АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6426/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О. В. Доповідач - Городнича
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, приватний
нотаріус Перевальського районного
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_9, комунальне
підприємство "Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" Дніпропетровської
обласної ради, Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання довіреностей та
договору купівлі-продажу недійсними,
скасування реєстрації та визнання
права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона
була власником квартири АДРЕСА_1.
Використовуючи недійсні довіреності
від 20.10.2004 р. та 11.05.2007 р., ОСОБА_6 продав
ОСОБА_3 спірну квартиру на підставі
договору купівлі-продажу від 18 червня
2007 року. Підтвердженням несхвалення
правочину від 11.05.2007 р. ОСОБА_2 є її
звернення з заявою до ДМУ УМВС України
в Дніпропетровській області, заявою до
прокурора м. Дніпропетровська від
09.07.2007 р. та матеріали цивільної справи
№ 2-899/09, яка знаходиться в архіві
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська.

Позивач просив суд визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, у
відповідності до якого набувачем майна
є ОСОБА_3 недійсним.; Визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 11
липня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, - недійсним.; витребувати у
ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2
право власності на квартиру АДРЕСА_1;
зобов'язати КП «ДМБТІ» скасувати
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1 за громадянами ОСОБА_3
та ОСОБА_4; визнати недійсною
довіреність від 20 жовтня 2004 року,
посвідчену секретарем Михайлівської
селищної ради народних депутатів
Перевальського району Луганської
області Майданніковою З.О.,
зареєстровану в реєстрі за № 454 від
імені громадянки РФ ОСОБА_2, на ім'я
ОСОБА_12, з моменту її вчинення.; визнати
недійсною довіреність від 11 травня 2007
року, посвідчену приватним нотаріусом
Перевальського районного
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_9, зареєстровану в
реєстрі за № 807, від імені ОСОБА_12, на
ім'я ОСОБА_6, з моменту її вчинення.;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, від 18
червня 2007 року, укладений між ОСОБА_2
від імені якої діяв ОСОБА_12 на підставі
довіреності, посвідченої 20 жовтня 2004
року Майданніковою З.О., секретарем
Михайлівської селищної ради народних
депутатів Перевальського району
Луганської області, зареєстрованої в
реєстрі за № 454, від імені якого діяв
ОСОБА_6 на підставі довіреності,
посвідченої 11 травня 2007 року приватним
нотаріусом Перевальського районного
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_9, зареєстрованої в
реєстрі за № 807 та ОСОБА_3, з моменту
його вчинення; скасувати державну
реєстрацію прав за ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_1, за реєстраційним № 19130202 від 21
червня 2007 року.; визнати за ОСОБА_2 право
власності квартиру АДРЕСА_1 що
розташована в житловому будинку літ.
А-16; судові витрати покласти на
відповідачів.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 травня 2014 року задоволені частково
позовні вимоги позивача. Визнано
недійсною довіреність від 20 жовтня 2004
року, посвідчену секретарем
Михайлівської селищної ради народних
депутатів Перевальського району
Луганської області Майданніковою З.О.,
зареєстровану в реєстрі за № 454 від
імені громадянки РФ ОСОБА_2, на ім'я
ОСОБА_12, з моменту її вчинення. Визнано
недійсною довіреність від 11 травня 2007
року, посвідчену приватним нотаріусом
Перевальського районного
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_9, зареєстровану в
реєстрі за № 807, від імені ОСОБА_12, на
ім'я ОСОБА_6, з моменту її вчинення.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, від 18
червня 2007 року, укладений між ОСОБА_2,
від імені якої діяв ОСОБА_12 на підставі
довіреності, посвідченої 20 жовтня 2004
року Майданніковою З.О., секретарем
Михайлівської селищної ради народних
депутатів Перевальського району
Луганської області, зареєстрованої в
реєстрі за № 454, від імені якого діяв
ОСОБА_6 на підставі довіреності,
посвідченої 11 травня 2007 року приватним
нотаріусом Перевальського районного
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_9, зареєстрованої в
реєстрі за № 807 та ОСОБА_3, з моменту
його вчинення. Вирішено питання щодо
судових витрат. В решті заявлених
позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
та ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційні
скарги, в яких ОСОБА_2 просить скасувати
рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності та скасування
державної реєстрації, а ОСОБА_3, ОСОБА_4
скасувати рішення суду та закрити
провадження, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційних скарг і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, рішення суду -
скасуванню в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності, а апеляційна
скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає
відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 28 червня 1996 року, виданого на
підставі розпорядження за №735-96 від 28
червня 1996 року виробничим об'єднанням
"Південний машинобудівний завод",
зареєстроване у реєстрі за № 287п7.

Згідно технічного паспорту квартира
складається з трьох кімнат загальною
площею 68,15 кв.м, житловою площею 37,7 кв.м.

Позивачка є громадянкою Російської
Федерації, що підтверджується її
паспортом виданим Лангепаським МВВС
Ханти-Мансійського Автономного округу
Тюменської області 13 червня 2002 року та
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 з 18
травня 2007 року, а з 28 квітня 2006 року по 03
листопада 2006 року була зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_6.

Відповідно довідки адміністрації
міста Лангепаса Тюменської області
Ханти-Мансійського автономного округу
від 13 серпня 2007 року за № 397 "вулиця
Гагаріна" відсутня на території м.
Лангепаса Тюменської області.

Згідно договору купівлі-продажу від 18
червня 2007 року ОСОБА_6, діючий на
підставі довіреності від 11 травня 2007
року, від імені ОСОБА_12, який діяв по
довіреності від 20 жовтня 2004 року, від
імені громадянки Росії ОСОБА_2,
зазначеної надалі продавець з однієї
сторони, та ОСОБА_3, зазначений надалі
покупець, з другої сторони уклали
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1.

Даний об'єкт купівлі-продажу належить
продавцю на підставі дублікату
свідоцтва про право власності,
виданого 30 травня 2007 року виробничим
об'єднанням "Південний машинобудівний
завод", зареєстрованого КП "ДМБТІ" в
електронному Реєстрі права власності
на нерухоме майно на підставі витягу
про реєстрацію № 14820071 від 07 червня 2007
року за реєстраційним № 19130202 та згідно
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно № 14895223, виданого 14
червня 2007 року КП "ДМБТІ", загальна
вартість об'єкта купівлі-продажу
становить 8 236, 00 гривень. Продаж
здійснено за 8 236, 00 гривень, котрі
продавець отримав повністю при
підписанні цього Договору. Право
власності відповідача ОСОБА_3
зареєстровано КП "ДМБТІ" 21 червня 2007
року.

Згідно розписки від 18 червня 2007 року
ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_3 за продаж
зазначеної квартири грошові кошти в
розмірі 328250,00 грн., що є еквівалентом 65
000, дол. США.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 11 липня 2007 року ОСОБА_3 продав
ОСОБА_4 спірну квартиру за 10 327, 00 грн.

Згідно листа КП "ДМБТІ" від 28 грудня 2010
року за № А1368 право власності в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно за ОСОБА_4 на спірну
квартиру КП "ДМБТІ" не зареєстровано.

Відповідно до листа секретаря
виконкому Михайлівської селищної ради
Руденко І.В. від 18 жовтня 2010 року за № 742
виконавчий комітет Михайлівської
селищної ради довіреності від імені
ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_12, зареєстрованої в
реєстрі за № 454 від 20 жовтня 2004 року, не
посвідчував.

Згідно листа приватного нотаріуса
Перевальського РНО Луганської області
ОСОБА_9 за вихідним № 112 від 22 листопада
2010 року примірник довіреності,
посвідченої 11 травня 2007 року, за
реєстровим № 807, від імені ОСОБА_12 на
ім'я ОСОБА_6, був згідно протоколу
виїмки переданий працівнику міліції.
По теперішній час примірник
довіреності не повернутий.

Відповідно до листа ст. слідчого СУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області Калюжного В.В. за № 8/1328-сг від 04
травня 2009 року у відношенні ОСОБА_12
порушено кримінальну справу № 66071528 та
винесено постанову про притягнення
його до кримінальної відповідальності
за ст. 190 ч. 2 КК України, а 14 квітня 2008
року звинувачений ОСОБА_12 був
об'явлений в розшук.

Відповідно до листа КП "ДМБТІ" за № 1186
від 06 лютого 2013 року, станом на 31 грудня
2012 року, право власності на нерухоме
майно на спірну квартину зареєстровано
за ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 18 червня 2007 року. В
матеріалах інвентарної справи є копія
договору купівлі-продажу квартири,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 11
липня 2007 року, реєстрація права
власності в електронному Реєстрі прав
власності на нерухоме майно за ОСОБА_4
на зазначену квартиру не проводилася.

Відповідно до договору безкоштовного
користування квартирою від 10 липня 2007
року ОСОБА_2 передала у безкоштовне
користування ОСОБА_16 спірну квартиру
строком до 09.07.2010 р.

ОСОБА_16, що діє на підставі довіреності
від ОСОБА_2 від 25 червня 2010 року, 10 липня
2010 року спірну квартиру передав у
безкоштовне користування ОСОБА_17
строком до 09 липня 2013 року, яка по
теперішній час володіє і користується
цією квартирою на підставі Договору
від 10 липня 2013 року.

ОСОБА_2 звернулася до правоохоронних
органів та суду за захистом своїх прав,
що підтверджується заявою до ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області,
заявою до прокурора м.
Дніпропетровська від 09 липня 2007 року та
матеріалами цивільної справи № 2-899/09,
яка знаходиться на зберіганні в архіві
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 не мав
необхідного обсягу цивільної
дієздатності укладати правочин з
ОСОБА_6 у вигляді довіреності від 11
травня 2007 року від імені ОСОБА_2 на
розпорядження, продаж, обмін належній
їй квартири, оскільки остання не
видавала ОСОБА_12 довіреності від 20
жовтня 2004 року для представництва її
інтересів перед третіми особами.

Відповідно до надісланої
Красногвардійським РВ ДМУ ГУ МВС
України в Дніпропетровській області
20.01.2014 року за № 42/636 копії висновку
почеркознавчої експертизи від 31.10.2007
року № 04/06-581 по кримінальній справі №
66071528 (а. с. 81-87 Т-ІІ), відтиски
прямокутного штампу та круглої
печатки, що маються у довіреності
ОСОБА_2 датованої 20 жовтня 2004 року,
нанесені рельєфним кліше, виготовленим
саморобним способом шляхом вирізання.
Підпис від імені ОСОБА_2 в графі
«Підпис» у довіреності від ОСОБА_2
датованої 20 жовтня 2004 року, виконаний
не ОСОБА_2, а іншою особою з
наслідуванням справжньому підпису
ОСОБА_2

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про визнання права
власності за нею на спірну квартиру
суд виходив з того, що дана вимога є
передчасно заявленою.

Однак, з висновком суду в цій частині
погодитися не можна, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 28 червня 1996 року, виданого
на підставі розпорядження за №735-96 від
28 червня 1996 року виробничим об'єднанням
"Південний машинобудівний завод"
ОСОБА_2 була власником спірної
квартири. Свідоцтво було видано на
підставі ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду». Право
власності було зареєстровано за
позивачкою КП «ДМБТІ» у реєстрову
книгу за № 287п7. Свідоцтво про право
власності на житло на ім'я позивача
недійсним не визнано.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, укладаючи
оспорюванні договори, не мали наміру
створити правові наслідки змісту права
власності, а саме право володіння,
користування та розпорядження спірною
квартирою. Оскільки жоден з них не
вселився, не користувався нею за прямим
призначенням, не вчиняв будь-яких дій,
які б свідчили про наміри здійснювати
право власності - не переоформлювали
особові рахунки на своє ім'я для сплати
комунальних послуг, не здійснювали
реєстрацію місця проживання у спірній
квартирі, не сплачували заборгованість
за комунальними послугами. Також
відповідачі не зверталися до суду з
позовом про усунення перешкод в
здійсненні ними права власності на
спірну квартиру, оскільки ОСОБА_2
зареєстрована за даною адресою до
теперішнього часу, що підтверджується
довідкою № 1467 від 10 липня 2007 року,
наданою приватним нотаріусом ДМНО
ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 153). Про те, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не здійснювали жодних дій щодо
володіння та користування спірною
квартирою, свідчать квитанції,
договори про сплату комунальних
послуг. Таким чином, спірна квартира не
вибула із володіння та користування
ОСОБА_2 Відповідачі не користувалися
спірною квартирою, а лише
розпоряджалися(відчужували) її на
підставі визнаних недійсними даним
рішенням довіреностей та договорів
купівлі-продажу.

Стаття 346 ЦК України містить підстави,
за яких право власності припиняється.
Сторони не довели наявність підстави,
за якої право власності ОСОБА_2 на
спірну квартиру припинялось.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку що позовні вимоги
ОСОБА_2 в частині визнання за нею права
власності на квартиру АДРЕСА_1
підлягають задоволенню, оскільки в
розумінні ч.2 ст. 16 ЦК України єдиним
способом захисту цивільного права та
інтересу ОСОБА_2 в цьому випадку є
визнання права власності за нею на
спірне приміщення згідно із ст. 392 ЦК
України.

У зв'язку з викладеним апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду в цій
частині скасуванню з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
в цій частині.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в своїй скарзі
посилається на те, що позивач вже
зверталася до суду з тією самою вимогою
до однієї і тієї особи з тим самим
предметом позову, а тому суд повинен
був відмовити у відкритті провадження
по справі. Вважають дані обставини
підставою для скасування рішення суду
з закриттям провадження по справі.

Однак дані доводи апеляційної скарги
нічим об'єктивно не підтвердженні та
спростовуються матеріалами справи.
Копії судових рішень, доданих до
апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
можуть бути підставою для закриття
провадження по даній справі в
розумінні ст. 205 ЦПК України, оскільки
різняться позовними вимогами та
стосуються різних сторін спору.
Закриття провадження у справі у цьому
випадку можливе лише за умови, що
рішення, яке набрало законної сили, є
тотожним до позову, який розглядається,
тобто збігаються сторони, предмет і
підстави позовів. Нетотожність хоча б
одного елемента не дає суду підстав
закривати провадження у справі.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Так, колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції вимог ст. 213 і ст.
215 ЦПК України, а тому підстав для
скасування рішення суду за доводами
апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
немає.

Таким чином , наведені в апеляційній
скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доводи не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відхилити.

Разом з тим колегія суддів вважає, що
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання за нею права власності на
квартиру АДРЕСА_1 постановлене без
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно
задовольнити частково, а рішення суду в
зазначеній частині скасувати.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 14 травня
2014 в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про визнання права
власності - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
визнання за нею права власності на
квартиру АДРЕСА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, що розташована в
житловому будинку літ. А-16 і
складається з: 1 -коридор; 2,8 - кладові; 3-
туалет; 4- ванна; 5,6,9 - житлові кімнати; 7-
кухня; І - лоджія, житловою площею 37,7
кв.м., загальною площею 68,2 кв.м.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Варенко О.П.

ОСОБА_19