У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і

кримінальних справ
у складі:

головуючогоСитнік О.М.,

суддів:

Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
про стягнення суми індексації
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
та касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою
представником ОСОБА_6, на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и
л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
(далі - ПАТ «МК «Азовсталь») про
стягнення суми індексації заробітної
плати та середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

Позивач посилався на те, що з 4
листопада 1968 року по 30 червня

2007 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем. За час його
роботи при виплаті заробітної плати за
період з 1 березня 2003 року по

30 червня 2007 року відповідачем не
проводилася індексація, передбачена
чинним законодавством, внаслідок чого
порушені його права на оплату праці,
які мають бути відновлені шляхом
стягнення з ПАТ «МК «Азовсталь»
несплаченої суми індексації у розмірі
574 грн 88 коп. та середнього заробітку за
час затримки розрахунку у сумі 242 855 грн
06 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 23
липня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено
частково, стягнуто на його користь з
ПАТ «МК «Азовсталь» індексацію з
заробітної плати у розмірі 574 грн 88 коп.
та суму середнього заробітку за час
затримки в розрахунку при звільненні у
розмірі 1 049 грн 99 коп., а всього 1 624 грн
87 коп. Вирішено питання про
судові витрати. У задоволенні решти
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 17 вересня

2014 року рішення районного суду змінено
в частині стягнення середнього
заробітку за час розрахунку затримки
розрахунку за період з 3 квітня по

23 липня 2014 року у сумі 10 188 грн 32 коп. У
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

ПАТ «МК «Азовсталь» у поданій до суду
касаційній скарзі просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, із ухваленням нового рішення у
справі про відмову в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, поданій
представником ОСОБА_6,
порушується питання про зміну рішення
суду апеляційної інстанції в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, мотивуючи свої
доводи неправильним застосуванням
судом у цій частині норм матеріального
права та порушенням норм
процесуального права, із задоволенням
цих вимог у повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарг та вивчивши
обставини справи, вважає, що касаційні
скарги ПАТ «МК «Азовсталь» та
ОСОБА_5, поданій представником ОСОБА_6,
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не
відповідають цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено,
що з 4 листопада 1968 року по 30 червня 2007
року ОСОБА_5 перебував у трудових
відносинах з ПАТ «МК
«Азовсталь», що підтверджується
відповідними записами у трудовій
книжці.

Також встановлено, що відповідач
фактично не розрахувався з позивачем
при його звільненні.

Згідно з довідкою від 16 квітня 2014
року № 022-1218 середньоденна заробітна
плата позивача при восьмигодинному
робочому дні за останні два місяці
роботи перед його звільненням складала
137 грн 68 коп., а середньочасова зарплата
складала 17 грн 21 коп. З моменту
звільнення ОСОБА_5 по день фактичного
здійснення нарахування відповідачем
належних позивачу сум індексації
заробітної плати, а саме з 1 липня
2007 року по 2 квітня 2014 року минуло 13
558 робочих годин. Виходячи із
довідки-розрахунку, наданої в суді
першої інстанції відповідачем щодо
середньоденного заробітку позивача,
сума середнього заробітку за період з
часу затримки розрахунку з позивачем
при звільненні по день фактичного
здійснення нарахування відповідачем
належних йому сум індексації
заробітної плати, а саме: з 1 липня 2007
року по 2 квітня 2014 року складає (13558
робочих днів х 137 грн 68 коп.) = 233 333 грн 18
коп.

З довідки ПАТ «МК «Азовсталь»
вбачається, що за період роботи
позивача на підприємстві з 1 березня 2003
року по 30 червня 2007 року ОСОБА_5 була
нарахована заробітна плата у
загальному розмірі 128 302 грн 19
коп. При цьому за вказаний період
позивачу не було доплачено суму
індексації та компенсації у загальному
розмірі 574 грн 88 коп., що
дорівнює 0,45 % від нарахованої йому
заробітної плати.

Враховуючи, що минув значний
проміжок часу з моменту звільнення
позивача з підприємства 1 липня 2007 року
по день фактичного розрахунку, а сума
індексації заробітної плати йому не
була виплачена відповідачем у
добровільному порядку, суд визначив
розмір індексації у розмірі 574
грн 88 коп. та суму середнього заробітку
пропорційно до суми індексації
заробітної плати з компенсацією, яка
була виплачена з затримкою у розмірі 1
049 грн.

Апеляційний суд не погодився з таким
висновком суду першої інстанції і
вважав, що оскільки позивач не надав
суду доказів звернення до відповідача
з вимогою щодо виплати заборгованості
із заробітної плати після звільнення,
то середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні слід
розраховувати з 3 квітня 2014 року - дня
звернення позивача до суду і по 23 липня
2014 року - до дня ухвалення рішення судом
першої інстанції, тобто за 74 робочі дні.
Таким чином, суд визначив, що розмір
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні складає
10 188 грн 32 коп. (74 дні х 137 грн
68 коп).

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник у день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум. У разі спору
про розмір сум, належних працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен у зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

У разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, за відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку (ч. 1 ст. 117
КЗпП України).

За наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в статті 117
КЗпП України відшкодування в тому разі,
коли спір вирішено на користь
працівника.

Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який ухвалює рішення по суті
спору. Установивши при розгляді справи
про стягнення заробітної плати у
зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі,- наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при непроведенні його до розгляду
справи - по день ухвалення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у
зв'язку з виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню в
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
передчасного висновку щодо періоду, за
який необхідно нараховувати середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні, вважаючи його початком
день звернення позивача до суду 3
квітня 2014 року, а закінченням - дату
ухвалення рішення місцевим судом,
тобто 23 липня 2014 року.

Такий висновок апеляційного суду
зроблений без врахування вимог
ст. ст. 116, 117 КЗпП України та в порушення
ст. ст. 212, 215, 303 ЦПК України, оскільки суд
належним чином не перевірив та не надав
юридичної оцінки уточненій довідці
ПАТ «МК «Азовсталь» про індексацію
заробітної плати позивача та
компенсацію за затримку її виплати та
не перевірив правильність нарахування
вказаних в ній сум (а. с. 80-82).

Разом з цим не може залишитися в силі
і рішення суду першої інстанції,
оскільки при його ухваленні місцевий
суд у порушення вимог ст. ст. 60,
212, 215 ЦПК України також належним чином
не перевірив заперечень відповідача
щодо розміру ненарахованої та
невиплаченої позивачу суми індексації
заробітної плати.

Оскільки неповнота з'ясування
обставин у справі та порушення
зазначених норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення спору, і ці
порушення були допущені як місцевим
судом, так і апеляційним судом, то
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду і цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
та касаційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником ОСОБА_6, задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 23
липня 2014 року та рішення апеляційного
суду Донецької області від 17 вересня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий О.М. Ситнік

Судді:
А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

Т.О. Писана

Г.В. Юровська

№ 6-37571св14

Головуючий у першій інстанції
Ковтуненко В.О.Доповідач
Леванчук А.О.