АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 02 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини,

встановила:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення з
аліментів на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у
розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з моменту
подачі позову і до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн.
щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 і до
досягнення дитиною повноліття, з
індексацією стягуваних сум відповідно
до закону.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким визначити розмір аліментів -
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального прав,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Зазначав, що під час розгляду справи
судом першої інстанції не ставилось
питання щодо встановлення розміру
виплати аліментів, а керуючись власним
переконанням прийнято рішення про
нарахування встановленого самостійно
розміру аліментів в розмірі 800 грн.
Вказував, що судом не взято до уваги, що
протягом усього часу окремого
проживання він надавав грошові кошти
позивачу на утримання дитини, а тому
вважає, що суд необґрунтовано стягнув
аліменти, починаючи з 01.07.2014 року.

В судовому засіданні апелянт підтримав
апеляційну скаргу та просив
задовольнити; позивач вважала доводи
апеляційної скарги безпідставними та
просила залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
25.08.2012 року, від шлюбу мають малолітню
дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звертаючись до суду з даним
позовом у липні 2014 року, позивач
посилалась на те, що подружнє життя з
відповідачем не склалось, протягом
останнього року вона з відповідачем
проживають окремо. Дочка ОСОБА_4
проживає з позивачем та перебуває на її
повному утриманні. Відповідач не
приймає жодної участі у житті дитини та
відмовляється надавати будь-яку
допомогу. Відповідач має мінливий
дохід та офіційно не працевлаштований,
а тому позивач просила стягнути
аліменти в твердій грошовій сумі - 1200
грн. щомісячно.

Судом першої інстанції
відповідно до вимог ст. 180, 184 СК України
ухвалено рішення про часткове
задоволення позову, стягнення
аліментів з відповідача на користь
позивача на утримання дитини у твердій
грошовій сумі в розмірі 800 грн.
щомісячно, в іншій частині позову -
відмовлено.

Частково задовольняючи позов та
визначаючи розмір аліментів у сумі 800
грн. щомісячно, суд виходив з того, що
зазначена сума є прийнятною як для
позивача, так і для платника аліментів,
оскільки відповідач є працездатною
особою, офіційно не працює, але має
мінливий дохід; наявності стягнень по
аліментних зобов'язаннях або хронічних
захворювань, які б суттєво впливали на
фізичний стан відповідача та
перешкоджали сплачувати аліменти,
судом не встановлено.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
доказів, суд апеляційної інстанції
вважає, що висновки суду першої
інстанції щодо підстав для задоволення
позову відповідають обставинам справи
та положенням матеріального закону,
зокрема ст. 182 СК України, відповідно до
якої при визначенні розміру аліментів
суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дітей; інші обставини, що мають
істотне значення.

Норми матеріального права до спірних
правовідносин застосовані правильно.

З урахуванням можливостей позивача,
яка на даний час не працює, оскільки
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною, та потреб дитини відповідно
до віку і стану здоров'я, за відсутності
даних про те, що батько дитини має на
утриманні інших дітей , чи є
непрацездатним, враховуючи
встановлений законодавством розмір
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, вбачається, що сума
коштів, яку погоджується сплачувати
відповідач: 1032 грн. х 30% = 309 грн. 60 коп.,
тобто 10 грн. 32 коп. на день (309,6 грн./30
днів), не є достатньою для задоволення
розумних життєвих потреб дитини.

Крім того, доводи апелянта про
необхідність встановлення розміру
аліментів - 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку - є
безпідставними, оскільки законом
передбачено визначення розміру
аліментів у частці від доходу платника
аліментів і (або) у твердій грошовій
сумі ( ч.3 ст. 181 СК України).

Посилання апелянта на те, що суд
безпідставно стягнув аліменти з 01.07.2014
року та не врахував, що у липні він
сплатив позивачу 1000 грн. на утримання
дитини, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки рішення в цій частині
також відповідає вимогам закону, а саме
- ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України,
якою визначено, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Доводи апелянта в судовому засіданні
про необхідність зменшення розміру
аліментів у зв'язку з тим, що він має
непрацездатну матір, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки доказів
того, що мати відповідача не має
власних доходів та перебуває на його
утриманні, суду не надано.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга відповідача не містить.

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Рішення суду першої інстанції
про стягнення аліментів є законним і
обґрунтованим. Доводи, викладені в
апеляційній скарзі, є необґрунтованими
й правильність висновків суду не
спростовують, а тому рішення суду
скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: