Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3241/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ушатий
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.

Панкеева О.В.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний дім
«Євротрубопласт» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості у зв'язку із
порушенням зобов'язань по договору
поруки від 01.08.2012 року № 277-ПР,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 03 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний дім «Євротрубопласт»
(далі Товариство) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором поставки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01
серпня 2012 року між Товариством і
Приватним підприємством «Компанія
Метан» укладено договір поставки №277,
за умовами якого Товариство
зобов'язалося здійснювати поставку
товару (труби поліетиленові,
комплектуючи та обладнання), а Приватне
підприємство - прийняти товар і
оплатити його вартість протягом
чотирнадцяти календарних днів з
моменту передачі товару. З метою
забезпечення виконання зобов'язань 01
серпня 2012 року між Товариством і ОСОБА_3
укладено договір поруки, за умовами
якого останній зобов'язався
відповідати за належне виконання
Приватним підприємством зобов'язань за
договором поставки як солідарний
боржник.

Зазначав, що внаслідок невиконання
Приватним підприємством зобов'язань за
договором поставки виникла
заборгованість за поставлений товар на
суму 4 121 087, 34 грн., 25 941, 20 грн. -
інфляційних витрат та 1 089 354, 65 грн. - 20%
річних, які Товариство на підставі
ст.ст.546, 536 ЦК України просила стягнути
з ОСОБА_3 як солідарного боржника.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 03 червня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний дім «Євротрубопласт» 4 121
087,34 грн. боргу за поставлений товар, 25
941,20 грн. інфляційних втрат та 1 089 354,65
грн. процентів за користування чужими
грошовими коштами, а також 3 654,00 грн.
компенсації судових витрат.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про відмову у позові ОСОБА_3
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вважає поруку припиненою, оскільки у
договір поставки без його згоди
вносилися зміни щодо порядку оплати
поставленої продукції, крім того,
кредитором пропущений шестимісячний
строк для пред'явлення вимоги до
поручителя.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Установлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний дім
«Євротрубопласт»" (постачальник,
позивач у справі) та приватне
підприємство «Компанія Метан»
(покупець, третя особа у справі) 01.08.2012 р.
уклали договір № 277 (надалі - договір),
за умовами якого постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти і оплатити труби
поліетиленові, комплектуючі та
обладнання, а також супутні товари,
партіями в кількості, асортименті та за
цінами, узгодженими сторонами в
рахунках-фактурах або специфікаціях
(додатках) до цього договору чи
визначеними в порядку передбаченому
цим договором (а.с.11).

Розділом 4 договору сторони узгодили
умови поставки, а саме п. 4.1 договору
погодили, що поставка товару буде
здійснюватися партіями на підставі
замовлень покупця. Пунктами 4.4 та 4.6
договору узгодили, що поставка
(приймання-передача) партії товару від
постачальника до покупця буде
здійснюватися за видатковими
накладними постачальника. Датою
здійснення поставки вважається дата
видачі видаткової накладної
постачальника.

Згідно з п. 5.1 договору оплата товару
покупцем здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника не
пізніше 14 календарних днів з моменту
передачі товару якщо інший порядок
розрахунків не визначений в
рахунку-фактурі або в специфікації, в
порядку передбаченому даним договором.

Пунктом 8.4 договору сторони
передбачили, у випадку прострочення
покупцем термінів оплати поставленого
йому товару, покупець згідно ч.3 ст.629 та
ч.5 ст.694 ЦК сплачує на вимогу
постачальника 20% річних за весь період
прострочення оплати.

Зобов'язання покупця за договором
поставки забезпечені порукою ОСОБА_3,
про що сторони по справі 01.08. 2012 року
уклади договір поруки №277-ПР, за
умовами якого ОСОБА_3 зобов'язався
відповідати перед «Торгівельним домом
«Євротрубопласт» як солідарний
боржник з «Компанією Метан» (а.с.9-10).

Відповідно до п.4.1 Договору поруки цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання і втрачає чинність
через чотири роки з моменту його
укладання, але в будь-якому разі не
раніше закінчення строку дії основного
договору.

Сторонами у справі не оспорювався факт
належного виконання постачальником
умов договору, наявність
заборгованості зі сплати і її розмір
за поставлену продукцію, яка рішенням
господарського суду від 13.02.2014 року
стягнута з покупця (а.с.47-50).

06 березня 2014 року «Торгівельний дім
«Євротрубопласт» направив поручителю
ОСОБА_3 вимогу про погашення
заборгованості в сумі 4 121 087,34 грн.
протягои двох банківських днів, яка
поручителем не виконана (а.с. 51).

Суд першої інстанції на підставі
доказів, наданих сторонами й належним
чином оцінених судом (ст. 212 ЦПК
України), задовольняючи позов про
стягнення з поручителя ОСОБА_3 як з
солідарного боржника на користь
Товариства заборгованість
обґрунтовано виходив із
обґрунтованості позовних вимог,
оскільки покупець належним чином не
виконав зобов'язання по сплаті коштів
за отримані товари, що підтверджується
рішенням господарського суду.

Доводи ОСОБА_3 про припинення поруки з
підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК
України не відповідають фактичним
обставинам справи. Умовами договору
поруки сторони передбачили, що договір
втрачає чинність через чотири роки
після його підписання, тобто 1 серпня 2016
року. З відповідними вимогами до
поручителя постачальник звернувся у
березні 2014 року - тобто в межах дії
договору поруки.

Не заслуговують на увагу і доводи
апелянта щодо збільшення
відповідальності покупця за договором
поставки без згоди поручителя.

Зміна призначення одного із платежів,
направлення його на погашення
заборгованості за раніше укладеним
договором поставки, не являється
збільшенням відповідальності
поручителя за спірним договором
поруки.

Зміст договору як угоди (правочину)
складає сукупність визначених на
розсуд сторін і погоджених ними умов, в
яких закріплюються їхні права та
обов'язки, що складають зміст
договірного зобов'язання (частина
перша статті 628 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості (частина третя статті 509
ЦК України, пункт 6 частини першої
статті 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (частина
перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель
(частини перша, друга статті 553 ЦК
України).

Відповідно до частини першої статті 559
України порука припиняється, зокрема, у
разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення
договору поруки зі зміною основного
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови, що
така зміна призведе до збільшення
обсягу відповідальності поручителя, а
не зі зміною будь-яких умов основного
договору.

Отже, на зміну умов основного договору,
унаслідок якої обсяг відповідальності
не збільшується, згода поручителя не
вимагається і такі зміни не є підставою
для застосування наслідків,
передбачених частиною першою статті 559
ЦК України.

Оскільки правовідносини з приводу
поруки між поручителем і кредитором
іншої особи є різновидом зобов'язань,
на них також поширюються правові норми
щодо зобов'язань.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права являються
безпідставними. Оскаржуване рішення
суду відповідає вимогам закону і
матеріалам справи, підстав для його
скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 03 червня 2014
року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: