Справа № 266/663/14-ц
Провадженя№ 2/266/421/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м.
Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі головуючого
судді Пантелєєва Д.Г., при секретарі
Сидоровій Н.В., за участю позивача
ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,
відповідачки ОСОБА_3, її представника
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням із зняттям з
реєстраційного обліку, виселення без
надання іншого жилого приміщення,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду із даним позовом до відповідачки,
який уточнив у квітні 2014 р., у заяві
зазначивши, що 05 лютого 2014 р. його
батько подарував йому квартиру
АДРЕСА_1. Однак, після цього в квартирі
залишилася проживати і бути
зареєстрованою відповідачка - колишня
дружина батька. Відповідачка позивачу
чинить перешкоди у здійсненні ним
права власності на квартиру, у квартиру
його пускає, не дає ключів. Добровільно
залишити квартиру відповідачка не
бажає. У зв'язку із цим позивач із сім'єю
вимушений наймати інше житло, нести
витрати на його оплату. Тому просив
визнати відповідачку такою, що
втратила право користування спірною
квартирою, знявши її з реєстраційного
обліку, та виселити без надання іншого
жилого приміщення. Також просив
стягнути з відповідачки збитки, які він
несе в результаті найму житла. Ще
просив стягнути відшкодування
моральної шкоди, завданої йому
душевними страждннями та
психологічним розладом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позов
підтримали, пояснили відповідно до
заяви.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_4 позов не визнали, пояснили, що
відповідачка не чинить перешкод у
проживанні позивача в спірній
квартирі. Відповідачка також пояснила,
що в неї в середені серпня 2014 р.
закінчується контракт на роботі, після
чого вона виселиться самостійно.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку про часткове задоволення
позову на підставі наступних правових
норм та встановлених обставин справи.

Як встановлено судом, підтверджується
копією особового рахунку, та
визнається сторонами, що відповідачка
ОСОБА_3 зареєстрована і проживає в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 9). З копії
договору дарування від 05 лютого 2014 р. та
витягу з Держреєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності вбачається, що квартира
АДРЕСА_1 належиь на праві власності
позивачеві ОСОБА_1 Дарувальником є
батько позивача - ОСОБА_5 (а.с. 6, 7).
Визнається сторонами, що відповідачка
ОСОБА_3 та батько позивача ОСОБА_5 з 1996
року перебували у зареєстрованому
шлюбі, який розірвали у листопаді 2013
року.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

З висновку Приморського РВ випливає, що
відповідачка не надавала позивачеві
доступу до спірної квартири (а.с. 46),
таким чином перешкоджаючи йому
здійснювати право власності.

Допитана свідок ОСОБА_6 підтвердила в
суді, що відповідачка перешкоджає
вселенню позивача і на час розгляду
справи.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

За змістом ст. 64 ЖК Української РСР
відповідачка не є членом сім'ї
позивача. Її право користування
спірною квартирою є похідним від права
власності її колишнього чоловіка.
Після укладення договору дарування
відповідачка втратила право
користування жилим приміщенням і
законних підстав для проживання у
спірній квартирі не має.

Оскільки факт перешкоджання з боку
ОСОБА_3 власникові квартири ОСОБА_1 у
здійсненні ним права власності судом
встановлений беззаперечно, то порушене
право власника підлягає судовому
захисту шляхом визнання її такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням із зняттям з
реєстраційного обліку в органах ДМС
України.

Також відповідачка підлягає виселенню
з займаного жилого приміщення,
оскільки проживає у ньому без
відповідних правових підстав. При
цьому законних підстав для надання їй
іншого жилого приміщення немає.

Посилання відповідачки на те, що вона
не може виселитися зі спірної квартири
у зв'язку із її трудовим контрактом суд
до уваги не приймає, оскільки це
значення для вирішення справи не має і
не грунтується на законі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд вважає, що позивач не представив
суду доказів тому, що він несе
матеріальні витрати на найм житла у
зв'язку із перешкоджанням
відповідачкою у його проживанні у
спірній квартирі, одного посилання на
договір оренди від 12.01.2013 року
недостатньо.

Також позивачем не надано доказів його
душевних стражднь та психологічного
розладу у зв'язку із діями
відповідачки, тому у зазначених
частинах позов задоволенню не
підлягає.

Оскільки рішення ухвалено на користь
позивача, то з відповідачки мають бути
стягнуті судові витрати позивача у
вигляді судового збору в сумі 243,60
гривень.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 64, 156 ЖК Української РСР,
ст. 391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням із
зняттям з реєстраційного обліку,
виселення без надання іншого жилого
приміщення, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку
м. Севастополя, ІПН НОМЕР_1, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 з
наступним зняттям з реєстраційного
обліку в органах ДМС України.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м.
Севастополя, ІПН НОМЕР_1, виселити без
надання іншого жилого приміщення із
квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки м. Севастополя, ІПН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця
м. Маріуполя, ІПН НОМЕР_2, відшкодування
судового збору в сумі 243,60 (двісті сорок
три грн. 60 коп.) гривень.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Донецької області через суд першої
інстанції в 10-денний строк з дня його
проголошення, а особою, у відсутність
якої постановлено рішення - у той самий
строк з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили
після спливу строку подачі апеляційної
скарги. В разі подачі апеляційної
скарги рішення, якщо воно не скасовано,
набуває законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Пантелєєв Д. Г.