У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/4178/14-ц

провадження № 6/0285/181/14

27 жовтня 2014 року

м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області в складі:

головуючої судді…………………….Савицька
Л.Й.

при секретарі…………….…………..ОСОБА_1

за участю державного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за поданням відділу Державної
виконавчої служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції

про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,–

ВСТАНОВИВ:

ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ
звернувся до суду з поданням, в якому
просить тимчасово обмежити боржника
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в
ІНФОРМАЦІЯ_2 б кв. 9, у праві виїзду за
межі України до погашення боржником
боргу у повному обсязі.

Своє подання обґрунтовує тим, що у
відділі ДВС Новоград-Волинського МРУЮ
знаходиться на виконанні вимога № Ф -281
від 05.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_3
на користь Новоград-Волинської
об`єднаної податкової інспекції ГУ
Міндоходів боргу 1194,03 грн.

Представник відділу ДВС
Новоград-Волинського МРУЮ в судовому
засіданні подання підтримала просила
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п.7 постанови №5
від 30.03.2012 року роз'яснив, що
відповідно до статті 33 Конституції
України свобода пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом. Питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону
України „Про виконавче провадження"
та статтею 377-1 ЦПК, зокрема, в разі
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Згідно приписів ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Закон України “Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України” від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6
вказаного Закону встановлено, що
ухилення громадянина від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, є підставою для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - до виконання зобов'язань.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995
року №231передбачено, що обмеження у
праві виїзду за межі України
пов'язується з ухиленням громадянина
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням (п.22.5).

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України
„Про виконавче провадження"
державний виконавець має право у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
невиконання рішення суду не є
безумовною підставою для обмеження
керівника підприємства у праві виїзду
за межі України. Обов'язковою умовою є
свідоме ухилення від виконання
зобов'язань і ця обставина повинна бути
доведена.

Узагальнюючи судову практику щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України 01 лютого 2013 року Верховний Суд
України зазначив, що особа, яка має
невиконані зобов'язання, не може
вважатися винною в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. Саме лише невиконання
боржником самостійно зобов'язань не
може свідчити про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що в
провадженні відділу державної
виконавчої служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції перебуває вимога №
Ф -281 від 05.02.2014 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Новоград-Волинської
об`єднаної податкової інспекції ГУ
Міндоходів боргу 1194,03 грн.

22.04.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Для
встановлення майнового стану боржника
направлено запити до реєстраційних
установ, зокрема до центру надання
послуг з використанням транспортних
засобів, відповідно до відомостей
якого встановлено, що за ОСОБА_3
зареєстровано транспортні засоби.

У поданні державного виконавця про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України перераховані
вжиті ним заходи, здійснені після
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, однак, не
наведено обставин на підтвердження дій
або бездіяльності боржника, що
виразилися в ухиленні від погашення
боргових зобов'язань. Також, у поданні
відсутнє посилання на будь-які свідомі
діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
подання.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209-210, 217, 377-1 ЦПК України, ст. 6
Закону України “Про порядок виїзду з
України і в’їзд в Україну громадян
України”, ст. 11 Закону України
“Про виконавче провадження”, суд, –

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання відділу
Державної виконавчої служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня її проголошення або з дня отримання
її копії

Головуюча суддя
Л.Й.Савицька