НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 липня 2014 рокуСправа № 322/495/14-ц

Новомиколаївський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання
Гавриш О.А.,

за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

до: ОСОБА_4

про: визнання права власності на майно
в порядку спадкування.

17.07.2014 до Новомиколаївського
районного суду Запорізької області
надійшов вищезазначений цивільний
позов, в якому позивачі просять визнати
за ними право спільної часткової
власності на земельну ділянку площею
5,64 га для ведення особистого
селянського господарства, яка
розташована на території
Веселогаївської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області, яка належала на праві
власності їхній бабусі ОСОБА_5 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ЗП № 044348 виданого 14 жовтня 2002 року,
яку успадкував їхній дідусь ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом, виданим 30
жовтня 2002 року № 1927, посвідчене
державним нотаріусом.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначили наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер дід позивачів -
ОСОБА_6. Після його смерті залишилася
спадщина, до складу якої входять дві
земельні ділянки для ведення
особистого селянського господарства
на території Веселогаївської
сільської ради Новомиколаївського
району Запорізької області та житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1.

З метою оформлення спадщини позивачі у
встановлений законом строк звернулися
до нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини.

В ході вивчення правовстановлюючих
документів нотаріус повідомив
позивачам про те, що вони не зможуть
оформити право власності на одну
земельну ділянку, оскільки ОСОБА_6 не
зареєстрував своє право власності на
неї.

Вказана земельна ділянка належала бабі
позивачів, ОСОБА_5, а після її смерті цю
земельну ділянку успадкував ОСОБА_6

Спадкоємицею житлового будинку за
домовленістю між сторонами є
відповідачка, яка була дружиною ОСОБА_6

Виходячи з наведеного та посилаючись
на норми ст.ст. 386, 392, 1223, 1261, 1268, 1278 ЦК
України, позивачі просили задовольнити
їх вимоги та підтримали їх у судовому
засіданні.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не
прибула, надіслала суду письмову заяву
про розгляд справи за її відсутності, в
якій зазначила, що підтримує позовні
вимоги.

Відповідачка у судове засідання не
прибула, надала суду письмову заяву про
розгляд справи за її відсутності, в
якій зазначила, що визнає позов
повністю.

У судовому засіданні 31.07.2014 судом було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та
з'ясувавши обставини цивільної справи,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, та дослідивши наявні в
справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_4
року, що підтверджується свідоцтвом
про смерть (повторне) від 21.01.2014 серії
НОМЕР_1.

З матеріалів спадкової справи № 10/2014
після смерті ОСОБА_6 вбачається, що
сторони у даній справі є його
спадкоємцями, які прийняли спадщину,
подавши нотаріусу відповідні заяви.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, є
онуками ОСОБА_6

Так, зазначеними особами 17.07.2014 були
отримані свідоцтва про право на
спадщину, кожною на 1/3 частину
земельної ділянки розміром 5,6400 га
(кадастровий номер :04:005:0004), яка
належала ОСОБА_6 на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІІІ-ЗП № 044347.

Постановою нотаріуса про відмову у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом від 23.05.2014 позивачам
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку
площею 5,64 га (цільове призначення якої:
для ведення особистого підсобного
господарства), яка розташована:
Запорізька область, Новомиколаївський
район, Веселогаївська сільська рада.
Постанова мотивована тим, що
спадкодавець не виготовив державного
акту на право власності на землю після
отримання свідоцтва про право на
спадщину.

Спірна земельна, площею 5,64 га,
розташована на території
Веселогаївської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області, цільове призначення: для
ведення особистого селянського
господарства, належала ОСОБА_5 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ЗП № 044348. Після смерті ОСОБА_5
зазначена земельна ділянка була
успадкована ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 30.10.2002, зареєстрованого в
реєстрі за № 1927.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для задоволення позову, суд
виходить з наступного.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі земельну
ділянку, є набуття спадкодавцем
зазначеного права у встановленому
законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 126 ЗК України у
чинній редакції, яка діяла і на момент
смерті ОСОБА_6, право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі, зокрема
державних актів на право власності або
постійного користування на земельну
ділянку у випадках, встановлених
законом.

Разом з цим, стаття 126 ЗК України, в
редакції Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
а також порядку поділу та об'єднання
земельних ділянок» від 05.03.2009 № 1066-VI, в
якості документа, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, визначала свідоцтво про
право на спадщину (п. «б» ч. 2). При цьому,
пунктом 2 Прикінцевих та перехідних
положень вказаного Закону визначено,
що його положення щодо посвідчення
права власності на земельні ділянки
документами, зазначеними у частині
другій статті 126 ЗК України,
поширюються також на випадки, коли
зазначені документи були укладені
(видані) до набрання чинності цим
Законом, але державні акти на право
власності на земельні ділянки видані
не були.

Отже, за життя спадкодавця,
ОСОБА_6, свідоцтво про право на спадщину
визнавалось документом, що посвідчує
право власності на земельну ділянку.
Отже, ОСОБА_6 за життя набув права
власності на земельну ділянку, яка
належала ОСОБА_5 на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІІІ-ЗП № 044348, згідно з
отриманим ним свідоцтвом про право на
спадщину від 30.10.2002, зареєстрованого в
реєстрі за № 1927.

За правилом ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки
кожного спадкоємця у спадщині є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між ними.
Заповіту ОСОБА_6 не залишив.

Спірна земельна ділянка, згідно з
договором про розподіл спадщини від
23.05.2014, укладеного між сторонами у даній
справі, переходить на праві приватної
власності позивачам у рівних частинах -
по 1/3 кожній.

З огляду на викладене, враховуючи
домовленість між спадкоємцями про
розподіл спадщини, суд визнає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК
України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4
- задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 по 1/3 частині за кожною права
власності на земельну ділянку, площею
5,64 га, розташованої на території
Веселогаївської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області, яка належала ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 30 жовтня 2002
року № 1927 (державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ЗП № 044348 від 14 жовтня 2002 року), в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Новомиколаївський районний суд
Запорізької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя С.С.
Гасанбеков