Провадження №2/761/5463/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
Позивач звернувся до Шевченківського
районного суду з позовом про стягнення
з відповідача неустойки за
прострочення сплати аліментів. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що відповідно
виконавчого листа від 05 лютого 2013 року,
виданого Шевченківським районним
судом м. Києва на підставі рішення,
відповідач зобов'язаний сплачувати на
утримання їхньої спільної з позивачем
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
продовжує навчатись Київському
національному торгово-економічному
університеті, аліменти в розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 22
листопада 2012 року та до закінчення нею
Проте, на теперішній час відповідачем
було сплачено лише 4 500 грн. 00 коп. і
згідно Довідки-розрахунку
заборгованості, виданої старшим
державним виконавцем Петрусенко Г.О.,
заборгованість відповідача по
аліментам перед позивачем становить 17
893 грн. 14 коп. При цьому, за підрахунками
позивача, сума неустойки відповідача
через заборгованість по аліментам
становить 5 100 грн. 00 коп., яку позивач і
просить суд стягнути з відповідача.
Позивач в судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву, в якій просить
справу розглядати у його відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, зазначив, що проти заочного
розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та
ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального
кодексу України (надалі - ЦПК України)
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що представник
позивача проти заочного розгляду
справи не заперечує, суд на підставі ч. 1
ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК
України постановив ухвалу про заочний
розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що на підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 лютого 2013
року, ухваленого по цивільній справі №
2610/27997/2012, позивачем отримано та
пред'явлено до виконання у Відділ
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві виконавчий лист від 17
травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно починаючи з 22 листопада 2012
року та до закінчення нею навчання в
Київському національному
торгово-економічному університеті, але
не більше ніж до досягнення ОСОБА_3
двадцяти трьох років (а.с. 8).

При цьому, згідно довідок-розрахунків
№ 1404/6 від 03 грудня 2013 року та від 07
травня 2014 року, виданих старшим
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Петрусенко Г.О.,
заборгованість відповідача по сплаті
аліментів позивачу за період з 22
листопада 2012 року по 01 травня 2013 року у
загальному розмірі становить 17 893 грн. 14
коп. (а.с. 9, 10).

Крім того, як вбачається зі змісту
позовної заяви та доданих до неї
матеріалів, відповідач в повному
обсязі не сплачує присуджених судом
позивачу аліментів і по даний час.

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 196
Сімейного кодексу України (надалі - СК
України) регламентовано, що при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

При цьому, згідно роз'яснень, які
містяться в п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3, передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач є особою працездатного
віку, доказів хвороби, яка б
перешкоджала б його обов'язку
сплачувати за рішенням суду аліменти
на утримання дитини, яка продовжує
навчання, відповідач не надав, як і
доказів своєї непрацездатності за
період виникнення заборгованості по
сплаті аліментів. При цьому, дії
державного виконавця з приводу
нарахування розміру аліментів до суду
відповідач не оскаржував, а тому суд
приходить до висновку про відсутність
будь-яких поважних причин невиконання
відповідачем рішення суду про
стягнення аліментів.

Окрім того, слід зазначити, що згідно
правової позиції, яка висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14,
зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, а тому при
розгляді спорів про стягнення на
підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від
суми несплачених аліментів суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Разом з тим, згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Враховуючи вказані вимоги закону,
оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи
встановленні у судовому засіданні
обставини, перевіривши правильність
доданого до позовної заяви розрахунку
пені за несплату аліментів (а.с. 4), суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів за
період з 22 листопада 2012 року по 30 квітня
2014 року у загальному розмірі 5 100 грн. 00
коп. є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60
коп., які сплачено позивачем за подання
позову до суду, виходячи із суми
позовних вимог, які задоволено судом.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 196
СК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60,
64, 74, 76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232,
294, 296, 3607 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів за період з 22 листопада 2012
року по 30 квітня 2014 року у сумі 5 100 грн.
00 коп. та судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а
всього загальною сумою 5 343 (п'ять тисяч
триста сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

С у д д я: