Справа №463/3807/14-ц
Провадження №2/463/1718/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Личаківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
Львівське комунальне підприємство «№
500» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів з вимогою про солідарне
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
матеріальної шкоди в розмірі 9241 грн., 500
грн. витрат за проведення вартості
збитку, моральної шкоди в розмірі 20 000
грн., а також витрат на правову
допомогу, які в процесі розгляду справи
збільшились та на момент ухвалення
рішення становлять 2923,2 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що
відповідач ОСОБА_2, яка проживає в
квартирі № 1 по АДРЕСА_1, спільно з
відповідачем ОСОБА_3, умисно,
протиправно та самовільно, 28.07.2013р.
демонтували рубероїдне покриття та
смолянисту гідроізоляцію його гаражу,
який знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
чим завдали йому матеріальної шкоди,
яка згідно висновку про вартість
завданих збитків від 22.01.2014р. становить
9241 грн. Факт знищення майна
підтверджується актом комісії ЛКП № 500
від 30.12.2013р., а причетність відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується
висновком працівників Личаківського
РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівські області від
16.12.2013р., де серед іншого було
встановлено, що ОСОБА_2 діяла спільно зі
своїм адвокатом. Оскільки такі дії
відповідачів були протиправними і
самовільними, та спричинили позивачу
матеріальну шкоду, оцінений експертом
її розмір просить стягнути в
примусовому порядку, залучивши до
солідарної відповідальності також
відповідача ОСОБА_4, від імені якого та
в інтересах якого, на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім цього,
просить також стягнути з останніх
витрати за проведення вартості збитку,
які становлять 500 грн.

В обґрунтування вимоги про стягнення
моральної шкоди покликається на те, що
після даної пригоди у нього збільшився
обсяг повсякденних проблем, які
необхідно було вирішити, чим було
порушено внормований ритм життя. Він
змушений був перетерпіти дискомфорт,
незручності та переживання, що в свою
чергу негативно вплинуло на його
продуктивність праці, погіршились
сімейні стосунки та стан морального
здоров'я, пов'язаного з переживанням за
цілісність майна. Такі душевні
хвилювання оцінює до розміру 20 000 грн.,
які також просить стягнути з
відповідачів солідарно в примусовому
порядку.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені ним вимоги. Крім
вищенаведеного, додатково пояснив, що
балкон будинку, на якому відповідачі
самовільно демонтували рубероїдне
покриття, не відноситься до їх
квартири. За своєю конструкцією, він є
перекриттям гаражу. Оскільки таке
перекриття знаходилось в
незадовільному стані, і його гараж
затоплювало дощовими водами, він
покрив його руберойдом. Тому, дії
відповідачів по демонтажу цього
перекриття вважає протиправними, і як
наслідок, позов просить задовольнити в
повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти
обґрунтованості позову заперечили та
вказали, що внаслідок встановленого
позивачем перекриття на балконі, це
спричинило залиття комори квартири № 1,
позначеної в технічному паспорті літ
1-12, яка розташована під кухнею цієї
квартири. Рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 30.10.2012р.,
яке набрало законної сили, ОСОБА_5 було
зобов'язано провести відновлювальний
ремонт у приміщеннях, зазначених у
висновку експерта від 29.06.2012р. квартири
№ 1 по АДРЕСА_1, в тому числі в
приміщенні комори, і оскільки такого
ремонту проведено не було, а
встановлене ним перекриття
продовжувало негативно впливати на
приміщення комори, після початку
опадів, з метою недопущення подальшого
псування майна, вимушені були
самовільно зняти це рубероїдне
покриття. Вважають, що підстав для
задоволення даного позову немає,
оскільки саме їх майну заподіювалась
шкода внаслідок протиправних дій
позивача, які він не усунув всупереч
судовому рішенню. Тому, в задоволені
позову просять відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причин неявки суду не повідомив.
Зі згоди учасників процесу суд вважає
можливим розглянути справу у його
відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, матеріали цивільних справ №
2/1312/247/12, № 2-2518/04, матеріали
інвентаризаційної справи, заведеної на
будинок АДРЕСА_1, оцінивши в сукупності
зібрані докази та ухвалюючи рішення у
відповідності до вимог ст. 215 ЦПК
України, суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити
виходячи з наступного.

Загальні правила відшкодування
завданої особі недоговірної шкоди
врегульовано положеннями Глави 82
Розділу ІІІ Книги П'ятої ЦК України.
Зокрема, за загальним правилом,
визначеним ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за цією
правовою нормою, необхідним є
доведення таких факторів як
неправомірність поведінки особи;
наявність самої шкоди;
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та шкодою;
вина завдавача шкоди. Наявність всіх
перелічених умов в їх сукупності є
обов'язковим для ухвалення рішення про
відшкодування шкоди, і в силу ст. 60 ЦПК
України, обов'язок щодо їх доведення
законом покладено на позивача.
Потерпілий подає докази, що
підтверджують факт завдання шкоди за
участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач, на підставі договору
купівлі-продажу від 22.06.2005р. (а.с.7)
являється власником цегляного гаражу,
приміщення І; ІІ; ХІІІ загальною площею
34,5 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право
власності (а.с.7 справи № 2-2518/04) квартира
№ 1 по АДРЕСА_1, на праві спільної
сумісної власності належить в тому
числі, відповідачу ОСОБА_4

З долученого до матеріалів справи
копії акту ЛКП № 500 від 30.12.2013р.
вбачається, що після обстеження гаражу,
який належить квартирі № 2 в будинку
АДРЕСА_1 було виявлено, що частина
гаражу знищена, гараж всередині став
сирий, штукатурка облущена. Над гаражем
знаходиться півпідвальне приміщення,
яке належить мешканцям квартири № 1
цього будинку і для ліквідації сирості
потрібно провести гідроізоляцію та
відновити покриття покрівлі над
гаражем.

В той же час, в ході проведення
перевірки по зверненню позивача,
висновком ДІМ Личаківського РВ ЛМУ ГУ
МВСУ у Львівській області від 16.12.2013р., з
пояснень свідка ОСОБА_6, яка на той час
проживала в квартирі № 1 по АДРЕСА_1
було встановлено, що ОСОБА_2, 28.07.2013р.
разом зі своїм адвокатом демонтувала
гідроізоляцію і руберойд на гаражі.

Судом встановлено, що приміщення
гаражу, які зазнали пошкодження в
результаті самовільного демонтажу
рубероїдного покриття, на технічному
паспорті позначені літ. І (а.с.11
інвентаризаційної справи) та
знаходяться під балконом будинку
АДРЕСА_1, як це вбачається з плану
першого поверху цього будинку (а.с.12
інвентаризаційної справи). Суміжним
приміщенням гаражу, позначеного літ. І,
є півпідвальне приміщення комори,
позначене на технічному паспорті літ.
ХІІ.

Згідно дослідницької частини висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 1456 від 29.06.2012р., яка
проведена в межах розгляду цивільної
справи № 2/1312/24/12 (а.с.86), при огляді
балкону квартири № 1 по АДРЕСА_1 було
встановлено, що верх покрівлі
самовільно прибудованого власником
квартири № 2 до цокольного поверху
будинку гаражу був вищим від верху
плити балкону близько 20 см. Для
запобігання затікання талих і дощових
вод з балкону на задню стіну гаражу
власником квартири № 2 було піднято
рівень балкону до 30 см. шляхом
влаштування стяжки з покриття
ребуройдом. Для забезпечення стоку з
балкону, було розбито низ передньої
стінки огородження, внаслідок чого в
ній утворились тріщини. Підняття рівня
балкону до рівня низу вікна
півпідвального поверху будинку
призвело до пошкодження стін та вікна
підвального приміщення, розташованого
під кухнею (літ. 1-11, 1-12) квартири № 1.

В судовому засіданні позивач не
заперечив того факту, що таке
перекриття балкону встановлено саме
ним.

Відповідно до рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 30.10.2012р.,
яке набрало законної сили (а.с.107-109
справи № 2/1312/247/12), позов ОСОБА_4
задоволено в повному обсязі, та
зобов'язано ОСОБА_1 за власний рахунок
провести відновлювальний ремонт у
приміщеннях, зазначених у висновку
експерта від 29.06.2012р. квартири № 1 на
АДРЕСА_1, які постраждали внаслідок
неодноразового залиття. Одним з цих
приміщень, про які згадано у висновку і
які постраждали внаслідок
протиправних дій позивача, є
приміщення комори, позначеної літ ХІІ.

Позивач в судовому засіданні
підтвердив, що ремонт приміщень
квартири відповідача згідно цього
рішення ним проведено не було, а
рубероїдне покриття, яке влаштовано на
балконі та піднято до рівня вікна
підвального приміщення комори, що було
та є причиною періодичного залиття, ним
не демонтовані.

З огляду на такі обставини справи, суд
не має підстав оцінювати дії
відповідачів як протиправні, оскільки
спрямовані вони були на усунення
пошкоджень, які спричинені
протиправними діями самого позивача,
який до того ж не усунув їх згідно
судового рішення.

Встановлення ОСОБА_1 рубероїдного
перекриття, яке є причиною пошкоджень
приміщення відповідача ОСОБА_4, і
відповідно його демонтаж не може
вважатись протиправною поведінкою
відповідачів, що є однією з
обов'язкових підстав для відшкодування
матеріальної шкоди.

Оскільки така підстава, а саме
протиправність поведінки
відповідачів, не знайшла свого
підтвердження в судовому засіданні,
позовна вимога про відшкодування
матеріальної шкоди до задоволення не
підлягає.

Враховуючи, що вимога про
відшкодування моральної шкоди є
похідною від вимоги про стягнення
матеріальної шкоди, відмовляючи в
задоволенні першої вимоги, в
задоволенні другої слід також
відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст.
11,15,16,22,23,319,1166,1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Львівське
комунальне підприємство «№ 500» про
стягнення матеріальної шкоди в розмірі
9241 грн., витрат на проведення оцінки
вартості збитку в розмірі 500 грн. та
моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.