АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа 213/902/14-ц
Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/1613/к/14
суддя Макарова Т.Ю.
Суддя-доповідач - Братіщева
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Турік В.П.

при секретарі:
Бевзі М.О.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 11 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог - ОСОБА_4 про стягнення додаткових
витрат на дитину,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину,
посилаючись на те, що відповідач є її
матір'ю, яка з початку липня 2013 року
створила позивачу нестерпні умови для
проживання, в зв'язку з чим вона була
вимушена переїхати проживати у село до
дідуся та бабусі.

У вересні 2013 року позивач вступила до
навчального закладу НУ «Одеська
юридична академія», розмір плати за
навчання складає 8 540 грн. на рік.
Відповідно до п.2.3 Індивідуального
договору № ЮККд-2-13-0026 позивач оплатила
зазначену суму, половину якої отримала
від батька -ОСОБА_4

Позивач у зв'язку з навчанням не має
можливості працювати, стан її здоров'я
потребує додаткових витрат на ліки та
профілактичне лікування, також вона
вимушена оплачувати оренду квартири де
проживає у будні дні.

Починаючи з липня 2013 року позивач
отримала від відповідача аліменти у
сумі 1738 грн., про те на прохання
позивача , щоб відповідач приймала
участь у додаткових витратах
пов'язаних з її навчанням, відповідач
відповіла відмовою. Батько позивача
ОСОБА_5 - ОСОБА_4, на утриманні якого вона
знаходиться, отримує мінімальну
заробітну плату, а тому отримувати
матеріальну допомогу їй більше нема
звідки.

В зв'язку з викладеним після уточнення
позовних вимог у квітні 2014 року,
просила суд визначити та стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові
витрати у розмірі 4 270 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 11 червня 2014 позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати на дитину в сумі 1000
грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в сумі 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового по суті заявлених
позовних вимог, посилаючись на
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права при ухвалені
оскаржуваного рішення суду, а саме суд
не надав належної уваги, тому факту, що
позивач у вересні 2013 року вступила до
навчального закладу, де розмір плати за
навчання складає 8 540 грн. на рік, однак
позивач у зв'язку із зайнятістю
навчанням не має можливості працювати,
суд не врахував також стан її здоров'я
та того, що також вона вимушена
оплачувати оренду квартири де проживає
у будні дні.

Крім того висновок суду про те, що
відповідач вже сплатила позивачу 1 000
грн. за навчання є помилковим, оскільки
дана сума коштів була отримана
позивачем ОСОБА_3 від вітчима (нового
чоловіка відповідача) в подарунок, а
тому вони не мають ніякого відношення
до справи. Вважає, що відповідач
зобов'язана приймати участь у
додаткових витратах позивача
пов'язаних з її навчанням.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заперечень
на неї та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Статтею 6 СК України законодавець
визначив, що правовий статус дитини має
особа до досягнення нею віку18 років.

Ст.ст.150,180 покладають обов'язок на
батьків піклуватися про здоров»я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток та матеріально
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, незалежно від їх
матеріального становища.

Частково задовольняючи позов та
стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 000
грн. в якості додаткових витрат на
неповнолітню дитину на період її
навчання, суд першої інстанції виходив
з того, що позовні вимоги є
обґрунтованими та наявні підстави для
стягнення з відповідача сум додаткових
витрат на дитину на підставі ст. 185 СК
України.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Судом встановлено, та не
оспорюється сторонами, що ОСОБА_3
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1., згідно
свідоцтва по народження серії НОМЕР_1
її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
яка у зв'язку із другим шлюбом у 2007 році
змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_2.

Рішенням Інгулецького районного
народного суду м.Кривого Рогу від 15.10.2013
року з ОСОБА_2 було стягуто аліменти на
користь доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини усих видів її
заробітку (доходів) щомісячно до
досягнення дитиною повноліття(а.с.
101-102).

ОСОБА_3 навчається у Національному
університеті "Одеська юридична
академія", у відокремленому
структурному підрозділі "Криворізький
юридичний коледж" на денному
відділенні. Загальний строк навчання у
коледжі з 01.09.2013р. по 30.06.2015р. (а.с.67)

Відповідно до індивідуального
договору № ЮККд-2-13-0026 про підготовку
фахівця молодшого спеціаліста від
12.08.2013 року, укладеного між ректором
національного університету «Одеська
юридична академія» з однієї сторони та
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який є батьком
контрактника, щорічна оплата за кожен
рік навчання складає 8540 грн., яка була
внесена платником ОСОБА_3, відповідно
до квитанції від 01.08.2013 року (а.с.9)

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом неповно досліджені всі
обставини справи, протирічать
матеріалам справи та спростовуються
висновками суду.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов`язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами ( розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України
додаткові витрати можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Питання щодо надання матеріальної
допомоги повнолітнім дітям, які
досягли 18 років, але продовжують
навчання і не мають самостійного
доходу врегульовано окремою статтею 198
СК України. Згідно цієї норми права
підставою виникнення у батьків(батька
чи матері) обов'язку утримувати
повнолітню дитину є сукупність таких
юридичних фактів: родинний зв'язок
батьків і дітей, непрацездатність
повнолітніх дочки чи сина(денна форма
навчання, інвалідність тощо), потреби
дітей у наданні такої допомоги,
наявність у батьків можливості
надавати таку матеріальну допомогу.
Сукупність зазначених обставин
утворює юридичний склад, необхідний і
достатній для виникнення зазначеного
аліментного зобов'язання. За
відсутності хоча б одного із вище
наведених факторів, аліментне
зобов'язання з утримання батьками
своїх повнолітніх дітей не виникає.

При вирішенні позову суд, у
відповідності з вимогами ст. 185 СК
України, в повному обсязі врахував всі
обставини справи, врахував те що
відповідач працездатна та має
можливість брати участь у додаткових
витратах на дитину, врахував її
майновий стан, а саме те, що вона
тимчасово не працює та має на своєму
утримання неповнолітню дитину, доньку
від другого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
яка часто хворіє і потребує додаткових
витрат на лікування та обгрунтовано
прийшов до висновку, що сплачені ОСОБА_2
грошові кошти на користь позивача у
сумі 1000 грн. є сплаченими в рахунок
додаткових витрат, доводи апеляційної
скарги даного висновку суду не
спростовують, оскільки вони не
підтверджені належними доказами.

Доказів про те, що відповідач має
матеріальну спроможність надати
матеріальну допомогу в більшому
розмірі нею не представлено.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Так згідно листа № 17/11-685 від 30.04.2014 року
від Дніпропетровської дирекції пошти -
ЦПЗЩ №2, поштовий переказ №9/0082 на суму
1 000 грн., був відправлений на ім'я
ОСОБА_3 від гр. ОСОБА_2, що не спростовано
у суді апеляційної інстанції.

Крім того,як встановлено в суді
апеляційної інстанції, згідно рішення
Інгулецького районного суду від 11.06.2014
року по цивільній справі № 213/1846/14-ц,
відповідачу ОСОБА_2 присуджені
аліменти на утримання позивача ОСОБА_3
в розмірі 1/8 частини з усих видів її
заробітку (доходів) щомісячно,
починаючи з 25.04.2014 року до закінчення
нею навчання у Національному
університеті "Одеська юридична
академія", а саме до 30.06.2015 року.

Не може бути підставою для
задоволення позовних вимог посилання
позивачки на несвоєчасність виплати
ОСОБА_2 аліментів на її утримання,
оскільки законодавством передбачено
окремий порядок вирішення питання про
стягнення з відповідача
заборгованості по сплаті аліментів та
притягнення в зв`язку з цим до
кримінальної відповідальності.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, в той час як доводи апеляційної
скарги є необґрунтованими, тому
апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу від 11 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: