РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13.10.2014 Франківський
районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді
Ванівського Ю.М. ,

при секретарі
Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ренессанс» про визнання договору
недійсним, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просить визнати
недійсним укладені між ним та
відповідачем договір доручення від
13.05.2011 року №10823, меморандум розуміння
до договору про надання послуг №10823 та
подарунковий сертифікат серія ЛВ №000575
та зобов'язати відповідача повернути
коштів в сумі 6025,00 грн. Своє вимоги
обґрунтовує тим, що 13.05.2011 року він
уклав з ТзОВ «Ренессанс С» договір
доручення № 10823, Договір про надання
послуг №10823, меморандум розуміння до
договору про надання послуг № 10823 та
придбав подарунковий сертифікат серії
ЛВ №00575. За послуги позивач заплатив 6025
грн. Проте, в подальшому виявилось, що
відповідач веде нечесну
підприємницьку діяльність, вказуючи на
положення ЦК України та Закону України
«Про захист прав споживачів», просить
суд визнати недійсними договори що
укладено між сторонами та застосувати
наслідки їх недійсності шляхом
стягнення з відповідача на користь
позивача сплачених на виконання
зазначених договорів сум.

В судове засіданні сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.
Позивач звернувся до суду з заявою про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечував. Відповідач своїх
представників у судове засідання не
направив, жодних заяв, клопотань або
заперечень не надав, про поважні
причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до матеріалів справи така
неявка відповідачів є повторною, а за
такого, відповідно до положень ст. ст.
169, 224 ЦПК України, приймаючи до уваги
згоду позивача, суд ухвалив
постановити заочне рішення на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши відомості про фактичні та
юридичні обставини справи, про права та
взаємини сторін, суд встановив
наступне.

13 травня 2011 року між ОСОБА_1 та ТзОВ
«Ренессанс С», в особі Тіркіа Ольги
Володимирівни було укладено Договір №
10823. Відповідно до п. 1. вказаного
договору, його предметом є надання
виконавцем (ТзОВ «Ренессанс С») послуг
від Компанії-нерезидента згідно
Договору про надання послуг. Загальна
вартість договору становить 6025,00 грн.

Згідно долученої до матеріалів справи
копії квитанції позивач сплатив
послуги ТзОВ «Ренессанс С» в повному
обсязі.

Проаналізувавши, укладений 13.05.2011 року
договір № 10823, суд доходить висновку що
такий договір укладений під впливом
обману та із застосуванням нечесної
підприємницької практики, зокрема,
позивач, на думку суду отримав нечітку,
неправдиву інформацію стосовно
оспорюваного договору, а дії
відповідача є забороненими та
підпадають під дію ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів», оскільки
Законом забороняється нечесна
підприємницька практика, яка виключає
будь-яку діяльність, що вводить в оману
споживача; забороняється експлуатація
та розвиток пірамідальних схем, коли
споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Так, з тексту
договору №10823, ТОВ «Ренссанс С»
зобов'язується здійснити на корить
компанії PARMATO LLP, яка надає послуги
довірителю, і зобов'язане надати
вичерпну інформацію про порядок
перебування, умови відпочинку,
розцінки та інші запропоновані
довірителю послуги, у тому числі
послуга про відмову від послуг
Компанії PARMATO LLP та поверненні всіх
витрачених коштів. Проте, працівниками
ТзОВ «Ренессанс С» відмовлено у
виконанні цих послуг.

За такого укладений договір слід
вважати такими, що не відповідають
чинному законодавству України,
порушують права позивача як споживача,
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків та не відповідає
внутрішній волі позивача на момент
укладення договору а тому підлягаю
визнанню судом недійсними з наступних
підстав.

Згідно умов укладених між сторонами
договору здійснені позивачем оплати не
створюють для відповідача будь-яких
обов'язків.

Частинами 1, 2, 3 ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Згідно частини 4 ст. 18 вказаного Закону
перелік несправедливих умов у
договорах з споживачами не є вичерпним.

Відповідно до частин 5, 6, 8 ст. 18 цього
Закону, якщо положення договору
визнано несправедливим, таке положення
може бути визнано недійсним. У разі
коли зміна положення або визнання його
недійсним зумовлює зміну інших
положень договору, на вимогу споживача
договір може бути визнаним недійсним у
цілому. Нечіткі або двозначні
положення договорів із споживачами
тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до аналізу п. 2 ч.1, п7 ч.3, ч.6
ст. 19 цього Закону, нечесна
підприємницька практика, яка включає
будь-яку діяльність, що вводить
споживача в оману або є агресивною, або
що здійснюється шляхом утворення,
експлуатації або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів (або їх
внесків) до такої схеми, а не за рахунок
продажу або споживання продукції -
забороняється, а правочини, здійснені з
використанням такої підприємницької
практики - є недійсними.

Вказане підтверджується правовою
позицією, зазначеною у постанові
Верховного Суду України від 23.05.2013 року,
№6-35цс12.

Відповідно до правової позиції,
викладеної у постанові Верховного
Суду України від №23.05.2012 року, 6-161цс12,
ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. З, ч. 6 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» нечесна підприємницька
практика забороняється. Нечесна
підприємницька практика включає в себе
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною.

Забороняються як такі, що вводять в
оману, утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, указаний Закон установив
недійсність правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів із метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми

Виходячи з викладеного приймаючи до
уваги надані позивачем квитанції про
сплату коштів на користь відповідача,
та зважаючи на положення ст. 360-7 ЦПК
України, в силу яких Рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України, враховуючи положення ст.
216 ЦК України, якими передбачено
наслідки недійсності правочину, та
згідно яких у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, суд доходить
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність їх задоволення в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 14, 60, 88, 208, 213-215, 224-226, 360-7
ЦПК України, ст.ст. 215, 216 ЦК України,
ст.ст. 18-19 Закону України «Про захист
прав споживачів», суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним укладені між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ренесанс С» та
ОСОБА_1 договір доручення від 13.05.2011
року №10823, меморандум розуміння до
договору про надання послуг № 10823 та
подарунковий сертифікат серія ЛВ № 000575
з моменту його укладення.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ренессанас С» (79015, м.
Львів, вул. Героїв УПА, 72 корпус 1, ) на користь ОСОБА_1 (проживаючого
за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серія
НОМЕР_1, виданого Франківським РВ ЛМУ
УМВС України у Львівській області,
15.09.2004р.) кошти в сумі 6025 (шість тисяч
двадцять п'ять) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ренессанас С» (79015, м.
Львів, вул. Героїв УПА, 72 корпус 1, ) на користь держави 243,60 грн.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подання до Франківського
районного суду м. Львова апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович