Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1852/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

06.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

при секретареві: Пітель Г.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 15
травня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_4, про відшкодування витрат,
пов'язаних з доглядом і похованням, та
зменшення обов'язкової частки у
спадковому майні, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про
відшкодування витрат, пов'язаних з
доглядом і похованням та зменшення
обов'язкової частки у спадковому майні,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її сестра ОСОБА_5,
після смерті якої відкрилася спадщина
на 21/50 частину будинку №1 з надвірними
будівлями по пров. Криничуватому у м.
Кіровограді та земельну ділянку, які
належали спадкодавцю на підставі
свідоцтва про право власності від
13.04.1976 року №4195/71 та державного акту про
право власності на земельну ділянку
від 11.09.2006 року. Спадкодавцем ОСОБА_5 за
життя було складено заповіт на її
користь. Спадкоємцем за законом є
відповідач ОСОБА_3, з яким ОСОБА_5 16.01.2000
року зареєструвала шлюб, та який з
06.11.2002 року зареєстрований в будинку
АДРЕСА_1. Вказала, що вона прийняла
спадщину шляхом подання заяви про
прийняття спадщини за заповітом до
приватного нотаріуса Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
Про наявність інших розпоряджень
стосовно спадкового майна їй не відомо.
Відповідач є спадкоємцем І-ої черги за
законом, як чоловік спадкодавця, віком
76 років, тому відповідно до ст.1241 ЦК
України визначено право на отримання
ним обов'язкової частки при наявності
заповіту на інших осіб. За життя її
сестри ОСОБА_5 з відповідачем останні
роки складалися складні стосунки,
відповідач не виконував належним чином
свої подружні обов'язки, при цьому
спадкодавець уже мала похилий вік,
хворіла, своїх дітей у неї не було,
потребувала піклування, уваги та
допомоги, а з серпня 2012 року перебувала
на її повному утриманні, матеріальному
забезпеченні, піклуванні. Відповідач
особисто привіз ОСОБА_5 до неї за місцем
її проживання у хворобливому стані з
третьої Кіровоградської міської
лікарні та до смерті і після смерті не
приймав ніякої участі у її догляді,
лікуванні, витрат на поховання.
Витрати, пов'язані з доглядом,
лікуванням, похованням ОСОБА_5, які
становлять грошову суму в розмірі 16847
грн. 35 коп., понесені нею, а, оскільки
відповідач претендує на спадщину та є
спадкоємцем за Законом, то відповідно
до ст.1241 ЦК України на нього
розповсюджується обов'язок
відшкодувати витрати на утримання,
догляд, лікування та поховання
спадкодавця. Відповідач свідомо
ухилявся від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю -
дружині, яка потребувала допомоги за
віком, станом здоров'я, чинив перешкоди
у наданні їй медичної допомоги, залишав
в безпорадному стані, не викликав
лікарів, позбавляв її спілкування з
оточуючими, близькими, про що малися
неодноразові звернення зі скаргами з
цього приводу до прокуратури
Ленінського району м. Кіровограда,
правоохоронні органи, в т.ч. щодо
порушення відносно ОСОБА_3
кримінальної справи за ознаками
злочинів, передбачених ст.ст.135, 136, 190 КК
України. Позивач також зазначила, що
лише за її втручання ОСОБА_5 була
госпіталізована у квітні та серпні 2012
року до медичних закладів, обов'язок по
догляду та піклуванню відповідач
свідомо переклав на неї, усунувся від
виконання своїх подружніх обов'язків,
незаконно утримував у себе документи
ОСОБА_5 (пенсійне свідоцтво, паспорт,
банківську картку). Просила стягнути
з ОСОБА_3 на її користь 8423 грн. 50 коп.
витрат, пов'язаних з доглядом,
лікуванням та похованням, а також
зменшити обов'язкову частку ОСОБА_3 у
спадковому майні після смерті ОСОБА_5.,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/2 до 1/3 частки
на спадкове майно, яке складається з 21/50
частини будинку АДРЕСА_1. Стягнути на її
користь судові витрати.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 15 травня 2014 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погодившись з даним рішенням
суду 02 червня 2014 року ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 15 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів визнала за можливе
розгляд справи у відсутності належним
чином повідомленої третьої особи на
підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, його представника,
представника відповідача, дослідивши
письмові докази по справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду у межах, встановлених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1, виданого 05.10.2012 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Новоукраїнського районного
управління юстиції у Кіровоградській
області, актовий запис №264 (т.1, а.с.11).
Після її смерті відкрилася спадщина,
яка складається з 21/50 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, та яка належала
спадкодавцю на підставі свідоцтва про
право власності на будинок від 13.04.1976
року, виданого відділом комунального
господарства виконавчого комітету
Ленінської райради народних депутатів,
про що внесено запис до реєстрової
книги за 314195/71 та на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії КР №027193,
виданого 11.09.2006 року (т.1, а.с.15, 16).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 10
вересня 2012 року склала заповіт,
посвідчений 10 вересня 2012 року
приватним нотаріусом Новоукраїнського
районного нотаріального округу
ОСОБА_8., зареєстрований в реєстрі за
№367, за яким усе своє майно вона
заповіла своїй сестрі ОСОБА_2 (а.с.17).

Судом встановлено, що згідно з
витягами зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) №№32007305,
32007251 від 15.10.2012 року, 30.10.2012 року від
імені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, були
посвідчені заповіти №51854559 на ім'я
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 18.10.2011
року, та зареєстрований в реєстрі за
№1454, та №53360035 на ім'я ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Новоукраїнського районного
нотаріального округу Кіровоградсьткої
області ОСОБА_8. 10.09.2012 року,
зареєстрований в реєстрі за №367 (т.1,
а.с.94, 17, 119-121).

Відповідно до ч.2 ст.1254 ЦК
України заповідач має право у будь-який
час скласти новий заповіт. Заповіт,
який було складено пізніше, скасовує
попередній заповіт повністю або у тій
частині, в якому він йому суперечить.

З матеріалів спадкової справи
№24/2012 до майна померлої 04 жовтня 2012
року ОСОБА_5 убачається, що 15 жовтня 2012
року з заявою про прийняття спадщини як
за заповітом, посвідченим приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_9. 18.10.2011
року за реєстровим №1454, так і за
законом, звернувся чоловік померлої -
ОСОБА_3, яка зареєстрована в Книзі
обліку та реєстрації спадкових справ
під №45 (т.1, а.с.116).

Як свідчить свідоцтво про
одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 та
ОСОБА_5. одружились 14.01.2000 року, прізвища
після одруження: чоловіка - ОСОБА_3,
дружини - ОСОБА_5 (т.1, а.с.36).

30 жовтня 2012 року з заявою про прийняття
спадщини як за заповітом, посвідченим
приватним нотаріусом Новоукраїнського
районного нотаріального округу ОСОБА_8.
10.09.2012 року за реєстровим №367, так і за
законом, яка зареєстрована у книзі
обліку та реєстрації спадкових справ
під №56 звернулася ОСОБА_2, сестра
спадкодавця була (т.1, а.с.126).

Відповідно до ст.1217 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1220, ст.1223 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи. Право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Згідно з ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач
має право у будь-який час скласти новий
заповіт. Заповіт, який було складено
пізніше, скасовує попередній заповіт
повністю або у тій частині, в якій він
йому суперечить.

Таким чином, заповітом, складеним
ОСОБА_5 10.09.2012 року на користь ОСОБА_2,
скасовано заповіт, складений ОСОБА_5
18.10.2011 року на користь ОСОБА_3

Відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатні вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка б належала кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у
п.19 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що суд може
зменшити розмір обов'язкової частки у
спадщині з урахуванням відносин між
спадкоємцем та спадкодавцем, а також
інших обставин, які мають істотне
значення, зокрема майнового стану
спадкоємця. Позбавлення особи права
на обов'язкову частку судом ЦК не
передбачає, хоча особа, яка має право на
обов'язкову частку, може бути усунена
від права на спадкування відповідно до
статті 1224 ЦК.

Частинами 2, 5 ст.1224 цього Кодексу
передбачено, що не мають права на
спадкування особи, які умисно
перешкоджали спадкодавцеві скласти
заповіт, внести до нього зміни або
скасувати заповіт і цим сприяли
виникненню права на спадкування у них
самих чи в інших осіб або сприяли
збільшенню їхньої частки у спадщині. За
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
Закону суд при вирішенні справи
повинен установити і факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та його потребу в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який перебував у
безпорадному стані, полягає в її
умисних діях чи бездіяльності,
спрямованих на уникнення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю. Тобто, ухилення має бути
пов'язане з винною поведінкою особи,
яка усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчинила необхідних дій. Таким чином,
ухилення характеризується умисною
формою вини. Крім того, при розгляді
таких справ суду належить з'ясовувати,
чи потребував спадкодавець допомоги
від спадкоємця за умови отримання її
від інших осіб і чи мав спадкоємець
матеріальну і фізичну змогу надавати
таку допомогу. Лише при одночасному
настанні цих обставин і доведеності
зазначених фактів у їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
права на спадщину.

Суд вірно встановив, що відповідач
відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України має
право на обов'язкову частку у спадщині,
яка відкрилася після смерті
спадкодавця ОСОБА_5, оскільки
відповідач, 1937 року народження, є
непрацездатним вдівцем, який спадкує
незалежно від змісту заповіту половину
частки, яка б йому належала у разі
спадкування за законом, та прийняв
спадщину шляхом подання заяви про
прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
вірно виходив з того, що позивач не
надав належних та допустимих доказів
ухилення відповідача від надання
допомоги своїй дружині та залишенні її
у безпорадному стані.

Як свідчать і письмові докази по
справі, і показання свідків
спадкодавець та відповідач постійно
проживали за вказаною адресою у м.
Кіровоград. ОСОБА_5 перебувала на
стаціонарному лікуванні у
кардіологічному відділі КЗ
«Центральна міська лікарня м.
Кіровограда» з 23.04.2012 року по 04.05.2012 року
з основним діагнозом -
атеросклеротичний кардіосклероз ,
гіпертонічною хворобою ІІ ступеню і
була виписана 04.05.2012 року з покращенням,
про що свідчить епікриз №3056/772 (т.1,
а.с.27). 03.08.2012 року була доставлена у
неврологічне відділення КЗ
«Центральна міська лікарня» 03.08.2012 року
з діагнозом: ДЕ ІІ ступеню
(декомпенсація), гіпертонічною
хворобою ІІІ ступеню, церебросклероз,
про що свідчить епікриз №5240/1477 (т.1
а.с.26), та згідно з яким скарги були
зазначені саме зі слів чоловіка хворої.
Про те, що позивач доставила ОСОБА_5 до
лікарні разом з відповідачем позивач
не заперечувала у судовому засіданні
апеляційного суду.

Крім того, позивачем пред'явлено
позовні вимоги до відповідача і про
відшкодування витрат, пов'язаних з
доглядом і похованням, посилаючись як
на правову підставу для задоволення
позову в цій частині на ст.1232 ЦК
України, за якою спадкоємці зобов'язані
відшкодувати розумні витрати, які були
зроблені одним із них або іншою особою
на утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця, та з
урахуванням загальної суми понесених
витрат, позивач просила стягнути з
відповідача витрати в розмірі 1/2
частини від загальної суми понесених
витрат, обґрунтувавши позов в цій
частині тим, що з серпня 2012 року її
сестра ОСОБА_5 перебувала на її повному
утриманні, матеріальному забезпеченні,
догляду та у зв'язку з цим нею та її
родиною були понесені відповідні
витрати, які становлять грошову суму в
розмірі 16847 грн. 35 коп.

Суд дійшов правильного висновку, що
позивачем не доведено, з яких витрат
складається вказана сума, а також того,
що ці витрати здійснювались за її лише
особисті кошти. У судовому засіданні
апеляційного суду позивач не
заперечувала того факту, що саме вона
отримала державну допомогу на
поховання померлої.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, рішення є
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються, як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Підстав для скасування рішення суду
колегія суду не вбачає. Тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319
ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 15 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: