АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/1645/14-ц 22-ц/774/2350/К/14
Справа №214/1645/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2350/К/14
суддя Ан О.В.
Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 20 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та ділової
репутації.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_2

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про захист
честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона на підставі договору
про надання юридичних послуг є
представником позивача по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
майна набутого під час фактичних
шлюбних відносин спільною сумісною
власністю та його розподіл,
представником-адвокатом відповідача
ОСОБА_5 є ОСОБА_2 В судовому засіданні
по даній справі 14.02.2014р. ОСОБА_2 в
присутності її довірителя ОСОБА_4,
судді Довгинцівського районного суду
м. Кривого Рогу Рибаєва О.А., секретаря
судового засідання Ширинової А.М. та
ОСОБА_5 поширював недостовірні дані,
чим підірвав авторитет ОСОБА_3 в очах
оточуючих. Відповідач стверджував про
те, що позивач засуджена
Довгинцівським районним судом м.
Кривого Рогу за ст. 368 КК України та
перебуває на випробувальному терміні.

Враховуючи, що розповсюдження
недостовірної інформації, яке
відбулося в судовому засіданні 14.02.2014р.,
підриває її ділову репутацію в очах
довірителів, що негативно впливає на
отримання доходів, позивач просила суд
зобов'язати ОСОБА_2 спростувати
розповсюджену ним під час судового
засідання неправдиву інформацію
стосовно наявності у ОСОБА_3 судимості
за ст. 368 КК України та принести
публічні вибачення в присутності
свідків - судді Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу Рибаєва
О.А., секретаря судового засідання -
Ширинової А.М., громадян ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не пізніше ніж через місяць з
дня винесення рішення по справі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача
моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та
судовий збір 487, 20 грн.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 20
червня 2014 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності та ділової
репутації задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні її позовних вимог.
Позивачем обрано не вірний спосіб
захисту своїх прав, оскільки
спростування саме неправдивої
інформації не передбачено жодною
нормою матеріального права. Розгляд
справи ОСОБА_3 відбувався публічно, і
30.07.2013 року під час винесення вироку за
ч.1 ст. 386 КК України Довгинцівським
районним судом м. Кривого Рогу ОСОБА_2
був присутнім. Судом не враховано, що
зобов'язання відповідача вибачатись
перед позивачем в тій чи іншій формі, як
спосіб захисту честі, гідності та
ділової репутації за поширення
недостовірної інформації не
передбачено у ст. 16, 277 ЦК України.
Позивачем не надала до суду жодних
доказів, які б підтверджували факт
спричиненої моральної шкоди та її
розмір.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач ОСОБА_3 зазначає, що рішення
суду є законним та обґрунтованим, тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача ОСОБА_2, який підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити, позивача ОСОБА_3, яка
заперечувала проти апеляційної скарги
та просила її відхилити, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заявлених позовних вимог та
заперечень на неї колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
представником позивача по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
майна набутого під час фактичних
шлюбних відносин спільною сумісною
власністю та його розподіл.(а.с.11)
Інтереси відповідача ОСОБА_5
представляє адвокат ОСОБА_2

В судовому засіданні по вказаній
справі 14.02.2014р. відповідач у
присутності довірителя позивача
ОСОБА_4, судді Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу Рибаєва
О.А., секретаря судового засідання
Ширинової А.М. та ОСОБА_5 стверджував
про те, що ОСОБА_3 засуджена
Довгинцівським районним судом м.
Кривого Рогу за ст. 368 КК України та
перебуває на випробувальному терміні.
(а.с.15,16)

Відповідно до довідки №4817/14 від 20
лютого 2014 року, вироку, який би набрав
чинності, стосовно ОСОБА_3 станом на 14
лютого 2014 року у Довгинцівському
районному суді не має. (а.с.13)

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив із обґрунтованості
її позовних вимог. Суд зобов'язав
ОСОБА_2 спростувати розповсюджену ним
під час судового засідання неправдиву
інформацію та принести публічні
вибачення в присутності свідків,
стягнув з відповідача на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 1000
грн. та судовий збір 487,20 грн.

Колегія суддів не може погодитись
таким з висновком суду виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає, у зв'язку з чим
колегія суддів скасовує рішення суду
на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
у зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
порушенням судом норм матеріального і
процесуального права та ухвалює нове
рішення по суті позовних вимог.

Статтею 32 Конституції України
передбачено судовий захист права
спростувати недостовірну інформацію
про себе і членів своєї сім'ї, а також
право на відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої поширенням
такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 277 Цивільного кодексу
України, фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Чинне законодавство не містить
визначення понять гідності, честі чи
ділової репутації, оскільки вони є
морально-етичними категоріями й
одночасно особистими немайновими
правами, яким закон надає значення
самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти
визнання цінності кожної фізичної
особи як унікальної
біопсихосоціальної цінності, з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло, а під діловою
репутацією фізичної особи розуміється
набута особою суспільна оцінка її
ділових і професійних якостей при
виконанні нею трудових, службових,
громадських чи інших обов'язків. Під
діловою репутацією юридичної особи, у
тому числі підприємницьких товариств,
фізичних осіб - підприємців, адвокатів,
нотаріусів та інших осіб, розуміється
оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України
фізична особа, яка поширює інформацію,
отриману з офіційних джерел
(інформація органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
звіти, стенограми тощо), не зобов'язана
перевіряти її достовірність та не несе
відповідальності в разі її
спростування. Аналогічні положення
викладені у п.22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи».

Згідно зі ст. 20 КПК України (в редакції
1960 року) розгляд справ у всіх судах
відкритий, за винятком випадків, коли
це суперечить інтересам охорони
державної або іншої захищеної законом
таємниці. Вироки судів у всіх випадках
проголошуються публічно.

Законом України від 22.12.2005 № 3262-IV «Про
доступ до судових рішень» (далі - Закон)
регулюються відносини щодо
забезпечення доступу до судових рішень
(рішень, судових наказів, постанов,
вироків, ухвал), ухвалених судами
загальної юрисдикції, та ведення
Єдиного державного реєстру судових
рішень.

Відповідно до ст.2 Закону кожен має
право на доступ до судових рішень у
порядку, визначеному цим Законом. Це
право забезпечується офіційним
оприлюдненням судових рішень на
офіційному веб-порталі судової влади
України в порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно зі ст. 6 Закону кожен має право
повністю або частково відтворювати
судові рішення, що проголошені судом
прилюдно, у будь-який спосіб, у тому
числі через оприлюднення в друкованих
виданнях, у засобах масової інформації,
створення електронних баз даних
судових рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги про те, що за поширення
інформації про наявність судимості у
позивача за ст.368 КК України ОСОБА_2
звільняється від відповідальності,
оскільки зазначену інформацію він
отримав з офіційних джерел, а саме під
час проголошення вироку
Довгинцівським районним судом м.
Кривого Рогу 30 липня 2014 року. Розгляд
кримінальної справи ОСОБА_3 проводився
відкрито, вирок був проголошений
публічно (а.с.58-60) і відповідачу,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
доступ до судових рішень», надано право
відтворювати зазначене судове рішення
у будь-який спосіб.

Вибір способу захисту особистого
немайнового права, зокрема права на
повагу до гідності та честі, права на
недоторканість ділової репутації,
належить позивачеві. Разом із тим,
особа, право якої порушено, може обрати
як загальний, так і спеціальний способи
захисту свого права, визначені законом,
який регламентує конкретні цивільні
правовідносини. У зв'язку з цим суди
повинні брати до уваги, що відповідно
до статті 275 ЦК захист особистого
немайнового права здійснюється у
спосіб, встановлений главою 3 цього
Кодексу, а також іншими способами
відповідно до змісту цього права,
способу його поширення та наслідків, що
їх спричинило це порушення. До таких
спеціальних способів захисту
відносяться, наприклад, спростування
недостовірної інформації та/або право
на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона
поширення інформації, якою порушуються
особисті немайнові права (стаття 278 ЦК)
тощо.

Однак цивільним законодавством не
передбачено такого способу захисту
цивільного права на повагу до гідності
та честі, права на недоторканість
ділової репутації, як спростування
неправдивої інформації. Тому, на думку
колегії суддів, суд не визначився з
правовими підставами, які дозволяють
захистити порушені права, шляхом
зобов'язання відповідача спростувати
неправдиву інформацію, чим допустив
порушення норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги в цій
частині знаходять своє підтвердження.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. У свою чергу, частина
перша статті 34 Конституції України
кожному гарантує право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №1 від 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» суд не вправі
зобов'язувати відповідача вибачатися
перед позивачем у тій чи іншій формі,
оскільки примусове вибачення як спосіб
судового захисту гідності, честі чи
ділової репутації за поширення
недостовірної інформації не
передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги про те, що позовні вимоги ОСОБА_3
про зобов'язання ОСОБА_2 принести
публічні вибачення не ґрунтуються на
законі і задоволенню не підлягають.

Вимоги щодо відшкодування позивачу
моральної шкоди не підлягають
задоволенню, оскільки ОСОБА_3, не
доведено факту заподіяння їй моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, не надано
доказів на підтвердження протиправних
дій відповідача ОСОБА_2

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що правових підстав для
задоволення позову немає, тому слід
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі,
гідності та ділової репутації.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом неправильно
застосовано норми матеріального права,
тому рішення суду підлягає скасуванню,
відповідно до п.1,4 ст. 309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1, 4 ч.1
ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 20
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про захист честі, гідності та
ділової репутації відмовити в повному
обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: