Справа № 399/1109/14-ц
Провадження 2/399/363/14
25 листопада 2014 року
Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Лях М.М., за участі
секретаря судового засідання Гладкої
Т.М., позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в сел. Онуфріївка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача, в якому просила
ухвалити рішення, яким визнати
відповідача таким, що втратив право
користування будинком АДРЕСА_1, та
стягнути з нього на її користь судові
витрати по справі.
В обґрунтування вимог зазначила, що
вона являється власником житлового
будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку
зареєстровані її мати - ОСОБА_4 та її
колишній зять - ОСОБА_3. На день
звернення до суду відповідач ОСОБА_3
більше року в зазначеному будинку не
проживає. В серпні 2014 року позивач усно
звернулась до Онуфріївського РС ДМС
України в Кіровоградській області щодо
зняття з реєстрації проживання ОСОБА_3,
але їй було роз»яснено, що зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі зави цієї ж
особи, та рекомендовано звернутись до
суду. На численні звернення до
відповідача знятись з реєстрації за
вказаною адресою не дали результатів.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила позов задовольнити та
пояснила, що відповідач у будинку
АДРЕСА_1 жодного дня не проживав, а лише
був зареєстрований за його проханням
зі згоди власника, оскільки йому
необхідно було де-небудь
зареєструватись, щоб влаштуватись на
роботу. Те, що її колишній зять ОСОБА_3
зареєстрований за вказаною адресою
позбавляє можливості позивача вільно
розпоряджатись належним їй майном. Не
заперечувала проти винесення заочного
рішення, судові витрати просила
залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове
засідання не з'явився, про місце та час
розгляду справи повідомлений
належним чином згідно вимог статей 74, 76
ЦПК України, що підтверджується
розпискою про отримання судової
повістки, про причини своєї неявки
відповідач суд не повідомив, заяви про
розгляд справи за його відсутності
суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не
має відомостей про причину неявки
відповідача, який був повідомлений
належним чином, і який про причини
своєї неявки суд не повідомив, заяву
про розгляд справи за його відсутності
суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч.
4 ЦПК України вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення),
так як вважає, що є достатньо
матеріалів про права та відносини
сторін, і потреба дачі особистих
пояснень відповідачем відсутня.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Заслухавши позивача, свідків, вивчивши
письмові докази та матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 15 ЦПК України, суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
суд розглядає справу не інакше як за
заявою осіб, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів,
тобто кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
являється спадкоємцем 12 частки майна
громадянина ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка складається з
житлового будинку з господарчими
будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 та
належала спадкодавцю на підставі
дублікату свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
виданого Онуфріївської селищною радою
11 березня 1970 року /а.с. 9/.

Згідно довідки про склад сім»ї ОСОБА_4
виданої Онуфріївською селищною радою
№ 1375 від 11.09.2014 р. за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрований відповідач ОСОБА_3 /а.с.
11/.

Згідно копії домової книги в будинку
АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2
/а.с. 18-22/.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому
засіданні пояснили, що проживають по
сусідству з домоволодінням АДРЕСА_1 та
підтвердили, що в зазначеному будинку
весь час крім ОСОБА_4, ніхто більше не
проживав.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної
норми, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про: 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою; 4)
оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

З довідки № 1720 від 10 листопада 2014 року,
виданої виконавчим комітетом
Онуфріївської селищної ради
Онуфріївського району Кіровоградської
області вбачається, що відповідач
ОСОБА_3 в будинку по АДРЕСА_1
зареєстрований з 21.08.2012 року, але за
даною адресою не проживав.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Стаття 72 ЖК України передбачає, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки
житловий будинок, у якому
зареєстрований відповідач, належить
позивачу на праві власності, проте
відповідач з 21 серпня 2012 року фактично
не проживає, не є членом сім'ї позивача,
що не спростовано матеріалами справи,
суд вважає заявлені позовні вимоги про
визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням.

Оскільки позивач ОСОБА_1 відмовилась
від відшкодування понесених нею
судових витрат на її користь, судові
витрати по справі слід залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 107 ЖК України, ст.ст.10, 60, 208, 212-218,
224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Знам"янка Кіровоградської
області таким, що втратив право на
користування житлом, а саме: житловим
будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
на його оскарження.

Позивачем може бути подана
апеляційна скарга на рішення суду до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Онуфріївський районний
суд Кіровоградської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено
28.11.2014 року.

Суддя М.М.
Лях