У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
прокурора Заводського району м.
Миколаєва до Миколаївської міської
ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
незаконним та скасування в частині
рішення міської ради, визнання
недійсним договору оренди землі та
повернення земельної ділянки, за
касаційною скаргою першого заступника
прокурора Миколаївської області на
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 17 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 04 серпня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року прокурор Заводського
району м. Миколаєва в інтересах держави
звернувся до суду з позовом до
Миколаївської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання незаконним та
скасування рішення міської ради, в
частині визнання недійсним договору
оренди землі та повернення земельної
ділянки, посилаючись на те, що рішенням
Миколаївської міської ради від 04
квітня 2013 року затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 152 кв м із земель
комунальної власності, змінено цільове
призначення земельної ділянки площею
614 кв м, яка належить відповідачам на
праві спільної власності з цільовим
призначенням для обслуговування
житлового будинку у тому числі 145 кв м
під поточним будівництвом, зарахувавши
її до земель громадської забудови для
будівництва офісу з вбудованими
магазинами по АДРЕСА_1. В подальшому
земельну ділянку площею 152 кв. м
передано відповідачам в оренду строком
на 2 роки.

Позивач зазначав, що земельна ділянка
площею 152 кв м була передана в оренду в
порушення вимог земельного
законодавства, а саме: без проведення
земельних торгів, за рахунок вільних
земель міста, що привело до порушень
інтересів громади та інтересів держави
у сфері контролю за використанням та
охороною земель, та суперечить
державній політиці у сфері земельних
відносин.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 17 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 04 серпня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Перший заступник прокурора
Миколаївської області, не погоджуючись
з даними судовими рішеннями першої та
апеляційної інстанцій подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків місцевого та
апеляційного судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що прокурором не надано доказів
та не наведено фактів порушення
інтересів держави, а також те, що спірна
земельна ділянка виділена не під
будівництво, а з метою тимчасового
облаштування будівельного майданчику
для будівництва офісу на суміжній
земельній ділянці, тобто будівельний
паркан підлягає тимчасовому
розміщенню на спірній земельній
ділянці з частковим зайняттям
тротуару. Крім того, докази порушення
правил безпеки дорожнього руху, чи
правил містобудування, в вигляді
висновків відповідних контролюючих
органів в межах їх компетенції, в
матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника
прокурора Миколаївської області
відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 17 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 04 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І.
Наумчук