АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1755/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19 Компанієць О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Гончар Н. І. УХВАЛА
07 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоГончар Н. І.суддівВишні Н. В.
, Ювшина В. І. при секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 06 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
стягнення боргу за договором позики, -
в с т а н о в и л а :
В лютому 2014 року ОСОБА_7 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
боргу за договором позики.
В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 4 березня 2010 року він позичив ОСОБА_6
100000 грн., які той повинен був повернути 4
березня 2011 року. Оскільки ОСОБА_6 борг
не повернув, 11 лютого 2013 року ОСОБА_7
звернувся з позовом про стягнення з
нього суми боргу, а також процентів в
розмірі облікової ставки НБУ за період
з 4 березня 2011 року по 11 лютого 2014 року в
просив стягнути з відповідача за цей же
період 2389 грн. 91 коп. витрат, пов'язаних
з інфляцією, та 3% річних в сумі 8835 грн. 62
Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 06 травня 2014
року позов задоволено повністю.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 100000 грн. боргу за договором
позики, 21745 грн. 90 коп. процентів в
розмірі облікової ставки НБУ, 2389 грн. 91
коп. втрат від інфляції та 3% річних в
сумі 8835 грн. 62 коп., а також 1329 грн. 71 коп.
судових витрат, а всього 134301 грн. 14 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну
скаргу посилаючись на те, що судом
невірно застосовано норми
матеріального та процессуального
права, а тому просить змінити його, а
саме відмовити ОСОБА_7 в частині
стягнення з нього 21745.90 грн. процентів
в розмірі облікової ставки НБУ. В іншій
частині рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи із наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 4 березня 2010 року позичив у
ОСОБА_7 100000 грн. та зобов'язався
повернути дані кошти не пізніше 04.03.2011
року, що підтверджується нотаріально
посвідченою заявою (а.с.6).

Однак, свої зобовязання належним чином
не виконав, грошові кошти в строк
зазначений в заяві не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший процент не встановлено
договором або законом.

Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договором
не встановлено розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки НБУ.

Колегія суддів вважає вірними
застосування абз. 1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України
до даних правовідносин та стягнення з
відповідача 21745 грн. 90 коп. процентів в
розмірі облікової ставки НБУ за період
з 4 березня 2011 року по 11 лютого 2014 року,
оскільки відповідач не заперечував
правильності розрахунків позивача.

Колегія суддів критично оцінює
посилання апелянта на те, що на
підставі ЗУ «Про фінансові послуги та
державне регулювання фінансових
ринків» фінансова послуга надання
коштів у позику може надаватись лише
фінансовими установами та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, тому надання фізичними
особами позики зі сплатою процентів не
допускається. Однак, дія ЗУ «Про
фінансові послуги та державне
регулювання фінансових ринків»
поширюється на правовідносини,
суб'єктами яких є лише підприємства,
установи та організації, а також
підприємці, тому колегія суддів
звертає увагу на те, що вимоги цього
закону не стосуються правочинів між
фізичними особами.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
та прийшов до обґрунтованого висновку
про задоволення позовних вимог..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 06 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором позики - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу
після її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий :

Судді :