АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6744/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шавула В. С. Доповідач - Черненкова
Л.А. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Видюкової
Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 02 червня 2014 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т
А Н О В И Л А:

28 лютого 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулись до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 30 квітня
2008 року між позивачем та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 225013-CRED,
відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит в сумі 6 000,00 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування у
розмірі 24,0% річних, строком
користування до 25.06.2009 року. В
забезпечення виконання умов договору
між позивачем та ОСОБА_3 30 квітня 2008
року було укладено договір поруки
№225013/1_cred, відповідно до умов якого
поручитель зобов'язався перед банком
відповідати за виконання
позичальником усіх його зобов'язань
перед кредитором в повному обсязі, що
виникли з кредитного договору як
існуючих в теперішній час, так і тих, що
можуть виникнути в майбутньому.
Позивач свої зобов'язання виконав,
кредит надав, але ОСОБА_2 належним чином
свої зобов'язання не виконала,
допустила прострочення кредитних
зобов'язань, у зв'язку із чим, заочним
рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 30.04.2008 року із
ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно стягнуто
заборгованість за кредитним договором
в сумі 27 666,51 грн. та судові витрати в
сумі 396,67 грн. Але, в порушення умов
кредитного договору ОСОБА_2
несвоєчасно і не у повному розмірі
здійснювала повернення сум отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами процентів у порядку
і на умовах встановлених кредитним
договором, внаслідок чого за нею,
станом на 22.12.2013 року заборгованість
становить 5 764,86 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 22.12.2013 року складає
46 061,23 грн., з якої: заборгованість по
процентам за користування кредитом - 5
460,54 доларів США, штраф (фіксована
частина) - 31,29 доларів США, штраф
(процентна складова) - 273,03 доларів США.
Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив суд солідарно стягнути
із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь суму
заборгованості за кредитним договором
№ 225013-CRED від 30.04.2008 року в сумі 5 764,86
доларів США, що за курсом НБУ станом на
22.12.2013 року складає 46 061,23 грн. та судові
витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 02 червня 2014 року
ухвалено: позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» - задовольнити; стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № 225013-CRED від 30
квітня 2008 року в розмірі 5 764,86 доларів
США, що за курсом НБУ на день ухвалення
рішення складає 46 061,23 грн., з якої:
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 5 460,54 доларів
США, штраф (фіксована частина) - 31,29
доларів США, штраф (процентна складова)
- 273,03 доларів США; стягнути в рівних
частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 460,61
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд обґрунтовано виходив з того, що 30
квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
225013-CRED, згідно умов якого відповідачка
отримала строковий кредит у розмірі 6
000,00 доларів США шляхом перерахування
кредитних коштів на картрахунок НОМЕР_1
відкритий ПриватБанком згідно
договору № 225013-CARD від 30 квітня 2008 року
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 25 червня
2009 року. 30 квітня 2008 року між Банком та
ОСОБА_2 укладено договір № 225013-CARD про
відкриття картрахунку та
обслуговування платіжної карти
«Микрокредит». З метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед
банком, між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 225013/1_cred,
згідно умов якого поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати за виконання ОСОБА_2
зобов'язань, що виникли з кредитного
договору № 225013-CRED від 30 квітня 2008 року.
Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
30.04.2008 року із ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно
стягнуто заборгованість за кредитним
договором в сумі 27 666,51 грн. та судові
витрати в сумі 396,67 грн. Однак, в
порушення умов договору, відповідачі
свої зобов'язання належним чином не
виконали, допустили прострочення
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитом,
внаслідок чого за ними, станом на 22.12.2013
року заборгованість становить 5 764,86
доларів США, що за курсом НБУ станом на
22.12.2013 року складає 46 061,23 грн., з якої:
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 5 460,54 доларів
США, штраф (фіксована частина) - 31,29
доларів США, штраф (процентна складова)
- 273,03 доларів США. Про наявність
заборгованості за кредитним договором
№ 225013-CRED від 30 квітня 2008 року перед
банком співвідповідачі повідомлялись
повідомленням №30.1.0.0/2-128 від 31.01.2014 року
з вимогою погасити наявну
заборгованість по кредитному договору.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку в межах вимог за апеляційною
скаргою, судова колегія не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до вимог ст. ст. 549 - 552 ЦК
України.

Згідно зі ст.ст. 549,550 ЦК України
неустойкою є штраф або пеня, та право на
неї виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданим
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

За змістом статті 553 ЦК України ч.1 - за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до вимог статті 554 ЦК
України, ч 1 - у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя; ч.2 -
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судова колегія встановила і це
підтверджено матеріалами справи, та
підтверджено представником апелянта в
судовому засіданні, що сума
заборгованості за кредитним договором
№ 225013-CRED від 30 квітня 2008 року,
укладеного між позивачем та апелянтом,
рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 30.04.2008 року була
стягнута з позичальника та поручителя
(відповідачів у цій справі) в сумі 27 666,51
грн., однак рішення суду боржниками не
виконано, і на примусове виконання
стягувачем не передавалось. Розрахунок
позивача заборгованості за кредитним
договором станом на 22.12.2013 року включає
в собі проценти за користування
кредитом та штраф. Заперечень зі
сторони відповідачів та апелянта щодо
розрахунку заборгованості не заявлено.

За правилами ст.ст. 526,530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і у встановлений термін
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обіг або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 статті 625 ЦК України, -
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, стосуються переоцінки
доказів у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Посилання апелянта на факт зростання
курсу долара США - валюти кредиту, не є
підставою для скасування по суті
правильного рішення, оскільки у
позичальника існувала можливість
передбачити в момент укладення
договору зміни курсу гривні по
відношенню до долара США, виходячи з
динаміки зміни курсів валют та
можливість отримання кредиту в
національній валюті.

В іншій частині рішення суду не
оскаржено.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 02 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді