Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5327/14
Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів:
Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 29
жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів,-

ВСТАНОВИЛА :

12 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів.

Посилався на те, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 21 червня 2005 року з нього
на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісяця, починаючи з 14 червня 2005 року
та до повноліття дитини.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 23 травня 2014
року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з подальшою
індексацією, починаючи з 28 березня 2014
року до повноліття дитини.

Таким чином, на теперішній час його
матеріальне та сімейне становище
змінилося.

Вважає, що стягнення аліментів на
утримання сина ОСОБА_6 є підставою для
зменшення розміру аліментів, які
стягуються на користь відповідачки на
утримання ситна ОСОБА_4.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 29 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2. відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, допущені порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308
ЦПК України передбачено, що за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін, якщо визнає, що його
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 не довів факт погіршення його
матеріального стану.

Вказаний висновок відповідає наданим
доказам, узгоджується з нормами
матеріального права.

Згідно до вимог частини 1 статті 192 СК
України, пункту 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ленінського районного суду
міста Запоріжжя від 21 червня 2005 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісяця, починаючи з 14
червня 2005 року до сином повноліття. За
вказаним рішенням постановою
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції м. Києва 08 березня 2014 року було
відкрито виконавче провадження ( а. с. 4-5
).

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 23 травня 2014
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6
частини заробітку (доходу), але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з подальшою
індексацією, починаючи з 28 березня 2014
року до повноліття дитини. За вказаним
рішенням державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області 21 жовтня
2014 року відкрито виконавче
провадження ( а. с. 7,33 ).

Позивач, посилаючись на положення
статті 192 СК України та зміну
матеріального, сімейного стану, 12
вересня 2014 року звернувся до суду з
позовом і просив зменшити розмір
стягнутих на користь відповідачки
аліментів з ? частини до 1/6 частини всіх
видів заробітку.

В ході вирішення спору з'ясовано, що з
монету стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_4, матеріальний стан позивача
дійсно змінювався. Певний період часу
ОСОБА_2 не працював, внаслідок чого
станом на 01 лютого 2014 року мав
заборгованість по сплаті аліментів на
користь ОСОБА_3 загальну суму 17 677 грн. (
а. с. 6 ).

В подальшому майновий стан позивача
покращився, оскільки 10 грудня 2012 року
він працевлаштувався до ПАТ «Банк
інвестицій та заощаджень» начальником
Запорізького регіонального відділення
банку, працює у банку до теперішнього
часу, сплатив заборгованість по
аліментах ( а. с. 21,36 ).

Оскільки належних та допустимих
доказів, які б свідчили про погіршення
матеріального стану позивача або стану
його здоров'я ОСОБА_2 надано не було, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про безпідставність
заявлених вимог.

Разом з тим, наявні у справі документи у
їх сукупності свідчать про те, що
позивач має можливість виплачувати на
користь відповідачки на утримання сина
ОСОБА_4 аліменти у розмірі ? частки всіх
видів заробітку щомісяця.

Вказаний висновок узгоджується також з
положеннями статті 26 Закону України
«Про оплату праці», 4 статті 70 Закону
України "Про виконавче провадження", за
якими загальний розмір усіх
відрахувань під час кожної виплати
заробітної плати не може перевищувати
п'ятдесят відсотків заробітної плати,
що має бути виплачена працівнику, у
тому числі в разі відрахування за
кількома виконавчими документами. Це
обмеження не поширюється на
відрахування із заробітної плати в
разі відбування боржником покарання у
виді виправних робіт і стягнення
аліментів на неповнолітніх дітей. У
таких випадках розмір відрахувань із
заробітної плати не може перевищувати
сімдесяти відсотків.

Суд з дотриманням вимог статей 212-215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і розглянув
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що справа вирішена
неправильно

Передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі немає.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: