Справа №266/4187/14-ц
Провадження№ 8/266/7/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 року
м.
Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого - судді Дзюба
М.В.,

при секретарі - Петрухіной
Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Приморського
районного суду м. Маріуполя від 02.02. 2011
року за № 6-11/2011, подання Приморського
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон громадянина
України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Приморський ВДВС ММУЮ звернувся з
заявою про перегляд ухвали суду за
нововиявленими обставинами,
постановленої Приморським районним
судом м. Маріуполя 02.02.2011 р., якою було
обмежено у праві виїзду за кордон
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання
зобов'язань передбачених виконавчим
листом № 2-336 від 26.04. 2010 року. В заяві
посилались на те, що під час розгляду
подання їй не було відомо про те, що
боржник ОСОБА_2 не має громадянства
України, а є громадянином Російської
Федерації. Також ОСОБА_2 має посвідку на
постійне проживання на території
України. Вказані дані стали відомі з
листа Державної Прикордонної служби
України № 0.254-13751/0/18/14 від 02.09. 2014 року, за
яким громадянин ОСОБА_2 був пропущений
через державний кордон, у зв'язку із
тим, що дані про громадянства не
збігались в паспортному документі. У
зв'язку з чим просили переглянути
подання про тимчасове обмеження виїзду
про встановлення обмеження виїзду
ОСОБА_2, громадянину Російської
Федерації.

В судове засідання заявник Приморський
відділ ДВС ММУЮ не з'явився, надав суду
заяву про розгляд справи без
представника заявника, просили
прийняти рішення по справі на розсуд
суду.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, заяв на адресу суду від нього
не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи
прийшов до наступного висновку.

Згідно ч 1. ст. 362 ЦПК України заяви про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами можуть бути подані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, протягом одного місяця
з дня встановлення обставини, що є
підставою для перегляду.

Судом встановлено, що Приморським
районним судом міста Маріуполя 02.02. 2011
року постановлено ухвалу, якою подання
начальника Приморського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського МУЮ в Донецькій
області про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
задоволено, до виконання ним
зобов'язань, передбачених виконавчим
листом № 2-336 від 26.04. 2010 року. Вказана
ухвала набрала законної сили та була
надіслана на виконання до
Адміністрації Державного прикордонної
служби України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
передбачено, що підставою для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка зверталась
із заявою, на час розгляду справи.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що доводи заявника, вказані в заяві про
перегляд рішення, дають підстави
вважати, що мають місце нововиявлені
обставини, які не були відомі суду при
постановленні даного рішення, тому є
підставі для скасування ухвали суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України суд
може скасувати судове рішення, що
переглядається і прийняти нове судове
рішення.

Як вбачається з подання, Приморський
ВДВС Маріупольського МУЮ просить
обмежити ОСОБА_2, який є громадянином
Російської Федерації, у праві виїзду за
кордон, у зв'язку з находженням на
виконанні виконавчого листа № 2-336 від
26.04. 2010 року про стягнення з нього на
користь ТОВ «Іріта-М» у відшкодуванні
матеріальної шкоди 19118,42 гривень. Також
в поданні зазначено, що боржник
добровільно рішення суду не виконав, у
зв'язку із чим було направлено подання
до суду.

За ч. 3 ст. 22 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» виїзд з України іноземця
або особи без громадянства може бути за
рішенням суду тимчасово відкладено до
виконання ним майнових зобов'язань
перед фізичними та юридичними особами
в Україні, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами України.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З наданих заявником документів станом
на момент розгляду подання в 2011 році
вбачається, що підтвердженням факту
ухилення боржника ОСОБА_2 є постанова
про відкриття виконавчого провадження,
однак не має підтвердження про
надіслання постанови на адресу
боржника. Крім того, державний
виконавець на надав копію поштового
повідомлення про відправку постанови
про відкриття виконавчого провадження
рекомендованим листом відповідно до ч.
1 ст. 31 Закону України «Про виконавче
провадження».

Разом із тим, на момент перегляду
подання за нововиявленими
обставинами, заявником Приморським
відділом ДВС ММУЮ не надано всупереч
«Інструкції з організації примусового
виконання рішень» від 02.04. 2012 року
жодного доказу на підтвердження факту
ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, відомості про характер та
розмір невиконаних зобов'язань
боржником.

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вжити
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, вжити
заходи щодо встановлення майна
боржника, на яке може бути звернено
стягнення, встановити місце проживання
боржника, у разі його неявки без
поважних причин винести постанову про
його привід через органи внутрішніх
справ.

Аналогічна правова позиція
викладена в листі Верховного Суду
України від 01.02. 2013 року «Про судову
практику щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України».

Крім того, подання державного
виконавця повинно бути обґрунтованим,
тобто містити зазначення обставин, що
підтверджують необхідність обмежити
право особи на виїзд за межі України.
Посилання на відкриття виконавчого
провадження не може розглядатись як
достатня підстава для застосування
судом саме такого заходу, як
встановлення тимчасового обмеження у
права виїзду за межі України.

Таким чином, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
подання щодо обмеження у праві виїзду
за кордон України громадянина
Російської Федерації ОСОБА_2, який
фактично з моменту постановлення
ухвали та до моменту перетину
державного кордону, тобто 26.08. 2014 року
безвиїзно знаходився на території
України та був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, однак державним
виконавцем не були виконані вимоги,
передбачені його посадовою
інструкцією та Законом України «Про
виконавче провадження», щодо реального
виконання його зобов'язання за
виконавчим листом № 2-336/10.

Крім того, відповідно до ст.. 33
Конституції України, ст.. 2 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» громадянам України, а також
іноземцям та особам без громадянства,
які на законних підставах перебувають
в Україні, гарантується свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання та її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом. Саме
тому обмеження свободи пересування
шляхом заборони у праві виїзду
іноземцю за кордон, внаслідок ухилення
від виконання зобов'язань покладених
на боржника рішенням суду, повинно бути
застосовано як виключна міра, якщо
державним виконавцем використані всі
інші передбачені заходи необхідні для
своєчасного і повного виконання
рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази на підтвердження зазначених
державним виконавцем обставин, а також
докази, які свідчать про доцільність
обмеження боржника у праві виїзду за
кордон.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст.ст. 11,32
Закону України «Про виконавче
провадження», -

Керуючись ст. 2, 10, 60, 209, 212-218, 361-365 ЦПК
України, ст.. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», -

В И Р І Ш И В :

Заяву Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Приморського
районного суду м. Маріуполя від 02.02. 2011
року за № 6-11/2011, подання Приморського
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон громадянина
України ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Приморського
районного суду міста Маріуполя від
02.02.2011 року за поданням Приморського
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні подання Приморського
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон громадянина
Російської Федерації ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області протягом п'яти днів з
дня його проголошення.

Суддя:
Дзюба М. В.