РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючий суддя - Ореховська К.Е.

секретар Шкіндер І.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів в сумі 25000
гривень , -

ВСТАНОВИВ:

В Рівненській міській суд звернулась
ОСОБА_1 з позовом ОСОБА_3 про визнання
заповіту та договору дарування
недійсними та стягнення 12500 грошових
коштів належних ОСОБА_5

Ухвалою Рівненського міського суду від
11.06.2014 року за письмовою заявою
позивача позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині визнання недійсним
одностороннього правочину -заповіту та
двостороннього правочину договору
дарування частини квартири залишено
без розгляду.

В судовому засідання позивач та її
представник позовні вимоги в частині
стягнення грошових коштів збільшили.
Просять суд стягнути з ОСОБА_3 на
користь позивача, як спадкоємця першої
черги за законом після смерті
ОСОБА_5,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року,яка
прийняла спадщину у встановленому
законом порядку 25 000 гривень,які
належали померлому. Представник
позивача суду пояснила, що ОСОБА_1 як
спадкоємець першої черги прийняла
спадщину шляхом подання відповідної
заяви до Першої Рівненської ДНК,
відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України.
Враховуючи ,що відповідач до
нотаріальної контори не зверталась
вважається особою,яка не прийняла
спадщину.

Позивач додатково пояснила,що після
смерті їх батька правоохоронцями в
його квартирі були виявлені кошти в
сумі 25000 гривень. Вказані кошти слідчим
були повернуті ОСОБА_3,а оскільки вона
не є спадкоємцем просить суд стягнути з
неї зазначені суму.

В судовому засіданні відповідач та
представник відповідача заперечили
проти задоволення позовних вимог та
суду пояснили, що позивачка просить
стягнути з ОСОБА_3 на її користь 25000 грн.
грошових коштів належних на її думку
ОСОБА_5 не може бути задоволено з тих
підстав, що вона не представила жодного
доказу того, що ці кошти належали саме
батьку оскільки вказана квартира, а
саме 1/2 її частки належить на праві
власності сину позивача, який там
проживає. З відповіді на заяву від
31.10.2012 року, яка надана УМВС України в
Рівненській області зазначено «
вилучені кошти в ході обшуку у квартирі
покійного ОСОБА_5» не доводять факту
походження та належності грошей саме
йому.

Заслухавши пояснення сторін,
представників сторін, всебічно
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними , а тому позов
задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що у період 08-09
травня 2012 року невстановлена особа,
перебуваючи в помешканні ОСОБА_5 умисно
спричинила тілесні ушкодження,
внаслідок яких наступила смерть.

За даним фактом СВ Рівненського МВ УМВС
України в Рівненській області порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК
України.

Під час проведення досудового
розслідування, при проведення обшуку
виявлено та вилучено грошові кошти в
сумі 25 000 гривень та повернуто
прийомній дочці ОСОБА_3.

З оглянутої в судовому засіданні
відповіді УМВС України в Рівненській
області, наданої за результатами
розгляду заяви ОСОБА_1, вказані грошові
кошти повернуті ОСОБА_3, оскільки
згідно із заповітом від 05.01.2011 року,
зареєстрованому в реєстрі за № 2-2,
ОСОБА_5 заповів усе своє майно, де б воно
не було,і з чого б воно не складалось , і
взагалі все, що йому належало на день
смерті , своїй дочці ОСОБА_3

Однак, на переконання суду, факт
повернення працівниками СУ УМВС
України під розписку грошових коштів
прийомній дочці ОСОБА_5- ОСОБА_3 не є
фактом походження та належності
вказаних коштів покійному.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, відповідно до ст.1218 Цивільного
кодексу України до складу спадщини
входять усі права та обов»язки , що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинились
внаслідок його смерті.

Однак, ні під час звернення до суду, ні в
ході судових засіданні позивачем
ОСОБА_5 не надано жодного доказу, які
підтвердили, що грошові кошти , які
виявлені під час обшуку квартири за
адресою : АДРЕСА_1 , належали покійному
ОСОБА_5 та входять до складу спадщини.

Згідно статті 10 ЦПК України,
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене , суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів в сумі 25000
гривень задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.
1218 ЦК України ст. 10, 11, 60, 82,88, 212, 214,
215,225 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення належних ОСОБА_5
грошових коштів в сумі 25000 гривень
відмовитиу зв»язку з їх
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлений 14 липня 2014
року.

Суддя Рівненського міського суду:
Ореховська К.Е.