Справа № 486/696/14-ц
Провадження № 2/486/412/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Южноукраїнський
міський суд Миколаївської області

у складі:
головуючого - судді
Падалка В.О.

при секретарі - Асєєвій А.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

представника відповідачів - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за первісним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору: орган опіки
та піклування Южноукраїнської міської
ради Миколаївської області про
визначення порядку користування жилим
приміщенням, стягнення грошової
компенсації та зустрічною позовною
заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору:
орган опіки та піклування
Южноукраїнської міської ради
Миколаївської області про визначення
порядку користування квартирою, що
знаходиться у спільній частковій
власності,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору: орган опіки
та піклування Южноукраїнської міської
ради Миколаївської області про
визначення порядку користування
квартирою АДРЕСА_1 та стягнення
грошової компенсації.

Свої вимоги мотивує тим, що квартира
АДРЕСА_1 належить сторонам на праві
спільної часткової власності, а саме по
1/4 частці кожному. На даний час в
квартирі зареєстровані: він, ОСОБА_2
його колишня дружина, їх малолітній син
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, його доньки
ОСОБА_6, ОСОБА_3 та малолітній син
останньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на те, що добровільної
згоди щодо визначення порядку
користування спірною квартирою ними не
досягнуто, просив виділити йому у
володіння та користування жилу кімнату
площею 10,10 кв.м., разом з лоджією, а у
користування відповідачів, разом
малолітніми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - жилі
кімнати площею 19,70, 15,70 та 12,20 кв.м.,
залишити у спільному користуванні
кухню, ванну кімнату, вбиральню,
коридор та зобов'язати відповідачів не
чинити йому перешкод в користуванні
квартирою.

Крім того, враховуючи те, що розмір
площі, яку він просить виділити йому у
володіння та користування є меншим, ніж
припадає на його частку у праві
спільної часткової власності, просив
суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3
на його користь грошову компенсацію в
розмірі 6851 грн. з кожної.

27.06.2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 звернулися
до суду з зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: орган опіки та
піклування Южноукраїнської міської
ради Миколаївської області про
визначення порядку користування
квартирою, що знаходиться у спільній
частковій власності. Посилаючись на те,
що кожен із співвласників квартири,
фактично становить окрему сім'ю, має
власне життя і між ними не досягнуто
згоди щодо порядку володіння та
користування квартирою, позивачі
просили суд визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
надавши у володіння та користування
ОСОБА_6 житлову кімнату площею 10,1 кв.м.
разом з лоджією площею 3,8 кв.м., що
примикає до неї, ОСОБА_3 разом з
малолітнім сином ОСОБА_8, житлову
кімнату площею 19,7 кв.м., ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 разом з малолітнім сином ОСОБА_7
житлову кімнату площею 12,2 кв.м. та
житлову кімнату площею 15,7 кв.м., а
кухню, ванну кімнату, вбиральню,
коридор та вбудовану шафу залишити у
загальному користуванні всіх
співвласників.

Ухвалою суду від 27.06.2014 року зустрічна
позовна заява об'єднана в одне
провадження з первісним позовом.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом та відповідач за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позові. Зустрічний позов
не визнав повністю, посилаючись на
необґрунтованість позовних вимог,
просив суд в задоволенні зустрічного
позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги за первісним позовом та
зустрічною позовною заявою не визнала
повністю, оскільки вважає, що
запропонований позивачами порядок
користування спірною квартирою буде
значно порушувати її права.

Відповідачі за первісним позовом та
позивачі за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в судовому засіданні,
позовні вимоги за первісним позовом не
визнали, просили суд в задоволенні
первісного позову відмовити, зустрічну
позовну заяву підтримали, посилаючись
на викладеній в ній обставини справи,
просили суд зустрічний позов
задовольнити.

Представник відповідачів за первісним
позовом та позивачів за зустрічною
позовною заявою, яка діяла на підставі
договору про надання правової допомоги
у цивільній справі від 27.06.2014 року
ОСОБА_4, в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
первісного позову, зустрічну позовну
заяву підтримала.

В судовому засіданні представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
органу опіки та піклування, яка діяла
на підставі довіреності, ОСОБА_5 проти
задоволення первісного позову
заперечувала, позовні вимоги за
зустрічною позовною заявою підтримала.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
вважає, що первісний позов не підлягає
задоволенню, а в задоволенні
зустрічних позовних вимог слід
відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох або більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього,
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спірним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Дану норму слід тлумачити як таку, що
встановлює право на отримання
матеріальної компенсації тим
співвласником, який за договором про
визначення порядку володіння та
користування спільним майном отримав у
володіння та користування меншу
частину майна, ніж та, що відповідає
його частці, або взагалі не отримав
майно у володіння та користування у
натурі. Відповідно, співвласник
позбавлений права вимоги матеріальної
компенсації, якщо договір не було
укладено або якщо володіння або
користування спільним майном у натурі
є неможливим з об'єктивних причин
(неподільність речі, велика кількість
співвласників).

У пункті 14 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22 грудня 1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист приватної
власності» роз'яснено, що квартира, яка
є спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщенням квартири, якщо про це
заявлено позов.

Право кожного із співвласників на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК
України.

В ході судового засідання вставлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу мають двох
повнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а
також неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 26.01.2011
року шлюб розірвано ( а.с. 12, 13 ).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого органом
приватизації 25.05.2000 року, квартира
АДРЕСА_1, належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, по 1/4 частці кожному (
а.с. 7,8 ).

Вказана квартира розташована на 2-му
поверсі 9-ти поверхового будинку та
складається із чотирьох кімнат,
житловою площею 57,7 кв.м., у тому числі
1-ої кімнати, житловою площею 19,7 кв.м.,
2-ої кімнати житловою площею 12,2 кв.м.,
3-ої кімнати, житловою площею 15,7 кв.м. та
4-ої кімнати житловою площею 10,1 кв.м.,
кухні площею 7,9 кв.м., ванної кімнати
площею - 2,6 кв.м., вбиральні - 1,3 кв.м.,
коридору - 11,3 кв.м., вбудованої шафи - 1,0
кв.м., також квартира обладнана лоджією
- 3,8 кв.м. Тобто, на кожного із
співвласників припадає 14,43 кв.м.
житлової площі квартири, що складає 1/4
її ідеальну частку та кожен з них має
право на виділення йому у користування
саме такої житлової площі.

Відповідно до довідки ЖЕД-4 № 018-504-516 від
26.06.2014 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_1 знятий з реєстраційного
обліку за вказаною адресою 28.05.2014 року (
а.с. 9, 15 ).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
просив виділити йому у володіння та
користування жилу кімнату площею 10,10
кв.м., разом з лоджією, а у користування
ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 разом
малолітніми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - жилі
кімнати площею 19,70 кв.м. 15,70 кв.м. та 12,20
кв.м., залишити у спільному
користуванні кухню, ванну кімнату,
вбиральню, коридор.

Позивачі за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 просили виділити у
володіння та користування ОСОБА_6
житлову кімнату площею 10,1 кв.м. разом з
лоджією площею 3,8 кв.м., що примикає до
неї, ОСОБА_3 разом з малолітнім сином
ОСОБА_8, житлову кімнату площею 19,7 кв.м.,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з малолітнім
сином ОСОБА_7 житлову кімнату площею 12,2
кв.м. та житлову кімнату площею 15,7 кв.м.,
кухню, ванну кімнату, вбиральню,
коридор та вбудовану шафу залишити у
загальному користуванні всіх
співвласників.

Зважаючи на те, що кімнати, які б
припадали на ідеальну долю власності
позивача з первісним позовом та
позивачів за зустрічною позовною
заявою у даній квартирі відсутні, в
даному випадку неможливо визначити
порядок користування спірною
квартирою з дотриманням прав кожного
із співвласників на володіння,
користування та розпорядження
належною йому часткою, а
запропонований позивачем за первісним
позовом та позивачами за зустрічною
позовною заявою порядок користування
квартирою, суттєво порушує права та
інтереси інших співвласників.

Крім того, виділення позивачу за
первісним позовом на його вимогу у
користування лоджії, разом з кімнатою
житловою площею 10,10 кв.м., позбавить
відповідачів за первісним позовом
права на користування нею, так само і
при виділенні позивачу за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_6 вказаної
кімнати з лоджією, оскільки іншою
лоджією квартира не обладнана, а тому
лоджія має залишитися у спільному
користуванні всіх співвласників
квартири.

Суд також не вбачає правових підстав
для стягнення з відповідачів за
первісним позовом на користь позивача
за первісним позовом матеріальної
компенсації.

Що стосується позовної вимоги за
первісним позовом в частині
зобов'язання відповідачів не чинити
ОСОБА_1 перешкоди в користуванні
квартирою, суд вважає її також
безпідставною та такою, що не підлягає
задоволенню, оскільки у матеріалах
справи відсутні докази, які свідчили б
про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2
перешкоджають позивачу за первісним
позовом користуватись спірною
квартирою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: орган опіки та
піклування Южноукраїнської міської
ради Миколаївської області про
визначення порядку користування жилим
приміщенням, стягнення грошової
компенсації - відмовити повністю.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору:
орган опіки та піклування
Южноукраїнської міської ради
Миколаївської області про визначення
порядку користування квартирою, що
знаходиться у спільній частковій
власності - відмовити повністю.

З повним текстом рішення суду сторони
ознайомити 08.08.2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
В. О. Падалка