СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5552/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської громади в
особі Київської міської ради, треті
особи: ОСОБА_2, Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Автотранспортник - 2» про визнання
права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

17.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом
про визнання права власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 58 кв. м., житловою площею 41,30 кв. м.
у порядку спадкування за заповітом,
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 Свої
вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати - ОСОБА_3, після смерті
якої відкрилась спадщина на зазначену
квартиру. За життя мати склала заповіт,
яким заповіла все своє майно в рівних
частинах сину та доньці. При зверненні
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, позивачу було
відмовлено, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
спірну квартиру.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подав заперечення, в яких
просить відмовити в задоволенні
позову. Зазначає, що Київська міська
рада є неналежним відповідачем,
оскільки в даних правовідносинах є
спадкоємці (ОСОБА_2), які прийняли
спадщину, до яких і потрібно подавати
позов.

ОСОБА_2 просила задовольнити позов.

Представник ОСББ «Автотранспортник - 2»
до суду не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3, про що у Відділі реєстрації
смерті у м. Києві складено відповідний
актовий запис №16417. Дана обставина
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 04.10.2013 року (а. с. 5 -
копія свідоцтва).

Після своєї смерті ОСОБА_3 залишила
заповіт, складений 25.01.2008 року (а. с. 6),
відповідно до якого все своє майно,
рухоме та нерухоме, де б воно не було і з
чого б воно не складалося, і взагалі,
все те, що буде їй належати і на що
матиме право за законом, заповіла своїм
дітям в рівних долях кожному: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 Заповіт посвідчено державним
нотаріусом 12 КДНК, зареєстровано в
реєстрі за №539.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 Факт родинних
відносин підтверджується свідоцтвом
про народження, серії НОМЕР_2 від 19.09.1951
року, виданий Жовтневим ЗАГС м. Києва (а.
с. 9).

До спадкового майна померлої належить
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 58
кв. м., житловою площею - 41,3 кв. м., яка
була придбана ОСОБА_3, шляхом виплати
пайових внесків, що підтверджується
дублікатом довідки від 14.04.2014 року,
виданого ОСББ «Автотранспортник - 2» (а.
с. 12 - копія довідки).

17.04.2014 року державний нотаріус винесла
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, якою відмовила
ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на квартиру, яка
знаходиться в АДРЕСА_1, у зв'язку з
відсутністю довідки №185 ЖБК
«Автотранспортник - 2» від 10.03.1992 року (а.
с. 24).

06.09.2014 року державний нотаріус винесла
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, якою відмовила
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на квартиру, яка
знаходиться в АДРЕСА_1, у зв'язку з
відсутністю довідки №185 ЖБК
«Автотранспортник - 2» від 10.03.1992 року (а.
с. 25).

Згідно рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 30.07.2014 року
по справі № 759/6889/14-ц (2/759/3251/14), за ОСОБА_2
визнано право власності в порядку
спадкування за заповітом на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що спір виник у зв'язку з
відмовою у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом, через
відсутність правовстановлюючого
документа на спадкове майно. Після
смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття
спадщини звернулося два спадкоємці -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК
України). Право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223
ЦК України).

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорення. Таким чином, у розумінні
закону, суб'єктивне право на захист - це
юридично закріплена можливість особи
використати заходи правоохоронного
характеру для поновлення порушеного
права і припинення дій, які порушують
це право.

Згідно ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають справи у порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач.

За змістом наведених норм, позовне
провадження характеризується
наявністю матеріально-правового спору
між сторонами, відповідачем у справах
позовного провадження є особа - учасник
цивільних правовідносин, яка порушує,
не визнає або оспорює відповідні права
позивача.

Згідно роз'яснень, що містяться у
пункті 3.1 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом його визнання у разі, якщо таке
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст. 392 ЦК).

Позивачем у зазначених спорах у
порядку правонаступництва може
виступати спадкоємець, який прийняв
спадщину відповідно до вимог статей 1268
- 1270 ЦК.

За змістом ст. 392 ЦК належним
відповідачем є особа - учасник
цивільних правовідносин, яка не визнає
або оспорює право власності спадкоємця
на спадкове майно, зокрема, житловий
будинок, земельну ділянку.

У пункті 3.3 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, зазначено,
що відповідачами у справах про
визнання права власності в порядку
спадкування на будинки та садиби, щодо
яких відсутні правовстановлюючі
документи у зв'язку з їх втратою, є
спадкоємці, які прийняли спадщину, а
також органи, які уповноважені
видавати правовстановлюючі документи
на нерухоме майно, або ж органи, до яких
перейшли такі повноваження, та органи,
що здійснюють державну реєстрацію прав
на нерухоме майно.

За відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Враховуючи приписи ст. ст. 15, 392 ЦК
України, відповідачем у даній справі
повинен бути учасник правовідносин,
який має матеріально-правовий інтерес,
в результаті розгляду справи у нього
виникають (виникнуть) права чи
обов'язки.

Проте, Київська міська рада не є
учасником правовідносин, що виникли,
вона не порушує та не оспорює прав
позивача, між сторонами відсутній спір
щодо визнання відповідного права, в
результаті розгляду справи у Київради
не виникнуть права чи обов'язки.

Територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини набувають відповідних прав і
можуть бути відповідачами в даній
категорії справ лише за відсутності
інших спадкоємців за заповітом і за
законом, неприйняття ними спадщини чи
усунення їх від права на спадкування.

В даних спадкових правовідносинах
наявні 2 спадкоємці, які прийняли
спадщину, що виключає участь органу
місцевого самоврядування (Київради) у
спірних правовідносинах, оскільки у
такого суб'єкта відсутній
матеріально-правовий інтерес і між
сторонами відсутній спір.

В даному спорі відповідачем повинен
бути інший спадкоємець, який прийняв
спадщину, а також органи, які
уповноважені видавати
правовстановлюючі документи на
нерухоме майно та органи, що здійснюють
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно (реєстраційна служба).

Суд звертав увагу позивача з вказаного
питання, проте, позивач не подав
клопотання про заміну неналежного
відповідача.

Пунктом 1 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 роз'яснено,
що у разі пред'явлення позову до
неналежного відповідача суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо
позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову.

На підставі наведеного, суд відмовляє в
задоволенні позову, оскільки позов
подано до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 15, 392, 1217, 1223 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги та може бути
оскаржене до апеляційного суду м. Києва
через районний суд, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.12.2014
року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ