У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Демчук
Ю.Ю.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
від 30 вересня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну
розміру аліментів,

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду
від 30 вересня 2014 року позов задоволено
частково: змінено розмір аліментів та
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 03 липня 2014 року і
до досягнення дитиною повноліття.

У поданій на вказане рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася
на його незаконність та
необґрунтованість через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказувала, що на час стягнення
аліментів рішенням суду від 06 вересня
2010 року ОСОБА_3 не мав постійного місця
роботи, однак рішення про стягнення з
нього аліментів в розмірі по 800 грн.
щомісяця не оскаржував.

Доводила, що з матеріалів справи про
стягнення аліментів вбачається, що з
часу стягнення аліментів трудова
діяльність ОСОБА_3 не змінювалась -
перевезення вантажу по Україні та за її
межами.

Стверджувала, що на даний час ОСОБА_3
проживає у цивільному шлюбі зі своїм
роботодавцем і, подавши позов про зміну
розміру аліментів, прагне покращити
своє матеріальне становище.

Вважала, що з часу стягнення аліментів
у позивача матеріальне становище не
змінилось, крім того, що він додатково
почав отримувати заробітну плату, що
свідчить про покращення його
платоспроможності, а тому у суду не
було підстав для зменшення розміру
аліментів.

Враховуючи наведене, просила рішення
Рівненського міського суду від 30
вересня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги підтримали та просили її
задовольнити.

ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення місцевого суду
залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Частково задовольняючи позов та
зменшуючи розмір стягуваних з
відповідача аліментів на утримання
доньки ОСОБА_4 з 800 грн. до 500 грн.
щомісячно, суд першої інстанції
виходив з того, що матеріальне
становище ОСОБА_3 погіршилося, оскільки
заробітну плату він отримує в
мінімальному розмірі - 1218 грн.
щомісячно.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №569/10434/14
Головуючий в суді І
інст. - Крижова О.Г.

Провадження № 22-ц /787/2368/2014р.
Суддя-доповідач -
Боймиструк С.В.

Такий висновок місцевого суду
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Рівненського міського суду
від 06 вересня 2010 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на
утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21
травня 2010 року і до досягнення дитиною
повноліття (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

З наявного в матеріалах справи
трудового договору від 11 жовтня 2013 року
(а.с.6) вбачається, що ОСОБА_3 працює у ПП
ОСОБА_6 на посаді водія та отримує
заробітну плату в розмірі 1218 грн., що
підтверджується довідкою про доходи №
2 від 12.06.2014 року (а.с.7).

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що висновок місцевого суду про
необхідність зменшення розміру
стягуваних з позивача аліментів з 800
грн. до 500 грн. є обґрунтованим, та таким
що відповідає засадам розумності та
справедливості.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Доводи ОСОБА_1 про те, що з часу
стягнення аліментів матеріальне
становище ОСОБА_3 фактично не
змінилося, крім того, що він додатково
почав отримувати заробітну плату, що
свідчить про покращення його
платоспроможності, жодним доказом не
підтверджені, а тому є лише
припущеннями. Рішення суду не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, враховуючи, що рішення місцевого
суду постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, наведених
у ньому, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315,
317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: