Справа № 346/795/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Коломия

Коломийський
міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Беркещук Б.Б.,

секретаря
Матушевської Г.Д.,

з участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Коломия
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права
власності на майно та позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про
визначення часток в нерухомому майні
бувшого колгоспного двору та визнання
права власності, -

В С Т А Н О
В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з
даним позовом, якого підтримали її
представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посилаючись на те, що будинковолодіння
АДРЕСА_1 Івано-Франківської області
належало на праві власності
колгоспному двору, головою якого був
ОСОБА_8 про що йому було видано
свідоцтво про право особистої
власності на жилий будинок.

Станом на 01 липня 1990 року в житловому
будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані
та проживали :

ОСОБА_8 - голова двору, відповідачі
ОСОБА_3 - дочка; ОСОБА_6 - онука; ОСОБА_7 -
онук.

Зазначають, що відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проживали в
житловому будинку АДРЕСА_1 не
витребували своїх часток в колгоспному
дворі протягом строку позовної
давності, а тому вважаються такими, що
втратили права на частки в колгоспному
дворі. Таким чином, ОСОБА_8 був
власником житлового будинку АДРЕСА_1 ,
в цілому.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер і за
заповітом посвідченим приватним
нотаріусом Коломийського
нотаріального округу ОСОБА_10 03
листопада 1999р., позивач ОСОБА_5 є
спадкоємцем майна померлого.

Вказують, що позивач зверталася до
Першої Коломийської районної
державної нотаріальної контори для
оформлення спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_8, однак їй було
рекомендовано звернутися до суду,
оскільки частки ОСОБА_3, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в майні колгоспного двору не
були виділені.

Просять суд визнати за позивачем
ОСОБА_5 право власності на житловий
будинок , господарські будівлі та
споруди, що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1, а у зустрічному позові -
відмовити так як вважають, що зустрічні
позовні вимоги спростовуються як
показами свідків так і матеріалами
справи .

Відповідачі по первісному позову
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до суду
зустрічний позов, мотивуючи тим, що
станом на 15 квітня 1991 року в
колгоспному дворі проживав голова
колгоспного двору ОСОБА_8 та їх троє ,
що підтверджується довідкою
Семаківської сільської ради
Коломийського району, тобто станом на
15 квітня 1991 року кожний з них ,
відповідачів , мав по 14 ч.
будинковолодіння.

Після смерті ОСОБА_8 залишив заповіт,
яким все своє майно заповів позивачці
по первісному позову ОСОБА_5 Вважають,
що оскільки частка померлого в
будинковолодінні складала 14 частини,
то відповідно відповідачці по
зустрічному позову має належати частка
померлого згідно заповіту , тобто вони,
позивачі та відповідач набули в
будинковолодінні частку в розмірі 14
частини на кожного. Крім того
відповідачка по первісному позову
ОСОБА_3 пояснила, що проживала у
спірному господарстві, а тільки
тимчасово могла відлучитись у с.Борщів,
де проживала з чоловіком, а також, що
вона доглядала за господарством і
приймала участь у веденні господарства
колишнього колгоспного двору - збирала
урожай картоплі.

Вважають, що вони, відповідачі по
первісному позову, а позивачі по
зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, не пропустили трирічний строк
позовної давності для витребування
своїх часток, оскільки позивач по
первісному позову вона ж відповідач по
зустрічному позову ОСОБА_5 звернулася
до суду 12 лютого 2014р. з позовом про
визнання за нею права власності на все
спірне будинковолодіння , а тому саме з
цього моменту розпочався перебіг
строку позовної давності.

Просять суд визначити відповідачам по
первісному позову вони ж позивачі по
зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 по 14 частині за кожним в
будинковолодінні АДРЕСА_1 та визнати за
кожним право власності на 14 ч.даного
будинковолодіння.

Відповідачі по первісному позову вони
ж позивачі по зустрічному позову
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належно ,
подали до суду заяви про розгляд справи
у їх відсутності , зазначили, що
первісний позов ОСОБА_5 визнають
частково, а саме у визначення їй частки
в спірному будинковолодінні в розмірі
14 частини та визнання за нею права
власності на неї.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_3
та її представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позовної заяви ОСОБА_5 та
підтримали зустрічну позовну заяву,
просили її задоволити.

Враховуючи пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини,
на які сторони посилаються, як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, суд
вважає, що первісна позовна заява
підлягає до задоволення в повному
обсязі, а в зустрічному позові слід
відмовити виходячи з наступних
підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Судом встановлено, що житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1 належав до типу
колгоспного двору, головою якого був
ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом
про право особистої власності на жилий
будинок, виданого на підставі рішення
Коломийської районної ради 12 грудня
1990р. № 268 (а.с. 108).

Станом на 01 липня 1990 р. в житловому
будинку АДРЕСА_1 проживали та були
зареєстровані: голова двору ОСОБА_8, та
члени двору: відповідачі по первісному
позову вони ж позивачі по зустрічному
позову - донька ОСОБА_3, онука ОСОБА_6,
онук ОСОБА_7, що підтверджується
довідкою Семаківської сільської ради
Коломийського району
Івано-Франківської області від 06
грудня 2013р. № 396/02-34 (а.с. 11).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із
змінами "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" передбачено, що право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглось після
його припинення, мають ті члени двору,
котрі станом до 15 квітня 1991 року не
втратили частку в його майні. Розмір
частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації
колгоспних дворів в господарстві
проживали голова двору ОСОБА_8, його
донька ОСОБА_3, онука ОСОБА_6 та онук
ОСОБА_7, то кожному із них належало по 14
частині спірного будинковолодіння.

03 листопада 1999 р. голова колгоспного
двору ОСОБА_8 склав заповіт, згідно
якого заповів позивачу по первісному
позову вона ж відповідач по
зустрічному позову ОСОБА_5 все своє
майно, яке буде належати йому і з чого б
воно не складалося і де б воно не
знаходилося. Зазначений заповіт
посвідчений приватним нотаріусом
Коломийського нотаріального округу за
реєстровим № Д-589 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер, про що в
книзі реєстрації актів про смерть 22
січня 2002 року зроблено запис за №
1.(а.с.5)

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась
спадщина за заповітом на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 .

Однак, позивач не взмозі юридично
оформити свої спадкові права оскільки
державний нотаріус Першої
Коломийської районної державної
нотаріальної контори не може видати їй
як спадкоємцю за заповітом свідоцтво
про право на спадщину на житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами в АДРЕСА_1, в зв'язку з тим, що
правовстановлюючий документ -
свідоцтво про право власності видане
на голову колгоспного двору
спадкодавця ОСОБА_8, а крім голови
селянського двору у спадковому будинку
проживали ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за
якими як і за померлим головою
колгоспного двору збереглося право
власності на частку у майні
колгоспного двору після припинення
його існування. Оскільки частку
померлого та інших членів колгоспного
двору не виділено, а свідоцтво про
право власності видано тільки на
голову колгоспного двору, то згідно ст.
346 ЦК України право власності на частку
голови двору припинилося з моменту
його смерті, а позивачу рекомендовано
звернутися до суду (а.с. 14).

Згідно технічного паспорта виданого
ОКП Коломийське МБТІ від 18 листопада 2013
року інвентаризаційна вартість
будинку та господарських будівель в
АДРЕСА_1 становить 61 600,00 грн. , а саме:
житлового будинку, зазначеного літерою
"А" становить 30 823,00 грн., сарай "Б"- 7810,00
грн., стодола "В"- 3 456,00 грн., курник "Г"-
569,00 грн., літня кухня "Ж"- 16 897,00 грн.,
убиральня "З"- 399,00 грн., криниці "І" - 985 ,00
грн.(а.с.10), ворота "N1"- 380,00 грн.,замощення
"ІІ"- 281,00 грн.(а.с.9)

Згідно п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22.12.95р. № 20 спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбано до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, зокрема частку працездатного
члена двору може бути зменшено або
відмовлено у її виділенні при
недовгочасному його перебуванні у
складі двору або незначній участі
працею чи коштами в господарстві двору.

Судом встановлено, що спірний житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами були побудовані в 1960 році, що
підтверджується технічним паспортом
виданим 18 листопада 2013р.ОКП
Коломийським МБТІ (а.с.8-10)

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 повідомив , що представник
позивачки по первісному позову ОСОБА_2
та відповідачка по первісному позову
вона ж позивач по зустрічному позову
ОСОБА_3 є його рідними сестрами.
Відповідачка по первісному позову вона
ж позивач по зустрічному позову ОСОБА_6
не живе у спірному будинку більше 20
років, відповідач по первісному позову
він же позивач по зустрічному позову
ОСОБА_7 проживав раніше, однак як
ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 ніякої участі в
утриманні спірного будинку не
приймали. Відповідачка по первісному
позову вона ж позивач по зустрічному
позову ОСОБА_3 проживає у спірному
будинку. Представник позивача по
первісному позову ОСОБА_2, яка
являється йому рідною сестрою, забрала
батька до себе жити і доглядала його до
смерті, відповідачка ОСОБА_3 обробляла
город біля спірного будинку тобто
брала участь у веденні господарства .

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що
проживає по сусідству біля спірного
господарства. і дане господарство є
занедбане, що відповідачі по
первісному позову не проживають у
спірному господарстві так як ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 одружилися і перейшли проживати
в 1992-1993 р.р. в іншу місцевість,
відповідачка ОСОБА_3 зловживає
алкогольними напоями, зовсім не
доглядала за господарством, не
проживала в спірному господарстві, а
тільки інколи навідувалась, щоб
продати речі з господарства і купити
спиртні напої. За господасртвом
доглядає позивач і її мати -ОСОБА_2,
обробляють земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що з
представником позивачки ОСОБА_2
знайома з 1995 року і кожного літа
приїжджає в с.Семаківці Коломийського
району до ОСОБА_2, де бачила як
позивачка засаджувала город у спірному
господарстві, а відповідачку ОСОБА_6
бачила тільки один раз в спірному
господарстві на городі.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що у
спірному будинку проживали ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 У 1992 році відповідач
по первісному позову вона ж позивач по
зустрічному позову ОСОБА_6 вийшла заміж
і переїхала проживати до чоловіка у м.
Снятин. У 1993 році відповідач по
первісному позову він ж позивач по
зустрічному позову ОСОБА_7 одружився і
переїхав жити до дружини в с. Борщів, а
у літній кухні спірного
будинковолодіння проживала відповідач
по первісному позову вона ж позивач по
зустрічному позову ОСОБА_3 У 1998 році
його діда спадкодавця ОСОБА_8 сусід
ОСОБА_16 відвіз у будинок перестарілих
так як його дочка відповідач по
первісному позову вона ж позивач по
зустрічному позову ОСОБА_3 не
здійснювала догляду за перестарілим
батьком та за господарством, а його
мати представник позивачки по
первісному позову ОСОБА_2 в той час
перебувала за кордоном. Через півтора
місяці ОСОБА_2 забрала свого батька
ОСОБА_12 з будинку перестарілих і
доглядали за ним до дня його смерті, так
як відповідач по первісному позову
вона ж позивач по зустрічному позову
ОСОБА_3 не доглядала ні за батьком ні за
господарством. Йому відомо також, що
дід ОСОБА_8 склав заповіт, яким заповів
своє майно позивачу по первісному
позову. Зазначив, що з 2008 року будинок
не придатний до проживання ,
розвалений. В утриманні будинку , як
йому відомо, відповідачі ОСОБА_6 ОСОБА_7,
ОСОБА_3 не приймали участі.

Свідок ОСОБА_17, сільський голова с.
Семаківці Коломийського району
пояснив, що останні два роки в спірному
будинку ніхто не проживає, і на даний
час догляд за будинком ніхто не
здійснює, чи проживали і вели
господарство у спірному
будинковолодінні сторони по справі
йому не відомо.

Допитана свідок ОСОБА_16- двоюрідна
сестра представника позивачки -ОСОБА_2
та відповідачки ОСОБА_11, пояснила, що в
спірному будинку залишились жити
спадкодавець ОСОБА_8 та відповідач по
первісному позову вона ж позивач по
зустрічному позову ОСОБА_3, яка за
господарством та за батьком не
доглядала із-за чого ОСОБА_8 відвезли в
будинок перестарілих, зловживала
алкогольними напоями, винесла з хати
всі речі за алкоголь, не приймала
участі у веденні господарства
колишнього колгоспного двору, а тільки
занедбала господарство - нестало ні
вікон, ні дверей, подвір я в бур янах.
Коли ОСОБА_2 , мати позивача,
повернулась з-за кордону, то забрала
ОСОБА_12 до себе і доглядала його до дня
його смерті. Зазначила, що будинок в
занедбаному стані і проживати в ньому
неможливо.

Статтею 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року,
яка була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин, передбачено, що
частка члена колгоспного двору в майні
визначається при виході його зі складу
двору без утворення нового двору
(виділ), при утворенні з одного двору
двох і більше дворів (поділ), при
зверненні стягнення по особистих
зобов'язаннях члена двору.

Судом встановлено, що відповідач по
первісному позову вона ж позивач по
зустрічному позову ОСОБА_6 знята з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, 26
жовтня 1992 р. та переїхала проживати в
АДРЕСА_2, що підтверджується даними з по
господарської книги (а.с. 78-81).

Відповідач по первісному позову він же
позивач по зустрічному позову ОСОБА_7
за даною адресою був знятий 2001р. , але
переїхав проживати до дружини в м.
Борщів Тернопільської області зразу
після одруження в 1993 році, що
відповідно підтверджується даними з по
господарської книги та відповідачами
не заперечено у судовому засіданні.

Відповідач по первісному позову вона ж
позивач по зустрічному позову ОСОБА_3 з
2008 року фактично не проживає в спірному
будинковолодінні, що на час та після
ліквідації колгоспних дворів і по
даний час відповідачі по первісному
позову вони ж позивачі по зустрічному
позову не приймали участі у веденні
господарства колишнього колгоспного
двору, що підтверджується показами
свідків ОСОБА_13, ОСОБА_15 допитаних в
судовому засіданні.

Відповідно до листа Семаківської
сільської ради Коломийського району
Івано-Франківської області № 175/02-34 від
12.08.2014р. сільська рада надала суду
інформацію, що у спірному господарстві
АДРЕСА_1 були зареєстровані
відповідачі по первісному позову -
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що сільська рада
не володіє інформацією щодо фактичного
проживання чи непроживання
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6 , ОСОБА_7у
спірному господарстві, що відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до сільської
ради з заявами про визнання за ними
права власності у відповідних
частинах на спірний будинок не
звертались і, що відсутня інформація
про парцевлаштування відповідачки
ОСОБА_3 у колгоспі (а.с.105).

Враховуючи вищенаведене суд
приходить до висновку, що участь
відповідача по первісному позову вона
ж позивач по зустрічному позову ОСОБА_3
була незначною і в більшості такою, що
створювала видимість щодо прийняття
нею участі у веденні господарства
колишнього колгоспного двору та
фактичного проживання у спірному
господарстві по даний час, а
відповідачі по первісному позову вони
ж позивачі по зустрічному позову
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не приймали участі у
веденні господарства колишнього
колгоспного двору, протягом трьох
років з часу припинення існування
колгоспного двору, їх перебування в
колгоспному дворі було недовгочасним
із-за зміни їх сімейного стану та
вибуття до другого з подружжя по місцю
проживання у іншу місцевість. Крім того
відповідачі по первісному позову не
заявляли своїх вимог про визначення
(виділ) належних їм часток в майні
колгоспного двору.

Стаття 123 ЦК України, 1963 р. передбачала,
що частку працездатного члена двору в
майні двору може бути зменшено або у
її виділенні зовсім відмовлено в
зв'язку з недовгочасним його
перебуванням у складі двору або
незначною участю своєю працею чи
коштами в господарстві двору.

Також суд враховує, що відповідачі за
первісним позовом пропустили
трирічний строк позовної давності на
витребування своєї частки з майна
колгоспного двору, що збереглося на 15
квітня 1991р., оскільки ліквідація
колгоспних дворів була
загальновідомою, відповідачі були
повнолітніми та працездатними і
відповідачі свідомо не використали
своє право на виділ належних їм часток
в період з 15 квітня 1991р.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_12,
то вони то вони судом до уваги не
приймаються так, як спростовуються
вищенаведеними доказами.

Таким чином, суд прийшов до
переконання, що первісний позов ОСОБА_5
до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
права власності на майно, слід
задоволити та визнати за ОСОБА_5 право
власності на житловий будинок та
господарські будівлі і споруди, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, слід
відмовити

На підставі наведеного та
ст..ст.120,121,126,534,549 ЦК України (ред..1963р.),
керуючись постановою Пленуму
Верховного Суду України за № 20 від
22.12.1995 року „Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" та
ст.ст.10,11,88,209,213,214,218 п.2 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про визнання права власності на майно,
задоволити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 право
власності на нерухоме майно - житловий
будинок та господарські будівлі і
споруди - сарай, стодолу, курник, літню
кухню, убиральню, криницю, замощення,
ворота, інвентаризаційною вартістю 61 600
(шістдесят одна тисяча шістсот)
гривень, що находяться в АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5
про визначення ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
по 1/4 частини за кожним в
будинковолодінні АДРЕСА_1 та визнання
за кожним права власності на 1/4
будинковолодіння, відмовити

Рішення набирає законної сили після
закінчення встановленого строку
апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення , або отримання його
копії.

Суддя
Беркещук Б. Б.