Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Висоцької В.С.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до Акціонерного
комерційного інноваційного банку
«УкрСиббанк», третя особа - приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання недійсним кредитного
договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ТОВ «Кей-Колект»
звернулося до суду із вказаним позовом,
який обґрунтовано тим, що відповідно до
кредитного договору від 11 жовтня 2007
року, укладеного між АКБ «УкрСиббанк»
(правонаступником якого є ТОВ «Кей
Колект») та відповідачем ОСОБА_8,
останньому був наданий кредит у
розмірі 80 тис. доларів США з кінцевим
терміном повернення 10 жовтня 2017 року. У
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, 11 жовтня 2017 року, з
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були укладені
договори поруки та договір іпотеки.
Оскільки зобов'язання позичальника не
виконувалися належним чином, і станом
на березень 2010 року утворилась
заборгованість у розмірі 685 570 грн 66
коп., позивач просив стягнути її із
відповідачів на свою користь.

У січня 2010 року ОСОБА_4 звернувся із
зустрічним позовом про визнання
кредитного договору недійсним, який
обґрунтовано тим, що при укладені
спірного кредитного правочину, йому не
було належним чином роз'яснено умови
договору, його положення, він не мав
жодної змоги внести будь-які зміни в
договір. Також посилався на те, що
спірний правочин має бути визнаним
недійсними, оскільки укладений з
порушенням норм чинного законодавства,
а саме: згідно Конституції України,
грошовою одиницею України є гривня,
однак у порушення даної вимоги закону,
кредит було надано в іноземній валюті;
відповідачем не була належним чином
отримана індивідуальна ліцензія на
здійснення валютних операцій, крім
того, на момент укладення кредитного
договору курс долара по відношенню до
гривні складав 5,05 в той час, як на
момент звернення до суду він складає
7,98, через що, він має повернути банку
грошові кошти в сумі, яка майже в
півтора рази перевищує суму, яку він
брав в борг, тобто існує істотна зміна
становища. Таким чином, укладаючи даний
правочин, він не знав і не міг знати про
те, що зміниться курс валют, а тому
вважає, що він, укладаючи даний договір,
помилився щодо обставин, які мають
істотне значення.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 травня 2014 року, частково
задоволено позовні вимоги ТОВ
«Кей-Колект». Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_5
солідарно на користь ТОВ «Кей Колект»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 685 570 грн 66 коп. У задоволенні
позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до
ОСОБА_6 - відмовлено. Зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_4 залишено без
задоволення. Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а справу передати на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
первісних позовних вимог та залишення
без задоволення зустрічних позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
наявності правових підстав для
задоволення первісних та не
обґрунтованості зустрічних.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку про задоволення первісних
позовних вимог, оскільки чинним
законодавством України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, а поручитель повинен
нести цивільно-правову
відповідальність за порушення
кредитором взятих на себе зобов'язань.
Залишаючи зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_4 суди дійшли обґрунтованого
висновку, що останнім не наведено та не
доведено обставин, які можуть
слугувати підставою для визнання
правочину недійсним.

Таким чином, судами першої та
апеляційної інстанції, відповідно до
ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно
досліджено та оцінено обставини у
справі, а матеріали справи та доводи
касаційної скарги не свідчать про
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, крім того
наведенні у касаційній скарзі доводи
стосуються переоцінки доказів, наданих
сторонами, та не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності оскаржених судових
рішень, а тому колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук В.С.
Висоцька І.М. Фаловська