Справа № 307/4438/14-ц
Провадження № 6/307/164/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року

м.
Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів
подання головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тячівського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон громадянина України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Тячівського
районного управління юстиції ОСОБА_2
звернувся в суд з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон громадянина України ОСОБА_1.

В поданні зазначив, що на виконанні у
відділі ДВС Тячівського районного
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження ЄДРВП №6661519 з
примусового виконання виконавчого
листа, №2-984 від 09.11.2007 року, виданого
Бахмацьким районним судом
Чернігівської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання п»яти неповнолітніх дітей.
На виконання вказаного виконавчого
документа 23.01.2008 року державним
виконавцем було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
копія якої направлена сторонам для
відому і виконання, однак боржником у
вказаний строк рішення суду не
виконано. В подальшому, 21.10.2009 року,
державним виконавцем було прийнято
рішення про винесення постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження. 14.09.2010
року, з метою встановлення майнового
стану боржника, було надіслано запит до
реєструючих майно установ, однак
згідно отриманих відповідей нерухоме
майно, транспортні засоби за ОСОБА_1 не
зареєстровано, на обліку у центрі
зайнятості боржник не перебуває.
Згідно розрахунку заборгованості
станом на 01.11.2014 року заборгованість
боржника по сплаті аліментів становить
76465,14 гривень.

Просить постановити ухвалу про
тимчасове обмеження у виїзді за кордон
громадянина України ОСОБА_1.

Представник відділу ДВС
Тячівського районного управління
юстиції в судове засідання не з»явився,
так як надіслав до суду заяву про
розгляд подання в його відсутності, а
тому суд в порядку ст.169 ЦПК України
розглянув подання в його відсутності.

В порядку ст. 377-1 ч.2 ЦПК
України сторони виконавчого
провадження в судове засідання не
викликалися, а тому суд розглянув
подання у їх відсутності.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, у
зв’язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання, поданих
державним виконавцем, суд дійшов
наступного висновку.

Згідно до ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в»їзду в Україну громадян України», на
який посилається суб’єкт звернення,
підставою для тимчасового обмеження у
праві виїзду громадян України за
кордон є ухилення громадянина від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов’язань.

Відповідно до ст. 11 ч.3 п.18
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець має
право у разі ухилення боржника від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника – фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов’язань за рішенням.

Порядок примусового виконання судових
рішень врегульовано Законом України
«Про виконавче провадження».

З аналізу вказаних норм слідує, що саме
по собі самостійне невиконання
боржником зобов’язань протягом
строку, вказаного державним виконавцем
в постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов’язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов’язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов’язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов’язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього
об’єктивні обставини.

Крім того, тимчасове обмеження у праві
виїзду боржника за межі України
можливе лише за умов саме ухилення
боржника від виконання покладених на
нього зобов’язань. Обов’язок
доказування факту ухилення боржника
від виконання зобов'язань, відповідно
до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається
на орган державної виконавчої служби,
який звертається до суду із
відповідним поданням.

Як встановлено в судовому засіданні, на
виконанні у відділі ДВС Тячівського
районного управління юстиції
знаходиться виконавчий лист по справі
№2-984, виданий 9 листопада 2007 року
Бахмацьким районним судом
Чернігівської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання п»яти неповнолітніх дітей в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
(доходів) щомісячно.

Постановою державного виконавця від
23.01.2008 року було відкрито виконавче
провадження за вказаним виконавчим
листом.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили
про ухилення боржника ОСОБА_1 від
виконання зобов’язань щодо сплати ним
аліментів до матеріалів подання
державним виконавцем не додані.

У відповідності до ст.31 Закону України
«Про виконавче провадження» постанова
про відкриття виконавчого провадження
надсилається рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Про те, в матеріалах подання відсутні
будь-які докази щодо направлення та
отримання боржником ОСОБА_1 постанови
державного виконавця від 23.01.2008 року
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання виконавчого
листа по справі №2-984, виданого
Бахмацьким районним судом
Чернігівської області.

Враховуючи наведене та беручи до уваги
те, що всупереч вимог ст. 10 ЦПК України
державним виконавцем не надано
доказів, які свідчать про ухилення
ОСОБА_1 від своїх зобов’язань або його
намір виїхати за кордон з метою
ухилення від виконання зобов’язань, а
сама по собі вказівка в поданні про
ухилення ОСОБА_1 від виконання
зобов’язань за відсутності
відповідних доказів не свідчить про
таке, оскільки у справі відсутні докази
використання державним виконавцем
всіх передбачених Законом прав і
повноважень для стягнення
заборгованості без обмеження свободи
пересування боржника, що є додатковим
та крайнім заходом забезпечення
виконання судового рішення, якщо
загальновживані заходи стягнення є
недостатніми, суд вважає, що в
задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України,
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в»їзду в
Україну громадян України», суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Тячівського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон громадянина
України ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 5 днів з дня отримання її
копії.

Головуючий:

В.І. Бобрушко