Справа № 296/4023/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"07" листопада 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.,

секретаря Воєвуцької І..В.,

розглянув y відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
територіальної громади в особі
Житомирської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, в обгрунтування якого вказав,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати
ОСОБА_4, після її смерті відкрилась
спадщина на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1. Оскільки мати заповіту не
залишила, спадкування вказаного майна
відбувається за законом між її двома
синами - позивачем та відповідачем
ОСОБА_1 Останній на день відкриття
спадщини проживав разом із матір"ю,
тому вступив у спадщину шляхом
фактичного вступу в управління та
володіння спадковим майном. Позивач в
шестимісячний строк звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак отримав
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину, оскільки брат відмовляється
надати правовстановлюючі документи на
квартиру для подання до нотаріальної
контори для оформлення спадщини, тому
просив суд визнати за ним право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала повністю та
просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився,про дату та час розгляду
справи, повідомлявся через оголошення
у пресі (а.с. 147), причини неявки суду не
повідомив, будь-яких заяв чи клопотань
до суду не направляв.

Представник відповідача Житомирської
міської ради в судове засідання
нез"явилася, надіслала письмову заяву,
в якій просила розглядати справу у її
відсутність (а.с. 134).

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні
показав, що відповідач є його рідним
братом та особисто йому неодноразово
вказував на те, що правовстановлюючих
документів на квартиру не дасть, тому
що спірна квартира належить лише йому
(братові) і позивач не має права на
спадщину.

Враховуючи вищевикладене, у
відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК
України, беручи до уваги наявні у
справі дані про права і
взаємовідносини сторін, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Суд заслухав пояснення представника
позивача, дослідив матеріали справи та
приходить до висновку про часткове
задоволення позову, з огляду на
наступне.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4 (а.с. 5). Після її смерті
відкрилась спадщина на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11). На день смерті
ОСОБА_4 за адресою її реєстрації
АДРЕСА_1, також був зареєстрований її
син ОСОБА_2 (а.с. 8).

16 серпня 2012 року, в межах передбаченого
законом шестимісячного строку, позивач
ОСОБА_1, який є сином померлої (а.с. 6),
звернувся до Першої житомирської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
померлої (а.с.44). Однак, постановою
державного нотаріуса Першої
житомирської державної нотаріальної
контори від 05 квітня 2013 року позивачу
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті його матері ОСОБА_4 в зв'язку з
неподанням правовстановлюючих
документів на вищевказану частину
квартири (а.с. 10).

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу
на спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно ст.16 ЦК України способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема: визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року, суд при
новому розгляді справи повно, всебічно
та об"єктивно проаналізував та оцінив
докази в їх сукупності, належним чином
дослідив доводи позивача ОСОБА_1 та
дійшов наступного висновку.

Так, з пояснень представника позивача
та показів допитаного в судовому
засіданні в якості свідка позивача
ОСОБА_1 встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 не визнає за позивачем право на
спадщину за законом, не надає йому
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру, які необхідні для
подачі нотаріусу відповідно до
процедури оформлення спадщини та
видачі свідоцтва про право на спадщину.
Цим самим відповідач створює позивачу
перешкоди в набутті права на спадщину,
тобто, в даному випадку існує спір про
право власності позивача на частину
спадкового майна, однак, внаслідок
вищевказаних обставин, нотаріальну дію
з видачі свідоцтва про право на
спадщину не може бути вчинено.

Як роз"яснено п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7
"Про судову практику у справах про
спадкування", за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

З досліджених в судовому засіданні
постанови державного нотаріуса Першої
житомирської державної нотаріальної
контори від 05 квітня 2013 року (а.с. 5),
відповіді Управління житлового
господарства Житомирської міської
ради (а.с. 12) та листа КП "Житомирське
обласне міжміське бюро технічної
інвентаризації " Житомирської обласної
ради (а.с. 13), а також викладених вище
обставин, вбачається, що у позивача
відсутні умови для отримання у
нотаріуса свідоцтва про право на
спадщину за законом, та іншим шляхом,
аніж захист свого порушеного права на
спадщину у судовому порядку, немає.

Тому, відповідно до ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред"явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує право
власності

Враховуючи, що відповідно до положень
ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців), а також те, що позивач є
спадкоємцем першої черги, суд вважає
необхідним визнати право власності за
позивачем на 1/4 частини квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Разом з тим суд приходить до висновку,
що в позові до територіальної громади в
особі Житомирської міської ради слід
відмовити, оскільки будь-яких
конкретних вимог до цього відповідача
позивачем не заявлено.

Також, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК
України, підлягає задоволенню вимога
позивача про відшкодування понесених
ним і документально підтверджених
судових витрат в сумі 1010 гривень 00
копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218,
224-226 ЦПК України, суд , -

В И Р І
Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
матері, ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позові до територіальної громади в
особі Житомирської міської ради
відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в сумі 1010
гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Житомирської області через
Корольовський районний суд м.Житомира
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні
при оголошенні рішення суду, протягом
того ж строку з дня отримання рішення.

Суддя
В. В. Бондарчук

З оригіналом згідно. Суддя: