Номер провадження: 22-ц/785/7385/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Заїкіна А.П.,

при секретарі Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання спільним
майном подружжя, про його поділ та
визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 20 червня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2004 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4 померла, у зв'язку з чим в
якості правонаступника до участі у
розгляді справи було залучено її сина,
спадкоємця першої черги за законом,
ОСОБА_2 Уточнивши позовні вимоги в
процесі розгляду справи, позивач
просив про визнання спільним майном
подружжя наступне нерухоме майно:
житловий будинок по АДРЕСА_2, квартиру
АДРЕСА_1, та просив про визнання права
власності за кожним із співвласників
на ? частину вказаного нерухомого
майна. Позивач та її правонаступник
посилались на те, що під час
перебування у шлюбі, а саме з 23.06.1992р. по
13.08.2002р., ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було придбано
вищезгаданий житловий будинок та
квартиру, що відповідач ухиляється від
поділу спільного майна подружжя, та що
є необхідність здійснити поділ майна
шляхом визначення ідеальних часток у
судовому порядку.

Відповідач та його представник
заперечували проти позову, посилаючись
на те, що житловий будинок по АДРЕСА_2
був придбаний за особисті кошти
відповідача до реєстрації шлюбу з
ОСОБА_4, що спільним майном подружжя є
лише 35 частини спірної квартири.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 20 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволені.
Визнано спільним майном подружжя
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_2, а також квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Розділено спільне майно подружжя та
визнано право власності за ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 по ? частині кожному, а саме: -
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2; - квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду від 20
червня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є: порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову у вищенаведеній
редакції, суд першої інстанції, виходив
з того, що майно нажите подружжям за час
шлюбу є спільною сумісною власністю
подружжя і підлягає поділу між
сторонами в рівних частках.

З основними висновками суду колегія
суддів погоджується, однак не
погоджується з викладенням
резолютивної частини рішення суду.

За змістом ст.ст.22,24,28 КпШС України (що
діяли на момент набуття сторонами
права власності на нерухоме майно)
спільною сумісною власністю подружжя є
майно нажите подружжям за час шлюбу.
Майно, яке належало кожному з подружжя
до одруження, а також одержане ним під
час шлюбу в дар або в порядку
спадкування, є власністю кожного з них.
В разі поділу майна , яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

За ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків
встановлених цим кодексом. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 23.06.1992р. по
13.08.2002р.(т.1а.с.2,4) В період перебування у
шлюбі, а саме 04.09.1992р. сторони за
договором купівлі-продажу, укладеним
між ОСОБА_5.(від імені якої діяв ОСОБА_6.)
та ОСОБА_3, придбали житловий будинок по
АДРЕСА_2. (т.1 а.с.21-22) 12 березня 2001 року за
договором купівлі-продажу, укладеним
між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, сторони придбали
квартиру АДРЕСА_1. (т.1а.с.3) Вказані
договори купівлі-продажу в частині
дати укладання, сплати грошових коштів
тощо не оспорювались та недійсними не
визнавались. Беззаперечні докази того,
що джерелом придбання нерухомого майна
є особисті кошти одного із подружжя
матеріали справи не містять.
Протилежні доводи представника
відповідача з цього приводу є
необґрунтованими.

Оскільки за ст. 22 КпШС України
презюмується, що усе нажите подружжям
за час шлюбу майно є спільною власністю
подружжя, а протилежне повинно бути
беззаперечно доведеним, то
вищеперераховане майно дійсно
підлягає поділу між подружжям, як
спільне сумісне майно подружжя, у
рівних частках. В цій частині висновки
суду є вірними і колегія суддів з ними
повністю погоджується.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на те, що суд не
з'ясував обставини, на які посилався
відповідач, що суд не надав оцінки тій
обставині, що начебто позивач
визнавала неприйняття участі у
придбанні житла по вул. Розумовського є
неспроможними. Наявні у справі
письмові докази відповідачем та його
представником не спростовані. Судом у
повному обсязі з'ясовані усі обставини
справи, викладено у мотивувальній
частині рішення належну і об'єктивну
оцінку доводам відповідача та
свідченням свідків.

Із матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_4 померла 13 серпня 2012 року
(т.2а.с.164), у зв'язку з чим відкрилась
спадщина на належне їй майно. За
повідомленням Першої Одеської
державної нотаріальної контори 21.09.2012
року у зв'язку зі смертю ОСОБА_4
заведено спадкову справу № 301/2012. У
повідомленні також зазначено, що
єдиним спадкоємцем померлої за законом
є її син ОСОБА_2, який своєчасно
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини.
Упродовж строку наданому спадкоємцям
ст. 1270 ЦК України для прийняття
спадщини інші спадкоємці з заявами про
прийняття спадщини або відмови від
прийняття спадщини не зверталися.
(т.2а.с.166) Сторони визнають, що інших
спадкоємців першої черги, окрім ОСОБА_2,
померла ОСОБА_4 не мала.

Відтак, оскільки розподіл спільного
майна подружжя при житті ОСОБА_4
здійснено не було, то спадкоємець
ОСОБА_2 позбавлений можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину в нотаріальній конторі. А
тому, судом першої інстанції
правомірно вирішено питання про
визнання за ОСОБА_2 права власності на 12
частину спірного нерухомого майна, з
дотриманням вимог ст.ст.16,1222,1226,1268-1270 ЦК
України, на що є посилання позивача в
позовній заяві. (т.2 а.с.179) Разом з тим,
оскільки сторони на теперішній час не є
подружжям, і позивач є
правонаступником у порядку
спадкування, то в резолютивній частині
рішення суду про це повинно бути
зазначено.

Вбачається також, що за договором
купівлі-продажу від 04.09.1992р. житловий
будинок по АДРЕСА_2 складається із
житлового будинку літ. «А», загальною
площею 57,5 кв. м, житловою площею 37,6 кв. м
( коридор - 5,6 кв. м, кухня - 9,5 кв. м,
вбиральня - 4,8 кв. м, житлове - 8,5 кв. м,
житлове - 8,5 кв. м, житлове - 20,6 кв. м),
надвірних будівель і споруд: «Д» -
вбиральні (душа), «Е» - гаража, № 1,4,6
заборів, І-мостіння, розташованих на
земельній ділянці, площею 557 кв. м.
(т.1а.с.21-22,116,126-127) А квартира АДРЕСА_1 за
договором купівлі-продажу від 12
березня 2001 року є однокімнатною,
загальною площею 30,3 кв. м, житловою
площею 21,2 кв. м. (житлова кімната площею
21,2 кв. м, кухня - 9,1 кв. м). (т.1а.с.3,139 т.1
а.с.112-113)

За наявними у справі технічними
паспортами на садибний
(індивідуальний) житловий будинок по
вул. Кустанайська №37 в м. Одесі, за
станом на 2006 та 2012 р.р., мав самочинно
зведені споруди, зокрема самочинно
зведеними значаться: 1.) прибудови «а-1»,
«а-2»; 2.) житлові будинки літ. «З», «И»; 3.)
«К» - тимчасова споруда...
(т.1а.с.114,т.2а.с.9, 95-98)

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в
п.6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику
застосування судам статті 376
Цивільного Кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» суди повинні мати на
увазі, що право власності на самочинно
збудовані житлові будинки, будівлі,
споруди, інше нерухоме майно не
набувають як особи, які здійснили це
будівництво, так і їхні спадкоємці. Це
майно не є об'єктом права власності,
воно не може бути предметом поділу та
встановлення порядку користування в
судовому порядку...

Водночас за роз'ясненням Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.2009р. «Про судове рішення у
цивільній справі» (п.8,13) ухвалене у
справі рішення має бути гранично
повним, ясним, чітким, викладеним у
послідовності, встановленій ст.215 ЦПК…;
резолютивна частина рішення повинна
мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі,
що випливають зі встановлених вимог і
залежно від характеру справи давати
відповіді на інші питання, зазначенні в
ст.ст. 215-217 ЦПК України.

Ухваливши рішення щодо визнання права
власності на нерухоме майно з
зазначенням тільки його адреси, суд
першої інстанції не виявив свого
відношення до самочинно зведених
споруд. А тому викладена судом
резолютивна частина оскаржуваного
рішення є суперечливою і двозначною.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне викласти
резолютивну частину рішення суду в
новій редакції.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід задовольнити частково,
резолютивну частину рішення суду слід
змінити, виклавши його в новій
редакції, а у решті рішення суду
належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 20 червня 2014 року
змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати спільним майном подружжя
ОСОБА_4 та ОСОБА_3: житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_2, та квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з
частками по 12 частині, у кожного.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 12 частину
житлового будинку АДРЕСА_2, що
складається з житлового будинку літ.
«А», загальною площею 57,5 кв. м, житловою
площею 37,6 кв. м ( коридор - 5,6 кв. м, кухня -
9,5 кв. м, вбиральня - 4,8 кв. м, житлове - 8,5
кв. м, житлове - 8,5 кв. м, житлове - 20,6 кв.
м), надвірних будівель і споруд: «Д» -
вбиральні (душа), «Е» - гаража, № 1,4,6
заборів, І-мостіння, розташованих на
земельній ділянці площею 557 кв. м..

Визнати за ОСОБА_2 право власності
у порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_4 на 12 частину
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

У порядку розподілу спільного
майна подружжя залишити у власності
ОСОБА_3 12 частину житлового будинку
АДРЕСА_2, що складається з житлового
будинку літ. «А», загальною площею 57,5
кв. м, житловою площею 37,6 кв. м ( коридор -
5,6 кв. м, кухня - 9,5 кв. м, вбиральня - 4,8 кв.
м, житлове - 8,5 кв. м, житлове - 8,5 кв. м,
житлове - 20,6 кв. м), надвірних будівель і
споруд: «Д»-вбиральні (душа), «Е» -
гаража, № 1,4,6 заборів, І-мостіння,
розташованих на земельній ділянці
площею 557 кв. м.,

та визнати за ним право власності
на 12 частину однокімнатної квартири №
9, загальною площею 30,3 кв. м, житловою -
21,2 кв. м (житлова кімната площею 21,2 кв. м,
кухня - 9,1 кв. м) у будинку № 22 по вул.
Розумовського в м. Одесі.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
Є.С. Сєвєрова

А.П. Заїкін