АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8913/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В. В. Доповідач - Каратаєва
Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Прозорової М.Л., Рудь
В.В.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 16 вересня
2014 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в
и л а:

16 вересня 2014 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська ухвалено
рішення про задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
КБ «Приват Банк» заборгованість за
кредитним договором від 22 липня 2010 року
в сумі 21925,55 грн., яка складається із
заборгованості по кредиту в сумі 9660,60
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 8548,75 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 2195,94 грн.,
штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.,
штрафу (процентна складова) в розмірі
1020,26 грн., а також вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в повному обсязі в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 22.07.2010 року між позивачем та
відповідачем укладено кредитний
договір, на умовах якого остання
отримала кредит у розмірі 9800,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою за
користування кредитом 30,00 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом.

Однак, умови договору відповідач
належним чином не виконала, в зв'язку з
чим, станом на 30.04.2014 року, має
заборгованість перед банком в розмірі
21925,55 грн., яка складається:
заборгованість по кредиту - 9660,60 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 8548,75 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2195,94 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф
(процентна складова) - 1020,26 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав, установлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в
разі його припинення з підстав,
передбачених договором або законом (ч.
1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави
зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК
України, та за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання
є виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Наявність заборгованості
відповідачкою не спростована.

З урахуванням наведених обставин
та на підставі зазначених норм права,
суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позовних вимог, з яким
погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги
полягають у запереченні відповідачки
укладання кредитного договору та на
необхідність застосування строку
позовної давності.

Вказані доводи були предметом
дослідження судом першої інстанції,
який зазначив, що оскільки ст. 638 ЦК
України передбачено, що договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору, факт підписання
відповідачем Анкети-заяви про
приєднання до Умов та Правил надання
банківських послуг у ПАТ КБ
«ПриватБанк», свідчить про згоду
останньої з їх умовами та складають між
сторонами договір про надання
банківських послуг. Також суд першої
інстанції зазначив, що відповідно до
ст. 264 ЦК України перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку. Як
вбачається з виписки по рахунку
відповідача, 31.01.2011 року виникла
заборгованість по кредитному договору,
однак після цього часу відповідач
продовжувала користуватись кредитними
коштами та здійснювати часткове
погашення боргу, що свідчить про
вчинення нею дій, які вказують на
визнання боргу та строк позовної
давності розпочинає перебіг з часу
останньої оплати. Вказані обставини
підтверджуються витягом по рахунку
(а.с.53-55).

Висновки суду першої інстанції з
цих питань є такими, що відповідають
обставинам справи, нормам
матеріального права та апелянтом не
спростовані.

За вказаних підстав, колегія
суддів вважає рішення суду першої
інстанції таким, що відповідає вимогам
ст.ст. 213, 214 ЦПК, підстави для його зміни
або скасування, визначені ст.309 ЦПК -
відсутні. Таким чином, воно підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
- відхиленню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді