РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року

м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Макарова В.О. при секретарі Лєдовій А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Управління у справах
приватизації Запорізької міської ради,
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
до ОСОБА_2 про розірвання договору
купівлі-продажу, виселення, стягнення
суми неустойки та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Управління у справах приватизації
Запорізької міської ради та
Департамент комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання договору
купівлі-продажу, виселення, стягнення
суми неустойки та судових витрат.

В обґрунтування вимог посилались на те,
що 26.11.2009 року між Управлінням у справах
приватизації Запорізької міської ради
та ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення комунальної власності.
Відповідно до п.2.1 договору відповідач
зобов'язувався протягом 30 календарних
днів з моменту нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
сплатити на рахунок управління
вартість приміщення комунальної
власності 138 238,80 грн. Однак ОСОБА_2 не
сплачено за об'єкт вказаної в договорі
суми. Тому просять суд позов
задовольнити, розірвати договір
купівлі-продажу об'єкта права
комунальної власності № 125/09 від 26.11.2009
року, виселити відповідача із об'єкту
приватизації, а саме нежитлового
приміщення № 37, підвалу (літера А-3),
загальною площею 107,0 м-2, яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1, на
вимогу позивача Департаменту
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради, стягнути з
ОСОБА_2 на користь Управління у справах
приватизації Запорізької міської ради
неустойку у розмірі 27 647 грн. 20 коп. а
також стягнути з нього на користь
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
судові витрати у сумі 764 грн. 20 коп.

В судове засідання представник
позивачів ОСОБА_3, не з'явилась, подала
заяву про розгляд справи у її
відсутність, позовні вимоги підтримує
та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 також в судове
засідання не з'явився, подав заяву про
розгляд справи у його відсутність, з
позовними вимогами погодився частково,
не заперечує проти задоволення вимог
про розірвання договору
купівлі-продажу об'єкту права
комунальної власності № 125/09 від 26.11.2009
року, виселенні його із нежитлового
приміщення № 37, підвалу (літера А-3),
загальною площею 107,0 м-2, яке
розташованого за адресою АДРЕСА_1, а
також стягнення з нього судових витрат
у сумі 764 грн. 20 коп. Заперечує проти
вимог про стягнення суми неустойки,
просить в цій частині позову відмовити,
з підстав спливу строку позовної
давності.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
письмові докази, суд вважає за
необхідним позовні вимоги
задовольнити частково, у зв'язку з
наступним.

Стаття 655 ЦК України закріплює
законодавче визначення договору
купівлі-продажу, згідно з яким одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно ( товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору
купівлі-продажу є умови про предмет та
ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка
підлягає сплаті покупцем за одержану
від продавця річ.

Якщо покупець не виконує свого
обов'язку щодо оплати переданого йому
товару в установлений договором
купівлі-продажу строк, продавець
набуває право вимоги такої оплати (ч. 3
ст. 692 ЦК України), або розірвання
договору з підстав, передбачених ст. 651
ЦК України.

Згідно з частинами 1,2 ст. 651 ЦК
України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Відповідно до вимог ст. 526, ч.2 ст.
1050 ЦК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Так, судом встановлено, що 26.11.2009
року між Управлінням у справах
приватизації Запорізької міської ради
(надалі - орган приватизації) та ОСОБА_2
(наділі - покупець) укладено договір
купівлі-продажу об'єкта права
комунальної власності № 125/09, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстровано в
реєстрі за № 10722, що підтверджується
також і витягом з Державного реєстру
правочинів.

Згідно п.1.2 договору, об'єктом
приватизації є нежитлове приміщення №
37, підвалу (літера А-3), загальною площею
107,0 м-2, яке розташованого за адресою
АДРЕСА_1.

На підставі п.1.3 договору, орган
приватизації зобов'язується передати у
власність покупця об'єкт приватизації,
вказаний у п.1.2 договору, а покупець
зобов'язується прийняти об'єкт
приватизації, сплатити повну вартість
об'єкта приватизації відповідно до
умов, що визначені в цьому договорі.

Згідно п.1.6 договору, об'єкт
приватизації продано за 138 238, 80 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору, відповідач
зобов'язався протягом 30 календарних
днів з моменту нотаріального
посвідчення та державної реєстрації
договору купівлі - продажу сплатити на
рахунок органу приватизації - вартість
приміщення комунальної власності.
Термін оплати міг бути продовжений ще
на 30 календарних днів, за умови сплати
покупцем не менше як 50 відсотків від
ціни продажу об'єкта приватизації.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі якщо
покупець протягом 60 днів з моменту
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації договору не
сплатить встановлену в договорі
вартість об'єкта приватизації, він
сплачує неустойку в розмірі 20
відсотків вартості об'єкта
приватизації з урахуванням ПДВ. При
цьому орган приватизації порушує
питання про розірвання цього договору
та вимагає відшкодування збитків та
повернення об'єкта до комунальної
власності.

Пунктом 11 договору купівлі-продажу
встановлено, що у разі невиконання
однією із сторін умов цього договору,
він може бути змінений або розірваний
на вимогу другої сторони за рішенням
суду, а об'єкт приватизації повернутий
в комунальну власність.

Відповідно до п.4.1, п.4.2 договору, кожна
сторона зобов'язується виконувати
обов'язки, покладені на неї цим
договором, сторони несуть
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання умов цього
договору відповідно до діючого
законодавства України та умов цього
договору.

Територіальна громада м. Запоріжжя в
особі Запорізької міської ради на
підставі свідоцтва про право власності
серії ЯЯЯ № 897605 від 06.10.2006 року - є
власником нежитлового приміщення № 37,
підвалу (літера А-3), загальною площею
107,0 м-2, розташованого за адресою
АДРЕСА_1.

Як вбачається із довідки про
розрахунки за об'єкт приватизації -
нежилового приміщення по вул. Перемоги,
42, за договором купівлі-продажу № 125/09
від 26.11.2009, вартість об'єкта без ПДВ: 115
199,00 грн., ПДВ (20%): 23 039,80 грн., вартість
об'єкта з ПДВ: 138 238,80 грн., у разі
розірвання цього договору розмір
неустойки 20% складає - 27 647,76 грн.

Судом встановлено, що договір
купівлі-продажу укладено з
розстроченням платежу та покупець не
виконав своїх обов'язків щодо оплати
переданого йому товару в установлений
договором строк, чим істотно порушив
умови договору, що є підставою для
розірвання договору купівлі продажу та
виселення відповідача із об'єкту
приватизації, проти чого і не заперечує
ОСОБА_2

Таким чином, вимоги позивачів про
розірвання договору купівлі-продажу
об'єкта права комунальної власності №
125/09 від 26.11.2009 року, виселення
відповідача із нежитлового приміщення
№ 37, підвалу (літера А-3), загальною
площею 107,0 м-2, яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1, є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відмовляючи в позовних вимогах щодо
стягнення неустойки в розмірі 27 647,76
грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному обсязі, незалежно від
відшкодування збитків.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України,
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) .

Статтею 267 ЦК України передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Про застосування позовної давності
щодо вимог про стягнення неустойки
заявлено відповідачем.

Встановлено, що в укладеному між
сторонами 26.11.2009 року та посвідченому
нотаріально договорі, передбачено
термін розрахунку за придбаний об'єкт,
а саме, до 26.12.2009 року. Однак відповідач
не сплатив кошти у вказаний термін.
Даний термін міг бути продовжений ще на
30 календарних днів за умови, якщо
покупець сплатить не менше як 50 % він
ціни продажу об'єкту. Даної вимоги
ОСОБА_2 не виконав, не сплатив суму, що
становить 50 % від ціни об'єкту протягом
30 днів з моменту укладення договору
купівлі-продажу, а тому підстав для
продовження терміну розрахунку за
об'єкт на 30 календарних днів у сторін не
було.

Про порушення свого права
позивачам стало відомо 26.12.2009 року,
однак до суду звернулись 01.10.2014 року.
Оскільки позивачами не подано
відповідних доказів на підтвердження
поважності причин пропуску строків
позовної давності, суд вважає, що
позивачі пропустили строк звернення до
суду без поважних причин, що є
підставою для відмови у позові в цій
частині.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог і
заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі та щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Отже, враховуючи наведене, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовних вимог частково.

Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК
України, а також позицію відповідача,
суд вважає за необхідним стягнути з
ОСОБА_2 судові витрати, які пов'язані зі
сплатою судового збору у сумі 764 грн. 20
коп.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 11, 60, 88, 157, 174, 212-215,
223 ЦПК України, ст.ст. 256, 258, 267, 526, 651, 655, 692,
1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Управління у справах
приватизації Запорізької міської ради,
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
до ОСОБА_2 про розірвання договору
купівлі-продажу, виселення, стягнення
суми неустойки та судових витрат -
задовольнити частково.

Розірвати договір
купівлі-продажу об'єкта права
комунальної власності № 125/09 від 26.11.2009
року, укладений між ОСОБА_2 та
Управлінням у справах приватизації
Запорізької міської ради.

Виселити ОСОБА_2 із об'єкту
приватизації, а саме нежитлового
приміщення № 37, підвалу (літера А-3),
загальною площею 107,0 м-2, яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1, на
вимогу позивача Департаменту
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
судові витрати у сумі 764 (сімсот
шістдесят чотири) гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя:
В.О. Макаров