Справа № 307/3040/14-ц
Провадження № 2/307/1348/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

20 листопада 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ніточко В.В., при
секретарі Фера В.В., з участю позивача
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3 та її представників
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Тячів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача Калинівська
сільська рада Тячівського району
Закарпатської області, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та зобов'язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача Калинівська
сільська рада Тячівського району
Закарпатської області, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та зобов'язання вчинення дій.

Позовні вимоги (уточнені) мотивує тим,
що згідно державного акту вона є
власником земельної ділянки для
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, площею 0,1807 га, що
розташована в АДРЕСА_1. На початку 2014
року вона довідалася, що її сусідка
ОСОБА_3 самовільно захопила частину її
земельної ділянки, площею 0,015 га, та
загородила її. Внаслідок цих дій
ОСОБА_3, вона не може вільно заїжджати
транспортними засобами на подвір'я
свого будинку. З цього приводу вона
неодноразово зверталася в сільську
раду та в Державну інспекцію
сільського господарства, однак
бажаного результату це не дало. Просить
суд зобов'язати відповідача ОСОБА_3
усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою площею 0,0150 га, що
належить ОСОБА_1, кадастровий номер
:05:002:0216, що розташована по АДРЕСА_1,
шляхом знесення огорожі з правої
сторони від вхідних воріт, по всій
довжині земельної ділянки.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
дали пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві. Крім цього зазначили,
що відповідач не дає можливості
позивачу самостійно знести спірну
огорожу та загородити земельну ділянку
згідно її кадастрового плану, оскільки
вважає спірну земельну ділянку своєю.

Відповідач та її представники ОСОБА_7,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти даного позову
заперечили та пояснили, що спірною
земельною ділянкою відповідач ОСОБА_3
користується близько 20 років. Жодних
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку в АДРЕСА_2, у
відповідача не має. Крім цього,
земельна ділянка в АДРЕСА_2, в натурі
відповідачу не відведена, і її фактичні
розміри не встановлені. Добровільної
згоди на перенесення позивачем
огорожі, згідно кадастрового плану, не
дають.

Представник третьої особи -
Калинівської сільської ради в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був належно
повідомлений.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, повно,
всебічно та об'єктивно дослідивши
наявні у справі докази та оцінивши їх в
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно від 26
серпня 2014 року, ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки, площею 0,1807 га,
цільове призначення - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:05:002:0216 (а.с. 48).

Із кадастрового плану меж земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1, вбачається, що суміжним
користувачем від А до Б, довжиною 87,46
метрів, є землі ОСОБА_8 (а.с.35-47).

Згідно акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 23 липня
2014 року, суміжний землекористувач
ОСОБА_3, жителька АДРЕСА_2, шляхом
облаштування сітчастої огорожі,
самовільно зайняла та використовує
частину земельної ділянки, площею 0,0150
га, яка належить ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно відповіді Тячівського РВ ГУ ДМС
України в Закарпатській області № 2362
від 09 серпня 2014 року, ОСОБА_3 значиться
зареєстрованою в АДРЕСА_2 (а.с.21).

Із постанови про накладення
адміністративного стягнення № 0000172 від
28 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3
притягнута до адмінвідповідальності
за ст.53-1 КУпАП, за самовільне зайняття
земельної ділянки ОСОБА_1, площею 0,0150 га
(а.с.70-74).

Згідно листа Калинівської сільської
ради № 02-9/221 від 10 листопада 2014 року,
ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2, і
жодних правовстановлюючих документів
на земельну ділянку не виготовляла,
державного акту не має (а.с.75).

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, ніж
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 78 ЗК України 2001 року,
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається
та реалізується на підставі
Конституції України, цього Кодексу, а
також інших законів, що видаються
відповідно до них.

Відповідно до вимог ст. 96 Земельного
Кодексу України землекористувач
зобов'язаний не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів, та дотримуватися
правил добросусідства.

Відповідно до ст. 103 ЗК України,
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей. Власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки способами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням.

Згідно ст. 125 ЗК України 2001 року, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Частинами 1, 2 ст. 152 ЗК України 2001 року
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Судом достовірно встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 самовільно
використовує земельну ділянку, площею
0,0150 га, що належить позивачу ОСОБА_1, яка
є загородженою разом із земельною
ділянкою ОСОБА_3, та сама не переносить
і не дає ОСОБА_1 перенести огорожу
згідно кадастрового плану меж
земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Суд не бере до уваги пояснення
відповідача та її представника про те,
що спірна земельні ділянка перебувала
у постійному користуванні ОСОБА_3
(близько 20 років), оскільки ними не
представлено жодних доказів,
передбачених ст. 20 ЗК УРСР 1970 року, ст. 23
ЗК України 1990 року та ст. 125 ЗК України
2001 року, які б давали підстави вважати,
що у відповідача виникло право
користування спірною земельною
ділянкою, крім цього, межі земельної
ділянки відповідача, що знаходиться в
АДРЕСА_2, в натурі (на місцевості) не
визначені.

Аналізуючи надані сторонами на
підтвердження та заперечення позову
докази, суд приходить до висновку, що
відповідач ОСОБА_3 самовільно
використовує земельну ділянку
позивача ОСОБА_1, площею 0,0150 га, яка є
пригородженою до земельної ділянки в
АДРЕСА_2,сама не переносить і не дає
ОСОБА_1 перенести огорожу згідно
кадастрового плану меж земельної
ділянки, чим позбавила ОСОБА_1 правом
вільно користуватися своєю власністю,
а тому позовні вимоги слід
задовольнити та зобов'язати ОСОБА_3,
жительку АДРЕСА_2, усунути перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні земельною
ділянкою, площею 0,0150 га, що розташована
в АДРЕСА_1, Тячівського району
Закарпатської області, шляхом знесення
огорожі з правої сторони від вхідних
воріт по всій довжині земельної
ділянки (огорожа між земельними
ділянками АДРЕСА_1).

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
відповідача в користь позивача слід
стягнути судові витрати, що
складаються з судового збору в сумі 243
грн. 60 коп. та витрат на правову
допомогу в сумі 1 200 грн. 00 коп. (а.с.1, 16).

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 130, 174, 213-215 ЦПК України,
ст.ст.83, 96, 103, 125, 152 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, жительку АДРЕСА_2,
усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні земельною ділянкою
площею 0,0150 га, що розташована в АДРЕСА_1,
шляхом знесення огорожі з правої
сторони від вхідних воріт по всій
довжині земельної ділянки (огорожа між
земельними ділянками АДРЕСА_1).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
сплачений нею судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок та 1
200 (одну тисячу двісті) гривень 00
копійок витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
В.В.
Ніточко