Справа № 183/2162/14-ц
№ 2/183/2365/14
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Березюк В.В.,
секретаря Тен І. О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом до
відповідачів і просив стягнути на
користь позивача солідарно з
відповідачів загальну суму
заборгованості в розмірі 595 850,20 грн.
В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 01 червня 2006 року
між банком та ОСОБА_1 була укладена
Рамкова угода № 186, до якої були внесені
зміни додатковою угодою від 06 грудня 2007
року, а 31 березня 2009 року її викладено у
новій редакції. Відповідно до умов
Рамкової угоди, банк зобов'язувався
здійснювати кредитування ОСОБА_1 в
межах лімітів кредитування: ліміт суми
кредитування - 100 000,00 доларів США, ліміт
строку кредитування - 180 місяців,
максимальний розмір процентів - 40%
річних. Видача кредитів на підставі
Рамкової угоди та визначення їх умов
здійснювалися шляхом укладення
договорів про надання траншу,
овердрафту, кредитної лінії, які є
невід'ємною частиною Рамкової угоди та
не мають самостійного значення.
На підставі та в межах Рамкової угоди
банк та ОСОБА_1 уклали:
від 06 грудня 2007 року, 31 березня
2009 року кредитний договір було
викладено в новій редакції, а 07 жовтня
2009 року - в новій редакції було
викладено графік повернення кредиту та
сплати відсотків. Відповідно до цього
кредитного договору позичальнику було
надано кредит на таких умовах: сума
кредиту - 38 000,00 доларів
США, процентна ставка 16% річних, строк
користування кредитом - 72 місяці;
від 11 березня 2008 року, 31 березня
2009 року кредитний договір було
викладено в новій редакції, а 07 липня 2009
року - в новій редакції було викладено
графік повернення кредиту та сплати
відсотків. Відповідно до цього
договору позичальнику було надано
кредит на таких умовах: сума кредиту - 20
000,00 доларів США, процентна ставка 16%
річних, строк користування кредитом - 60
від 31 липня 2008 року, графік повернення
кредиту та сплати відсотків за цим
договором викладався в новій редакції
тричі: 31 березня 2009 рок, 07 липня
2009 року, 07 жовтня 2009 року. Відповідно до
цього договору позичальнику було
надано кредит на таких умовах: сума
кредиту - 20 000,00 доларів США, процентна
ставка 16,00 % річних, строк користування
кредитом - 72 місяці.
Відповідно до п. 2.1 договорів про
надання траншей позичальник взяв на
себе зобов'язання погашення кредиту в
порядку та строки згідно з графіком
повернення кредиту та сплати
Однак позичальник порушив умови
договорів про надання траншей, не
забезпечивши своєчасну сплату
кредитів та відсотків за користування
ними, у зв'язку з чим у позичальника
перед кредитором виник загальний борг
в сумі - 595 850,20 грн.
В забезпечення виконання зобов'язань
за Рамковою угодою № 186 від 01 червня 2006
року, Договором про надання траншу
березня 2008 року, Договором про надання
банком та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки №186-ДП1 від 02 червня 2006 року, який
31 березня 2009 року було викладено в
новій редакції; між банком та ОСОБА_3
було укладено договір поруки № 186-ДП2
від 02 червня 2006 року, який 31
березня 2009 року було викладено в новій
редакції, згідно з умовами яких ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на добровільних засадах
взяли на себе зобов'язання перед
кредитором відповідати за
зобов'язаннями позичальника.
У зв'язку із зазначеним вище, просить
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку на користь позивача загальну
заборгованість в сумі - 595 850,20 грн.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність,
Відповідачі в судове засідання не
з'явились, повідомлені належним чином,
причина неявки суду не відома, тому суд,
з погодження позивача, відповідно до
вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний
розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 01 червня 2006 року
між банком та ОСОБА_1 була укладена
Рамкова угода № 186, до якої були внесені
зміни додатковою угодою від 06 грудня 2007
року, а 31 березня 2009 року її
викладено у новій редакції. Відповідно
до умов Рамкової угоди, банк
зобов'язувався здійснювати
кредитування ОСОБА_1 в межах лімітів
кредитування: ліміт суми кредитування -
100 000,00 доларів США, ліміт строку
кредитування - 180 місяців, максимальний
розмір процентів - 40% річних. Видача
кредитів на підставі Рамкової угоди та
визначення їх умов здійснювалися
шляхом укладення договорів про надання
траншу, овердрафту, кредитної лінії,
які є невід'ємною частиною Рамкової
угоди та не мають самостійного
На підставі та в межах Рамкової угоди
банк та ОСОБА_1 уклали:
від 06 грудня 2007 року, 31 березня
2009 року кредитний договір було
викладено в новій редакції, а 07 жовтня
2009 року - в новій редакції було
викладено графік повернення кредиту та
сплати відсотків. Відповідно до цього
кредитного договору позичальнику було
надано кредит на таких умовах: сума
кредиту - 38 000,00 доларів
США, процентна ставка 16% річних, строк
користування кредитом - 72 місяці;
від 11 березня 2008 року, 31 березня
2009 року кредитний договір було
викладено в новій редакції, а 07 липня 2009
року - в новій редакції було викладено
графік повернення кредиту та сплати
відсотків. Відповідно до цього
договору позичальнику було надано
кредит на таких умовах: сума кредиту - 20
000,00 доларів США, процентна ставка 16%
річних, строк користування кредитом - 60
від 31 липня 2008 року, графік повернення
кредиту та сплати відсотків за цим
договором викладався в новій редакції
тричі: 31 березня 2009 рок, 07 липня
2009 року, 07 жовтня 2009 року. Відповідно до
цього договору позичальнику було
надано кредит на таких умовах: сума
кредиту - 20 000,00 доларів США, процентна
ставка 16,00 % річних, строк користування
кредитом - 72 місяці.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено виконання зобов'язання в
строк, що передбачений умовами
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі на
умовах встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти, тому
зазначену вище заяву суд розцінює, як
Відповідно до п. 2. ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави (Позика), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.
Ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлює, що в
разі, коли договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
Зобов'язання (у тому числі - сплачувати
проценти) припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання щодо надання кредиту
в повному обсязі, а позичальник порушив
умови кожного з кредитних договорів в
частині своєчасної сплати кредиту та
відсотків, у зв'язку з чим за ним станом
на 21 березня 2014 року враховується
наступна заборгованість.
1) за Договором про надання траншу №
430 801,02 грн., з яких: заборгованість по
капіталу - 153 875,77 грн., заборгованість по
процентам - 14 030,56 грн., заборгованість
по процентам за неправомірне
користування кредитом -
21 605,08 грн., пеня - 241 289,61 грн.;
2) за Договором про надання траншу №
42 582,24 грн., з яких: заборгованість по
процентам за неправомірне
користування кредитом -
3 549,74 грн., пеня - 39 032,50 грн.;
3) за Договором про надання траншу №
122 466,94 грн., з яких: заборгованість по
капіталу - 80 906,86 грн., заборгованість по
процентам - 4 977,37 грн., заборгованість по
процентам за неправомірне
користування кредитом -
2 609,18 грн., пеня - 33 973,53 грн.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.
В забезпечення виконання зобов'язань
за Рамковою угодою № 186 від 01 червня 2006
року, Договором про надання траншу
березня 2008 року, Договором про надання
банком та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки №186-ДП1 від 02 червня 2006 року, який
31 березня 2009 року було викладено в
новій редакції; між банком та ОСОБА_3
було укладено договір поруки № 186-ДП2
від 02 червня 2006 року, який 31
березня 2009 року було викладено в новій
редакції, згідно з умовами яких ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на добровільних засадах
взяли на себе зобов'язання перед
кредитором відповідати за
зобов'язаннями позичальника.
Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню, з відповідачів
на користь позивача в солідарному
порядку повинна бути стягнута сума
боргу у розмірі 595 850,20 грн.
Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України відповідачі повинні
відшкодувати на користь позивача
понесені ним судові витрати, а саме
сплачений судовий збір у розмірі 3 654
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1054 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПроКредит Банк» - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_3) на користь Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
виникла станом на 21 березня 2014 року за
укладеними на підставі Рамкової угоди
№ 186 від 01 червня 2006 року кредитними
договорами, а саме: Договором про
року в сумі 430 801,02 грн., з яких
заборгованість по капіталу - 153 875,77 грн.,
заборгованість по процентам - 14 030,56
грн., заборгованість по процентам за
неправомірне користування кредитом - 21
605,08 грн., пеня - 241 289,61 грн.; Договором про
2008 року в сумі 42 582,24 грн., з яких
заборгованість по процентам за
неправомірне користування кредитом - 3
549,74 грн., пеня - 39 032,50 грн.; Договором про
року в сумі 122 466,94 грн., з яких
заборгованість по капіталу - 80 906,86 грн.,
заборгованість по процентам - 4 977,37 грн.,
заборгованість по процентам за
неправомірне користування кредитом -
2 609,18 грн., пеня - 33 973,53 грн., а
всього - 595 850,20 грн. (п'ятсот дев'яносто
п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят грн. 20
Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3),
з кожного окремо, відшкодування по 1 218
гривень справленого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з моменту отримання ним
копії цього рішення.
Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний термін після його
проголошення. Особи, які брали участь у
судовому засіданні, але не були
присутніми під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В.
Березюк