Справа № 309/3377/14-ц
Провадження № 2/309/1525/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді:
Довжанин М.М.

при секретарі:
Попадинець Я.В.

з участю представника позивача:
ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визначення частки у праві спільної
сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в
Хустський районний суд з позовом до
ОСОБА_2 про визначення частки у праві
спільної сумісної власності,
посилаючись на те, що вона перебувала у
шлюбі з ОСОБА_2 з 05 вересня 1996 року до 29
жовтня 2013 року. Рішенням Хустського
районного суду від 18 жовтня 2013 року, яке
набуло законної сили 29 жовтня 2013 року,
їх шлюб розірвано.

У 1995 році її чоловік отримав земельну
ділянку для будівництва житлового
будинку у АДРЕСА_1. Перебуваючи у шлюбі,
вони з відповідачем збудували на цій
земельній ділянці житловий будинок,
якому присвоєна поштова адреса
АДРЕСА_1. Право власності на житловий
будинок з надвірними побудовами
зареєстровано в Хустському ДПТІ 24
грудня 2012 року на ім'я відповідача
ОСОБА_2.

На теперішній час вона фактично
проживає у житловому будинку АДРЕСА_1,
але зареєструвати місце її проживання
у цьому будинку не може, оскільки
правовстановлюючі документи на
будинок оформлені на ім'я її колишнього
чоловіка і їй відмовляють у реєстрації
місця проживання без його згоди.
Отримати ж згоду від ОСОБА_2 на
реєстрацію її місця проживання вона не
може, оскільки він виїхав з м. Хуст
майже дев'ять років тому та проживає у
Київській області і вони не
підтримують відносини між собою, адже
її колишній чоловік уникає будь-якого
спілкування із нею з будь-яких питань.

З метою захисту її майнових прав на
житловий будинок та похідних від нього
немайнових прав вона змушена
звернутися до суду та просить винести
рішення, яким визначити належну їй
частку у праві спільної сумісної
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
у розмірі 1/2 частки житлового будинку з
надвірними побудовами і спорудами.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на
підставі довіреності від 27.02.2014 року,
позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала,
просила суд їх задоволити з мотивів,
викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
заперечив проти задоволення позовних
вимог, просив суд відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні позову щодо визначення
належної їй частки у праві спільної
сумісної власності, посилаючись на те,
що вони з позивачкою побудували
будинок на його земельній ділянці, яку
він отримав до шлюбу.

Заслухавши пояснення представника
позивачки та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
слід задовольнити, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 05 вересня 1996 року,
який розірвали згідно рішення
Хустського районного суду від 18 жовтня
2013 року, яке набрало законної сили 29
жовтня 2013 року. Згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно та
витягу про державну реєстрацію прав
від 24.12.2012 року відповідач являється
власником житлового будинку АДРЕСА_1 у
м. Хуст, який був побудований сторонами
за час їх подружнього життя.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних
причин (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України частка
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Такі
доводи в обґрунтування вимог позивачки
навів суду її представник в ході
розгляду даної справи.

Також, впродовж розгляду справи не
встановлено доказів, які б
спростовували обставини, наведені
позивачкою в позовній заяві та ставили
б під сумнів доводи останньої про
обґрунтованість її вимог відносно
захисту своїх майнових прав, з підстав
передбачених ст. ст. 60, 61, 63, 70 СК України.

Отже, у праві власності на житловий
будинок, що побудований відповідачем
та позивачкою під час перебування у
шлюбі, останній належить 1/2 частка.

З огляду на встановлене суд констатує,
що ОСОБА_3 обґрунтовано та правомірно
ставить питання про визначення за нею
1/2 частки у будинку, який є їхньою з
відповідачем спільною сумісною
власністю.

З матеріалів справи слідує, що
позивачка сплатила судовий збір в
розмірі 243,60 гривень, який
документально підтверджений і згідно
ч.1 ст. 88 ЦПК України присуджується до
стягнення зі сторони не на користь якої
ухвалено рішення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 60, 61, 63, 70 СК України, суд,
-

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визначити належну ОСОБА_3 частку у
праві спільної сумісної власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 в розмірі 1/2
частки житлового будинку з надвірними
побудовами (сарай літ. Б, сарай літ. В) і
спорудами (№ 1 ворота, № 2 огорожа, № 3
колодязь питний).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 243
гривень 60 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Закарпатської
області.

Суддя Хустського

районного суду:
підпис Довжанин М. М.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду:
Довжанин М.М.