АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/4823/14
Головуючий 1-ї інстанції - Малихін О.О.
Справа №630/211/14-ц
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Бездітко
В.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Люботинського міського суду
Харківської області від 27 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2, в
інтересах якої за довіреністю діє
ОСОБА_3, до ОСОБА_1, Люботинської міської
ради Харківської області, третя особа:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області про визнання права
власності на прибудову до частини
житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, Люботинської
міської ради Харківської області
(надалі - Люботинська МРХО), третьої
особи: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області (надалі - Інспекція
ДАБК у Харківській області), в якому
просила визнати за нею право власності
на самовільно збудовану нежитлову
прибудову літ. «а3», «А3-1», загальною
площею 27,80кв.м до житлового будинку
літера «А-1», розташованого за адресою:
Харківська область, АДРЕСА_1

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
вона є власником земельної ділянки
площею 0,0581га, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 в м. Люботин та є співвласником
33/100 часток у житлового будинку літ.
«А-1», розташованого за вищевказаною
адресою. Співвласником іншої - 67/100ч.
житлового будинку є відповідач ОСОБА_1,
з якою позивач в грудні 2004 року уклала
договір конкретного користування
будинком. У 2010 році позивач розпочала
будівництво до своєї частини будинку
нежитлової прибудови, згоду на
збереження якої ОСОБА_1 відмовилася
надати, не зважаючи на раніше досягнуту
усну домовленість між ними. У
подальшому, між співвласниками виникли
неприязні стосунки, внаслідок чого у 2011
році відповідач звернулася до суду з
позовом про знесення нежитлової
прибудови, але у задоволенні цих вимог
ОСОБА_1 було відмовлено. Виявлені
порушення будівельних норм і правил
зараз позивачем усунуті в повному
обсязі, а тому завершена будівництвом
нежитлова прибудова до житлового
будинку на даний час не порушує прав та
інтересів відповідача. Звернувшись до
Інспекції ДАБК у Харківській області з
вимогами про прийняття нежитлової
забудови в експлуатацію, ОСОБА_2 в січні
2014 року отримала відмову в реєстрації
декларації введення в експлуатацію
об'єкта самочинного будівництва у
зв'язку з відсутністю на це згоди
іншого співвласника, що змусило її
звернутися з цим позовом до суду.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача ОСОБА_2
- ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав і
просив їх задовольнити з підстав,
наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала,
заперечуючи проти його задоволення,
вказувала на те, що ОСОБА_2 здійснила
будівництво прибудови літ. «А3-1» до
житлового будинку без отримання її
згоди на такі дії, як співвласника
житлового будинку. Також зазначає, що
позивач здійснивши самовільне
будівництво прибудови до будинку, не
отримала від Люботинської міської
ради згоди на збереження спірного
об'єкту. Окрім того, з приводу сумніву в
достовірності дозвільних документів,
отриманих ОСОБА_2, відповідач
зверталася до правоохоронних органів,
де на даний час триває перевірка на
предмет підробки підписів посадових
осіб. Також відповідач посилалася на
чисельні приписи Інспекції ДАБК на
адресу ОСОБА_2 про усунення порушень
будівельних норм і правил, допущених
при будівництві, та які завдають шкоди
її правам та інтересам, як співвласника
житлового будинку. Вона вважає, що на
даний час позивачем порушення
будівельних норм і правил усунуті не
всі, а тому відсутні підстави для
задоволення позову.

Відповідач - Люботинська міська рада
Харківської області про час і місце
розгляду справи повідомлялася в
установленому законом порядку, подала
до заяву про розгляд справи у
відсутність її представника.

Третя особа: Інспекції ДАБК у
Харківській області про час і місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, про причини неявки
свого представника не повідомила.

Рішенням Люботинського міського суду
Харківської області від 27 травня 2014
року позов ОСОБА_2 було задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на
самовільно збудовану нежитлову
прибудову літ. «а3», «А3-1», загальною
площею 27,80кв.м до житлового будинку
літера «А-1», розташованого за адресою:
Харківська область, АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і закрити провадження у
справі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, на не відповідність висновків
суду обставинам справи та на неналежну
оцінку наданим доказам.

У Конституції України закріплено
основні принципи регулювання відносин
власності, головним з яких є принцип
рівного визнання й захисту всіх форм
власності.

Відповідно до ст.13 Конституції
«власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству». Ця норма не лише покладає
на власника обов'язки, а й вказує на
його зобов'язання.

Основні принципи здійснення
правомочностей власника сформульовані
у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про
захист прав людини основоположних
свобод (Рим.4.11.50), що набрала чинності
для України з 11.09.1997року та є складовою
її правої системи відповідно до вимог
ст.9 Конституції.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна); якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації - з
моменту прийняття його до
експлуатації; коли ж право власності на
нерухоме майно відповідно до вимог
закону підлягає державній реєстрації з
моменту такої реєстрації. У разі
необхідності право власності на
незавершене будівництво, за наявності
визначених законом умов, може бути
зареєстровано органом, який здійснює
державну реєстрацію нерухомого майна
(ст.331 ЦК). З такого ж моменту виникає
право власності на перероблену річ,
створену з використанням іншої речі
(матеріалу).

При розгляді справ про визнання права
власності на самочинне будівництво суд
в першу чергу повинен належними чином
перевірити, чи було питання оформлення
такого права власності предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи відсутність
останнього давали підстави говорити
про наявність спору про право. При
цьому суд не повинен підміняти органи,
які зобов'язані видавати дозволи на
будівництво й узгоджувати забудови;
визнання права власності на самочинне
будівництво в судовому порядку має
залишитися винятковим способом
захисту права. При вирішенні таких
спорів, в першу чергу необхідно
з'ясувати чи звертався позивач до
компетентних органів з питання
узаконення самочинного будівництва, чи
було відмовлено компетентними
органами у вирішенні цього питання.

Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від
17.02.2011року (з послідуючими змінами та
доповненнями) встановлено, що
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, які збудовані
без дозволу на виконання будівельних
робіт, здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю за результатами технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж таких об'єктів на за
явності документів, що посвідчує право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розташовані.

Судовим розглядом встановлено,
підтверджується наявними у справі
доказами, що ОСОБА_2 згідно свідоцтва
про право власності, виданого 15 серпня
2001 року виконавчим комітетом
Люботинської міської ради на підставі
рішення виконкому Люботинської ради
Харківської області № 893 від 14 серпня
2001 року, належать 33/100ч. житлового
будинку з надвірними спорудами,
розташованих по АДРЕСА_1 в м. Люботин
Харківського району Харківської
області. Інша частина цього ж будинку -
67/100ч. на праві власності належить
відповідачу ОСОБА_1

Вказаний житловий будинок
розташований на земельній ділянці,
площею 1106кв.м, з яких 581кв.м належить
ОСОБА_2 на праві власності згідно
Державного акту про право приватної
власності на землю серії Р1 № 682133 від
20.112001року..

Матеріали справи також свідчать про те,
що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як
співвласниками житлового будинку, 29
грудня 2004 року був укладений договір
конкретного користування, посвідчений
Другою державною нотаріальною
конторою Харківського району
Харківської області за реєстровим №1668.
Згідно з цим договором ОСОБА_2 у
конкретне користування виділені у
житловому будинку літ. «А-1»: кухня 1-3,
площею 6,9кв.м, житлова кімната 1-4, площею
15,4кв.м, в сінях літ. «а» приміщення: сіні
літ. «І», площею 3,8кв.м, камора II, площею
3,10кв.м, тамбур літ. «аі», з надвірних
споруд: гараж літ. «Л», сарай літ. «Б»,
вбиральня літ. «Ж», льох літ. «Г»,
частина паркану №1,2, паркан №5, хвіртка
№7. Співвідповідачу ОСОБА_1 в конкретне
користування виділені у житлового
будинку літ. «А-1»: кухня 2-3, площею
6,6кв.м, житлова кімната 2-4, площею 15,6кв.м,
прибудова літ. «А-1», в сінях літ. «а»
приміщення: комора ІІІ, площею 1,8кв.м,
веранда літ. «IV», площею 7,70, вбиральня
літ. «Е», душ літ. «З», сарай літ. «В»,
льох літ. «Д», частина паркану №1,2,
паркан №5, хвіртка №3.

Отже, з цього часу сторони користуються
вказаними будівлями та спорудами, які
розташовані на виділених їм земельних
ділянках.

Із технічного паспорту, виготовленого
станом на 15 липня 2013 року вбачається, що
ОСОБА_2 на належній їй земельній
ділянці в 2012 році самочинно, тобто без
проекту та дозвільних документів,
збудована нежитлова прибудова літ.
«А3-1» загальною площею 27,80кв.м, з ганком
літ. «а3» до житлового будинку літ. «А-1».

Власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці
іншим особам. Власник земельної
ділянки набуває право власності на
зведені ним будівлі, споруди та інше
нерухоме майно. Право власника на
забудову здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням (ст. 375 ЦК України).

Також, згідно ч.4 ст.357 ЦК України
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Поняття самочинного будівництва, а
також правові підстави та умови
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно визначені
статтею 376 ЦК України, яка є спеціальною
в врегулюванні спірних правовідносин,
оскільки урегульовує правовідносини,
що виникають у тих випадках, коли
вимоги закону та нормативно-правових
актів при створенні нової речі, тобто
самочинному будівництві, були
порушені.

Позивач ОСОБА_2 зверталася до
Люботинської міської ради відповідно
до Порядку вирішень питань, пов'язаних
з самочинним будівництвом у новій
редакції, затвердженого 17 сесією 6
скликання Люботинської міської ради
від 26.01.2011року, з проханням про
збереження об'єкту самочинного
будівництва на земельній ділянці, яка
належить їй на праві власності, але у
зв'язку з тим, що між співвласниками
будинку існує спір, це питання по суті
не вирішувалось.

Згідно роз'яснень, які містяться у
постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» власник земельної
ділянки набуває право власності на
зведені ним будівлі, споруди та інше
нерухоме майно (частина друга статті 375
ЦК), тому на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудовано на ній, якщо це не порушує
права інших осіб (частина п'ята статті
376 ЦК). Власником або землекористувачем
земельної ділянки право на її забудову
(будівництво) реалізується за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням та видом
відповідно до містобудівних умов і
обмежень, встановлених законодавством.
Право власності у порядку,
передбаченому частиною третьою статті
376 ЦК, може бути визнано лише на
новозбудоване нерухоме майно або
нерухоме майно, яке створено у зв'язку
зі знесенням попередньої будівлі та
відповідно до будівельних норм і
правил є завершеним будівництвом.

Виходячи з положення ст.376 ЦК України,
право власності на самочинне
будівництво може бути визнано за
особою, яка здійснила таке будівництво,
виключно в судовому порядку шляхом
звернення цієї особи з відповідним
позовом, та з підстав і в порядку,
передбаченому законом, за умови
наявності права власності чи права
користування земельною ділянкою, що
знаходиться під самочинно зведеною
прибудовою, та за відсутності обставин,
пов'язаних з істотним відхиленням від
проекту чи істотного порушення
будівельних норм і правил.

Згідно технічного висновку про
стан прибудови літ. «А3-1» до житлового
будинку літ. «А-1», розташованого на
території домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.
Люботин Харківського району
Харківської області, зробленого
25.03.2014року інженером-експертом ТОВ
«Зодчий», об'ємнопланувальне рішення
прибудови літ. «А3-1» не протиречить
вимогам СНіП в частині дотримання
вимог протипожежних і санітарних норм,
які ставляться до житлових будинків
індивідуальної забудови. Конструкція
прибудови літ «А3-1» задовольняє
вимогам міцності та стійкості несучого
остова забудови, а також окремих
конструктивних елементів: фундаменту,
стель, перекриття та даху. На даний час
висновки і рекомендації, які раніше
надавалися у висновку ТОВ ПСП
«Укрбудконструкція» в натурі
зараховані. Виконано усунення вказаних
у висновку недоліків по влаштуванню
розжолобка (єндови) між двома скатами
прибудови. На теперішній час течі
покрівлі в місцях розжолобка не
відбувається. Виконана вертикальна
гідроізоляція стель прибудови літ.
«А3-1». У продовж стель прибудови і
будинку виконана бетонна підмостка.
(а.с.61-79).

Доказів на підтвердження наявності на
даний час ще якихось інших порушень
будівельних норм і правил, допущених
при будівництві спірної нежитлової
прибудови, які порушують права ОСОБА_1
як співвласника будинку, суду не
надавалось.

Задовольняючи позовні вимоги і
визнаючи за ОСОБА_2 право власності на
нежитлову прибудову до належної їй на
праві власності частини житлового
будинку, суд дійшов обґрунтованого
висновку, що позивачем вичерпані інші
способи захисту свого права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суттєвими не
являються і не дають колегії суддів
підстав для зміни або скасування
оскаржуваного рішення, яке ухвалено з
дотримання норм закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись
ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Люботинського міського суду
Харківської області від 27 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -