рішенням засідання житлової комісії
виконкому Димитровської міської ради
від квітня 1973, передана у користування
позивачу ОСОБА_1 на підставі договору
найму житлового приміщення (а.с.12).

КП «СЄЗ» - балансоутримувачем
зазначеного житлового приміщення - на
ім,я .позивача ОСОБА_1. відкрито
особовий рахунок НОМЕР_1, що
підтверджується довідкою підприємства
від 08.07.2014 року.

Відповідно до довідок приватного
підприємства «Домінант-Сервіс» від
14.05.2014 року та від 11.07.2014 року за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровані: з 1973 року
позивач ОСОБА_1, 1949 року народження, у
якості наймача житлового приміщення,
та у якості членів сім,ї наймача з 1973
року його дружина - ОСОБА_3, 1947 року
народження, з 1997 року їх онук - ОСОБА_4,
1997 року народженя, та з 1993 року
відповідач, яка є донькою подружжя
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, 1976 року народження.

Відповідно до актів, складених
спеціалістами приватного підприємства
«Домінант-Сервіс» від 18.10.2010 року та
26.10.2012 року у складі комісії,
встановлено, що з 2000 року по теперішній
час за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 не
мешкає, що підтверджується мешканцями
будинку АДРЕСА_1 - сусідами квартири
АДРЕСА_4 ОСОБА_5, квартири АДРЕСА_2
ОСОБА_6, квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_7 (а.с.9-10).

За актом приватного підприємтсва
«Домінант-Сервіс» від 26.05.2014 року у
складі комісії встановлено, що ОСОБА_2
не мешкає за вказаною адресою з 2003 року
по теперішній час, що підтверджується
мешканцями будинку АДРЕСА_1 - сусідами
квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_8, квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_6, квартири АДРЕСА_5
ОСОБА_7 (а.с.8).

У суді допитана у якості свідка ОСОБА_6,
1973 року народження, суду пояснила, що
вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2, в
одному будинку з позивачем, тільки в
різних під,їздах. Донька позивача
ОСОБА_2 не мешкає в їхньому будинку
більше 10 років. Після того, як ОСОБА_2
вийшла заміж, жінка перестала жити за
адресою своїх батьків, її дітей
виховують дідусь та бабуся, подружжя
ОСОБА_1. За всі 10 років вона ОСОБА_2
жодного разу не бачила. Чому відповідач
покинула місце проживання свідку
невідомо, вважає, що вона без поважної
причини залишила і житло, і дітей.
ОСОБА_3 - дружина позивача проживає
разом з чоловіком. З ними зараз мешкає
онук ОСОБА_4. Внучка ОСОБА_9 вже доросла,
живе окремо. До цього проживала разом з
дідусем та бабусею. Свідку невідомо,
щоб батьки виганяли доньку ОСОБА_2 із
квартири. Остання вела аморальний
спосіб життя, зловживала спиртними
напоями.

Свідок ОСОБА_8, 1941 року народження, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_3, пояснила, що
з позивачем вона мешкає в одному
будинку з 1968 року. ОСОБА_1 проживає
разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та
внуком ОСОБА_4, який навчається у школі,
до вона до пенсії працювала вчителькою
і навчала старшу онуку позивача -
ОСОБА_9, яка також раніше проживала
разом із бабусею та дідусем, які
виховували самі своїх внуків. Останній
раз вона бачила ОСОБА_2 - мати дітей і
доньку подружжя ОСОБА_1 приблизно 15
років тому. До того, як вийти заміж,
вона мешкала разом зі своїми батьками
за вказаною адресою. Де зараз перебуває
ОСОБА_2, їй невідомо. Тих фактів, що
подружжя ОСОБА_1 якимось чином
перешкоджали проживати доньці у
квартирі, їй невідомо. Це добропорядна
родина.

Згідно за ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
житлового приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням,
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Позивач в обґрунтування своїх
вимог посилається на ст.ст.71, 72 ЖК
України, які регламентують
правовідносини, що виникли з договору
найма житлового приміщення.

Згідно за приписами ст.ст.71, 72 ЖК
України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. У разі непроживання
особи в жилому приміщенні більше шести
місяців, така особа може бути визнана
втратившою право користування житлом.

Як встановлено в суді, житлова
квартира, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, є комунальною власністю.
З'ясовуючи причини відсутності
відповідача на спірній жилій площі
понад визначені законом строки, суд не
встановив, що вони були поважні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
позовні вимоги обгрунтованими і
такими, що належать задоволенню.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10,
60, 79, 81, 88, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, визнати такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня його
оголошення. Особи, які брали участь, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати судову скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено
06.08.2014 року.

Суддя

Ж.Є.Редько