Номер провадження: 22-ц/785/6437/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Цюри Т.В.,
Погорєлової С.О.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Болградського районного суду Одеської
області від 05 травня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути
заборгованість за кредитним договором
в сумі 23442 грн. 28 коп. та судові витрати,
посилаючись на те, що відповідно до
умов договору від 01 червня 2006 року
відповідач отримав кредит в розмірі 2060
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення кредиту,
що відповідає строку дії картки.

Банк належним чином виконав умови
кредитного договору, відкрив
відповідачу особовий рахунок з
встановленим на ньому кредитним
лімітом в сумі 2060 грн. та видав
відповідачу платіжну карту та РІН - код.
В подальшому Банк двічі збільшував
відповідачу кредитний ліміт
відповідно до п. 5.3 Умов та правил
надання банківських послуг. Але
відповідач прийняті на себе
зобов'язання по поверненню кредиту в
обумовлені кредитним договором строки
не виконує, в зв'язку з чим станом на 30
вересня 2013 року заборгованість за
зазначеним договором складає 23442 грн. 28
коп.

Рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 05.05.2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 14081,93
грн. заборгованості за договором про
надання банківських послуг від 01.06.2006
року, а також 229,40 грн. судових витрат. В
задоволенні решти вимог-відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват
Банк», посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення скасувати,
ухвалити нове, яким задовольнити позов
в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної
скарги, наполягаючи на тому, що картку
не отримував, хоча не заперечував, що
звертався із заявою про її отримання. В
останнє судове засідання він не
з'явився, подав заяву про відкладення
розгляду справи через стан здоров'я,
однак враховуючи стадію апеляційного
розгляду, з'ясування та дослідження
всіх обставин справи за участі ОСОБА_2 у
всіх попередніх засіданнях, колегія
суддів ухвалила про можливість
закінчення розгляду справи за його
відсутності.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
наполягав на задоволенні власної
апеляційної скарги, на обґрунтування
вимог надав детальний розрахунок боргу
та для огляду оригінал заяви ОСОБА_2 про
видачу кредиту та картки.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк»
підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з таких фактичних
обставин справи.

01.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є позивач ПАТ
КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір про надання кредиту
у розмірі 2600 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36.00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення кредиту, що відповідає
строку дії картки.

Відповідно до заяви від 01.06.2006 року
відповідач підтвердив, що він
ознайомлений з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
виражає згоду на те, що його заява разом
з Умовами надання банківських послуг
та Правилами користування платіжною
карткою складають між ним та Банком
договір про надання банківських послуг
(а.с.77). В судовому засіданні відповідач
не заперечував той факт, що дійсно в
заяві 01.06.2006 року він власноручно
зазначив свої особисті данні та
власноручно підписав цю заяву.

Згідно заяви відповідача від 01.06.2006
року про надання кредиту на платіжну
карту встановлено кредитний ліміт 2600
грн. зі сплатою відсотків на
користування кредитом в розмірі 3% на
місяць з розрахунку 360 днів в році. При
цьому відповідач зобов'язався погашати
заборгованість за кредитом
щомісячними платежами в розмірі 7% від
суми заборгованості. Погашення
заборгованості по кредитному ліміту
згідно договору може здійснюватися як
шляхом внесення коштів на карту
Клієнтом, так і шляхом списання Банком
коштів з дебетної карти 978888.

Згідно п. 5.3 Умов та правил надання
банківських послуг право зміни розміру
наданого на платіжну карту кредиту
(кредитного ліміту) Банк залишає за
собою в односторонньому порядку за
власним рішенням Банку та без
попереднього повідомлення клієнта.

Після укладення кредитного договору
Банком на ім'я відповідача було
відкрито особовий рахунок та
відповідачу видана платіжна карта, про
що зазначено в заяві відповідача про
надання кредиту (а.с.77 зворот).
Відповідач в судовому засіданні 13
грудня 2013 року, а також в письмових
запереченнях проти позову (а.с.24,51-53) не
заперечував той факт, що після
підписання кредитного договору 01
червня 2006 року він дійсно отримав від
Банка платіжну картку, на яку було
встановлено кредитний ліміт 2060 грн.,
він користувався виданою йому Банком
кредитною карткою та коштами, які
надходили на його особовий рахунок .

Із виписки з особового рахунку
відповідача (а.с.37-48) вбачається, що
відповідач користувався кредитними
коштами, які надходили на його рахунок.
При цьому Банком було збільшено
кредитний ліміт: 28.09.2006 року до 3605 грн.,
27.12.2007 року до 6000 грн. Після збільшення
кредитного ліміту відповідач
продовжував користуватися кредитними
коштами, в тому числі проводив
погашення заборгованості за кредитом.
Станом на 19 серпня 2008 року
заборгованості за кредитом не
рахувалось. З січня 2009 року відповідач
припинив сплачувати заборгованість за
кредитом .

Станом на 30.09.2013 року відповідно до
розрахунку позивача заборгованість за
кредитом складає 23442 грн. 28 коп., з яких:
5497 грн. 31 коп. - заборгованість за
кредитом, 16352 грн. 48 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом , 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1092 грн. 49 коп. -
штраф (процентна складова) (а.с.5-9).

Такі встановлені фактичні обставини у
справі узгоджуються із письмовими
доказами, зокрема заявою про відкриття
рахунку від 01.06.2006 року, з якої
вбачається про те, що він погодився із
всіма умовами банку, повідомлений про
тип карти із зазначенням відповідного
її номера. При цьому з заяви видно, що
відповідач ознайомлений із умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною картою та
тарифами банку.

Та обставина, що дата відкриття рахунку
не співпадає із датою підписання заяви,
має відповідне пояснення, яке
узгоджується із правилами банку про
процедуру відкриття подібного рахунку.
У будь - якому випадку, підписуючи заяву
ОСОБА_2 про те, що він укладає договір,
повинен був розуміти, що всі ризики
неотримання її в подальшому
покладаються на нього, оскільки він не
надав доказів про вчинення жодних дій
спрямованих на те, щоб припинити такі
відносини у разі її неотримання.

Крім того, кредитний договір є
укладеним з моменту його підписання, а
не з часу отримання картки чи коштів.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що між
сторонами виникли зобов'язання, які
мають виконуватися у відповідності до
норм чинного законодавства та умов
договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг укладений з
відповідачем кредитний договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна з сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на той же
строк.

Згідно п. 6.11 Умов та правил надання
банківських послуг Клієнт зобов'язаний
інформувати Банк та правоохоронні
органи про факт втрати карти або РІН -
коду або отримання звістки про їх
незаконне використовування звернутися
за цими фактами до відділення Банку , в
якому обслуговується картка або за
телефоном. Відповідач на протязі 2006 - 2013
років не звертався до Банку з вимогою
про припинення дії кредитного
договору, а також не звертався до Банку
або до правоохоронних органів з
інформацією про втрату платіжної
карти.

Суд також прийшов до висновку про те, що
оскільки перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами), починається стосовно
кожної окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення, то позовна
давність у таких випадках обчислюється
окремо по кожному простроченому
платежу. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному з платежів.

Відповідно до кредитного договору від
01 червня 2006 року відповідач
зобов'язався погашати заборгованість
за кредитом щомісячними платежами в
розмірі 7% від суми заборгованості, тому
суд вважав, що позивач має право на
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом в межах
строку позовної давності за кожним
простроченим платежем.

Визначаючи час відліку строку, суд
виходив з того, що з позовом ПАТ КБ
«Приват Банк» звернулось 29 жовтня 2013
року (а.с.1), загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
тому вважав що позивач має право на
стягнення заборгованості за кредитом в
межах трирічного строку позовної
давності, тобто за період з 29 жовтня 2010
року. При цьому по вимогам про сплату
тіла кредиту та заборгованості по
відсоткам строк вважав пропущеним.

Водночас судом першої інстанції
допущено помилка у визначенні відліку
строку позовної давності, а також
принципів його застування щодо
додаткових вимог.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Судом першої інстанції залишено поза
увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1,
5.4 правил користування платіжною
карткою граничний строк дії картки
(місяць і рік) указано на ній і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH).

Так, за довідкою банку картка була
дійсна до 06.12.2012 року і це питання не
було з'ясоване судом першої інстанції.
Останній платіж здійснено 11.12.2008 року,
одночасно по всіх складових боргу,
тобто відлік строку позовної давності
для тілу кредиту, відсотків та пені є
різним.

Таким чином, для тіла кредиту строк
позовної давності не сплинув, тому
кошти в розмірі 5497,31 грн. підлягають
стягненню.

Для сплати відсотків відлік часу
починається з 11.12.2008 року, складає 3
роки, тому по вимогам за відсотками та
пенею мав звернутися до 11.12.2011 року,
проте звернувся лише 29.10.2013 року, тобто
підлягають стягненню кошти в розмірі
6584,97 грн. (16352,48- 9767,51).

Відповідно до п.8.6 договору Умов та
правил надання банківських послуг з
відповідача також підлягає стягненню
штраф в сумі: 500 грн. - фіксована частина
та 5% від суми позову,

Оскільки загальна сума позову
змінилася і складає (5497,31 грн. +6584,97
грн.)12082,28х5%= 604 грн., а всього підлягає
стягненню сума штрафу: 604 + 500 = 1104 грн.

Таким чином, загальна сума боргу
складає 13186,28 грн. (5497,31 грн. +6584,97 грн. +1104
грн. =13186,28 грн.).

За таких обставин, судом неправильно
застосовано норми матеріального права,
тому рішення суду в частині розміру сум
до стягнення підлягає зміні, а в решті
висновків - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,313,314,316,317,319
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Болградського районного суду
Одеської області від 05 травня 2014 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь Публічного Акціонерного
Товариства Комерційний Банк «Приват
Банк» 13186,28 грн., судові витрати в
розмірі 131,27 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: