Справа № 699/957/14-ц
Номер провадження 2/699/354/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 року
м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Луценко Л.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Корсуні-Шевченківському цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні позивача органу опіки та
піклування Корсунь-Шевченківської
районної державної адміністрації про
вирішення спору щодо участі у
вихованні дитини батька, який проживає
окремо, суд

встановив:

Позивач пред'явив у суд даний позов і
просить встановити порядок його участі
у вихованні його дочки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 посилаючись на те, що
перебував з відповідачкою у
зареєстрованому шлюбі від якого мають
дочку, на утримання якої він щомісячно
добровільно сплачує аліменти. Але
відповідачка чинить перешкоди у його
спілкуванні з дочкою.

У суді позивач ОСОБА_1 і його
представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали повністю і надали суду
пояснення аналогічні змісту заяви.
Основною причиною такого ставлення
відповідачки вважають сплату коштів на
утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_3 і її представник
ОСОБА_4 вимоги позивача не визнали
повністю надавши письмові заперечення
про те, що дитина отримала психологічну
травму із-за тривалої відсутності
спілкування з батьком. Ця проблема
виникла, коли батько сам перестав
спілкуватися з дитиною. У дитини
погіршився емоційний стан : вона стала
часто плакати, постійно запитувала
коли приїде тато, говорила, що він її не
любить. У садочку почалися прояви
агресії: безпричинний плач, агресія з
іграшками, кидала їх на
підлогу,роздягала. В садочку
рекомендували звернутися до психолога.
Мати вимушена була возити дитину на
прийоми до лікаря-психолога,який
підтвердив причину такого стану
доньки. Після відвідувань лікаря стан
дитини стабілізувався, але лікар радив
поступово і дуже обережно привчати
дитину до думки,що тато живе окремо, що
він її любить, що так сталося,що він не
живе разом з ними. А тому вважають, що в
позові належить відмовити. В судових
дебатах вимоги позивача визнали
частково посилаючись, що побачення
батька з дитиною повинно бути за участю
з матір'ю.

Представники третьої особи спочатку
ОСОБА_6, а потім ОСОБА_5 вважають, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню посилаючись на те, що
батько має право спілкуватися з
дитиною, але не всі вихідні та святкові
дні, а по черзі з матір'ю. При цьому
повинен бути і менший час для
спілкування, так як дитина ще маленька.
Також зазначили, що мати категорично
відмовилася дозволяти батькові
спілкуватися з дитиною.

Свідок ОСОБА_7 показала, що являється
психологом і здійснює свою діяльність
як фізична особа - підприємець. До неї
звернулася мати дитини по причині того,
що дитина знервована, проблеми
мовлення. Для встановлення стану
дитини вона використовувала
спеціальні тести та методики, в
результаті яких було встановлено, що
такий стан дитини пов'язаний з тривалим
розлученням з батьком. Спілкувалася з
дитиною декілька разів. Дитина повинна
спілкуватися з батьком, але з
обов'язковою присутністю матері і
дитині потрібен період адаптації,
близько, одного року.

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 показали, що не
заперечують щоб їх син (позивач по
справі) разом з онукою спілкувалися і
проживали в їх помешканні.

Свідок ОСОБА_10 (вихователька д/у
«Сонечко») показала, що являється
вихователькою дитини сторін. ОСОБА_11
стала замкнутою, перестала цікавитися.
Вона повідомила про це матір дитини. На
сьогоднішній день дитина активна як
всі діти. Про батька дитина їй нічого не
розповідала, виглядала його.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення.

Так, відповідно приписів ст.157 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст.159 СК України якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Згідно ст.ст.1,10 ЦПК України завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений розгляд і вирішення
цивільних справ. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.63 ЦПК України показання
свідка - це повідомлення про відомі
йому обставини, які мають значення для
справи.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2
ст.59 ЦПК України, належними є докази,які
містять інформацію щодо предмета
доказування та обставини справи, які за
законом мають бути підтвердженні
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

У суді встановлено, що позивач ОСОБА_1
та відповідач ОСОБА_3 проживали в
зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2009
року. Від цього шлюбу у них є спільна
дитина - дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно свідоцтва про народження (а.с.8)
батьком ОСОБА_11 записаний позивач
ОСОБА_1.

Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду від 21 листопада 2013 року
між позивачем та відповідачем шлюб
було розірвано (а.с.9). Після розірвання
шлюбу їхня дитина проживає разом з
матір'ю.

Рішення Корсунь-Шевченківського
районного суду від 25 лютого 2014 року з
позивача на користь відповідача
стягнуто аліменти на утримання
малолітньої дитини в твердій грошовій
сумі, що становить 500 грн. щомісяця до
досягнення повноліття дитиною (а.с.10).
Позивачем вказане рішення виконується
в добровільному порядку, що
підтверджується наданими до суду
квитанціями про перерахунок коштів
поштовими переказами (а.с.11).
Заборгованість по сплаті аліментів на
утримання дитини відсутня.

Перебуваючи з відповідачкою у шлюбі,
позивач займався вихованням своєї
дочки ОСОБА_11, проводив з нею багато
часу, у них склалися добрі відносини.

Після розірвання шлюбу відповідач
ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу
ОСОБА_1 у зустрічах з дитиною, а саме, не
дозволяє бачитися з нею, не дозволяє
забирати дочку до себе додому, чим
позбавляє батька можливості брати
участь у вихованні дочки.

Згідно довідки про склад сім'ї від 25
липня 2014 року №3711 (а.с.12) та акту
обстеження житлово-побутових умов
проживання від 15 липня 2014 року (а.с.13)
наданих позивачем до позовної заяви
він проживає АДРЕСА_1 разом зі своїми
батьками у приватному будинку
загальною площею 99 кв.м., який
складається із чотирьох житлових
кімнат, кухні, коридору та веранди.
Житлові кімнати повністю забезпечені
необхідними меблями, в кімнатах чисто,
охайно, сім'я забезпечена сучасною
побутовою технікою, в повному обсязі
забезпечена продуктами харчування,
обробляють земельну ділянку, утримують
підсобне господарство: корову, двох
поросят, індиків, курей, кролів. Комісія
зробила висновок, що у позивача для
його дитини створені хороші умови для
проживання та розвитку.

Відповідно до довідки від 23 липня 2014
року №24 позивач ОСОБА_1 офіційно
працевлаштований і має постійний
дохід, працює в ТОВ «ПСМ СТРОЙ» на
посаді менеджер-логістик в м. Києві
(а.с.14). За місцем роботи позивач
характеризується позитивно:
доброзичливий, привітний, ввічливий,
здібний, успішно справляється зі
своїми посадовими обов'язками,
грамотно виконує все що йому
доручається, прагнучи до освоєння
нових знань, в складних ситуаціях
націлений на знаходження правильних
рішень. Активно бере участь у заходах
спрямованих на підвищення
кваліфікації (а.с.15).

Згідно довідки №85 від 25 липня 2014 року
виданої Корсунь-Шевченківською ЦРЛ
Черкаської області позивач ОСОБА_1 на
обліку у психіатра та нарколога не
перебуває (а.с.16).

Згідно висновку органу опіки та
піклування Корсунь-Шевченківської
райдержадміністрації від 21 липня 2014
року відповідачка з дитиною проживає в
трикімнатній квартирі по АДРЕСА_2 разом
зі своєю матір'ю, батьком та
племінником. Протягом трьох днів на
тиждень відповідачка працює в м.Києві -
займається вихованням дітей, на цей час
малолітня дочка перебуває з бабусею.
Мати категорично заперечила проти
того, щоб на даний час батько
спілкувався з дитиною, оскільки за її
словами погіршується емоційний стан
дитини. Батько має повне право на
спілкування з дочкою, яке нічим не
обмежується, а мати повинна надавати
можливість батькові
бачитися,спілкуватися та проводити час
з малолітньою дочкою. Заслухавши
пояснення обох батьків, враховуючи
думку членів комісії з питань захисту
прав дитини райдержадміністрації,
рекомендовано ОСОБА_1 в судовому
порядку вирішувати питання щодо його
участі у вихованні дитини та порядок
побачень з нею, оскільки під час
розгляду даного питання на комісії з
питань захисту прав дитини батьки не
дійшли добровільної згоди.

Ст.143 ЦПК України передбачено, що для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки,мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за завою осіб, які беруть
участь у справі.

Ст.145 ЦПК України передбачено, що
призначення експертизи є обов'язковим
у разі заявлення клопотання про
призначення експертизи обома
сторонами. Призначення експертизи є
обов'язковим також за клопотанням хоча
б однієї із сторін, якщо у справі
необхідно встановити, в тому числі
психічний стан особи.

Посилаючись на психологічний стан
дитини, який перешкоджає спілкуватися
з батьком, відповідач клопотання про
призначення експертизи суду не
заявляв. Таке клопотання не заявляв і
позивач, а тому заперечення
відповідача про отримання дочкою
психологічної травми в суді свого
підтвердження не знайшли.

Таким чином, наведені вище фактичні
дані свідчать, що позивач ОСОБА_1
позитивно ставиться до дитини, бажає
брати участь у її вихованні, проводити
час з дочкою,а тому є підстави для
встановлення порядку його участі у
вихованні дитини. При цьому, суд
враховує вік дитини,яка має чотири
роки, що мати дитини три дні на тиждень
працює за межами свого місця
проживання з дитиною і не може бути
позбавлена спілкування з дитиною у всі
вихідні, святкові дні та у день
народження дитини, конфлікт між
сторонами, то суд приходить до висновку
що позов підлягає до часткового
задоволення і встановлює наступний
порядок участі батька у вихованні
дочки :

- у першу і третю суботи місяця забирати
дочку до себе додому по місцю його
проживання з 10 години до 19 години ;

- у другу і четверту неділі місяця
забирати дочку до себе додому по місцю
його проживання з 11 години до 18 години;

- у два святкові дні в місяць, що
визначені як державні свята, що
припадають на перший і третій тижні
місяця забирати дочку до себе додому
по місцю його проживання з 13 години до 19
години;

- у день народження дитини 14 листопада,
після досягнення нею п'яти років, з 2015
року, а потім через рік забирати дочку
до себе додому по місцю його проживання
з 13 години до 19 години;

- власним транспортом у встановлені
години забирати дитину з місця її
проживання до себе додому і повертати
дитину за місцем її постійного
проживання, передаючи матері чи іншим
повнолітнім членам її сім'ї;

- один раз на рік в період відпустки
брати дитину не більше чотирнадцяти
діб для проживання з ним та здійснення
з нею оздоровчих поїздок;

- всі побачення з дитиною без
обов'язкової присутності матері дитини
чи інших осіб.

До початку розгляду справи по суті
позивач не змінив предмет або підставу
позову та протягом усього часу
розгляду справи позивач не збільшив та
не зменшив розмір позовних вимог, а
тому суд розглянув цивільну справу в
межах пред'явлених вимог і на підставі
поданих сторонами доказів.

Підстав для звернення рішення суду до
негайного виконання не має.

Заходи забезпечення позовів судом не
вживалися.

При задоволенні позову суд стягує з
відповідача на користь позивача
понесені ним судові витрати в справі.

Керуючись ст.ст. 212,213,214,215,218 ЦПК України,
ст. ст. 19, 157, 159 СК України, суд

вирішив :

Задовольнити частково позов.

Встановити порядок участі у вихованні
дочки, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, при якому
дозволити батькові ОСОБА_1, який
проживає АДРЕСА_1 наступне :

- у першу і третю суботи місяця забирати
дочку до себе додому по місцю його
проживання з 10 години до 19 години ;

- у другу і четверту неділі місяця
забирати дочку до себе додому по місцю
його проживання з 11 години до 18 години;

- у два святкові дні в місяць, що
визначені як державні свята, що
припадають на перший і третій тижні
місяця забирати дочку до себе додому
по місцю його проживання з 13 години до 19
години;

- у день народження дитини 14 листопада,
після досягнення нею п'яти років, з 2015
року, а потім через рік забирати дочку
до себе додому по місцю його проживання
з 13 години до 19 години;

- власним транспортом у встановлені
години забирати дитину з місця її
проживання до себе додому і повертати
дитину за місцем її постійного
проживання, передаючи матері чи іншим
повнолітнім членам її сім'ї;

- один раз на рік в період відпустки
брати дитину не більше чотирнадцяти
діб для проживання з ним та здійснення
з нею оздоровчих поїздок;

- всі побачення з дитиною без
обов'язкової присутності матері дитини
чи інших осіб.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженка, зареєстрована і проживає
АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_5 виданий 26
червня 2009 року Корсунь-Шевченківським
РВ УМВС України в Черкаській області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець,
зареєстрований і проживає АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_6 виданий 24 квітня 1998
року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС
України в Черкаській області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_4 понесені
судові витрати по оплаті судового
збору в сумі 243,60 грн..

Повідомити осіб, які беруть участь у
справі, що з повним рішенням суду вони
зможуть ознайомитися 20 жовтня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Савранський О. А.