АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/2060/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2101/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Талалай О.І.

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.

з участю: секретаря Кошельника В.М.,

апелянта ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Славутського
міськрайонного суду від 03 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2, Берездівської
сільської ради Славутського району
Хмельницької області, Славутської
районної державної адміністрації,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_5, ОСОБА_3, Комунальне
підприємство «Славутське бюро
технічної інвентаризації», Славутська
державна нотаріальна контора,
Управління Дерземагенства у
Славутському районі Хмельницької
області, про визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на будинок із надвірними
спорудами та скасування державної
реєстрації, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку (пай), визнання права
власності на 1/3 частину будинку з
надвірними спорудами, визнання права
власності в порядку спадкування на 1/6
частину будинку з надвірними
спорудами, визнання права власності на
? частку земельного паю в порядку
спадкування, визнання недійсним
державного акта про право власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації, визначення
порядку користування спірним жилим
приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду із
зазначеним позовом, вказував, що він
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с.
Берездів Славутського району
Хмельницької області і постійно до
цього часу проживає у АДРЕСА_1, який
належить до суспільної групи
«колгоспний двір». Забудова будинку із
належними до нього будівлями
проводилася його батьком ОСОБА_6 у 1977
році, який і був головою колгоспного
двору до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
На час відкриття двору з батьком
проживала сім'я: дружина ОСОБА_4, сини
ОСОБА_5 і ОСОБА_1, дочки ОСОБА_3 і ОСОБА_2 З
двору вибули: 31 січня 1991 року ОСОБА_5, 01
грудня 1992 року ОСОБА_3, 26 червня 1993 року
ОСОБА_2 Після вибуття вони своєї частки
із складу двору не виділяли. Залишилися
проживати батько, мати і він,
відповідно їх частки у майні
колгоспного двору склали по 1/3 кожному.
Після смерті батька на його частку
відкрилась спадщина, до складу якої
ввійшли 1/3 частина житлового будинку
АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і
земельна частка (пай) розміром 2,29 га.
Спадщину прийняли дружина померлого і
він, як такі, що проживали разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Протягом останніх років
сестри ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
підбурюючи матір, перешкоджають йому
проживати у будинку. Тому у березні 2013
року він був змушений розпочати
оформлення своєї частки у майні
колгоспного двору та у спадковому
майні після смерті батька. При цьому у
квітні 2013 року дізнався, що будинок з 12
жовтня 2005 року зареєстрований за
матір'ю ОСОБА_4 згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно, а 19
грудня 2000 року сестрі ОСОБА_2 видане
свідоцтво про право на спадщину за
законом на земельну частку (пай) із
земель колективного
сільськогосподарського підприємства
с. Берездів Славутського району, чим
порушені його права.

Рішенням Славутського міськрайонного
суду від 22 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 25 грудня 2013
року за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка
задоволена частково, рішення
Славутського міськрайонного суду від 22
жовтня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено
частково. Рішення Славутського
міськрайонного суду від 22 жовтня 2013
року та рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 25 грудня 2013
року скасовано. Справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Славутського міськрайонного
суду від 03 вересня 2014 року у позові
відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, в апеляційній скарзі
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог.
Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції встановив, що
станом на 15 квітня 1991 року
домогосподарство мало статус
«господарство робітника» і не
встановив хто мав право на частки на
час набрання чинності Законом України
«Про власність». Судом не досліджено
підставність набуття спадщини ОСОБА_2
після смерті батька. Безпідставно
застосовано позовну давність.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав. ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 визнали її не обґрунтованою у
повному обсязі. Інші особи, які беруть
участь у справі, не з'явилися, про
розгляд справи належним чином
повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1 був
побудований у 1977 році ОСОБА_6 та ОСОБА_4
Разом з ними у цьому будинку проживали
їх діти ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (тепер
ОСОБА_3.) і ОСОБА_2 Господарство
відносилося до суспільної групи «двір
робітника», та розміщувалося на
земельній ділянці площею 0,15 га, що
підтверджується даними
погосподарської книги і особового
рахунку № 503 на вказане
будинковолодіння, а також даними
трудової книжки голови господарства
ОСОБА_6, який працював на робітничих
професіях із 1963 року по 1992 рік. 31 січня
1991 року із будинковолодіння батьків
вибув син ОСОБА_5 Станом на 15 квітня 1991
року господарство відносилося до тієї
ж суспільної групи «двір робітника»,
членами якого були подружжя і їх діти
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Остання вибула
з будинковолодіння 01 грудня 1992 року, а 26
червня 1993 року вибула ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 року голова двору помер. На
час його смерті у господарстві були
зареєстровані і проживали дружина і
син ОСОБА_1 12 жовтня 2005 року ОСОБА_4
оформила свідоцтво про право власності
на нерухоме майно - житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1. 19
грудня 2000 року ОСОБА_3 видано свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті батька на право на земельну
частку (пай), посвідчене сертифікатом
серії ХМ № 0110127 Берездівського
колективного сільськогосподарського
підприємства с. Березнів Славутського
району у землі, яка перебуває у
колективній власності підприємства
розміром 3,89 га. 20 березня 2007 року їй
виданий державний акт серії ЯБ № 098674 на
право власності на земельну ділянку
площею 2,29 га на території
Берездівської сільської ради
Славутського району з цільовим
призначенням для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Наведене підтверджується
матеріалами справи.

Відмовляючи у позові про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
власності на будинок із надвірними
спорудами та скасування державної
реєстрації, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку (пай), визнання права
власності на 1/3 частину будинку з
надвірними спорудами, визнання права
власності в порядку спадкування на 1/6
частину будинку з надвірними
спорудами, визнання права власності на
? частку земельного паю в порядку
спадкування, визнання недійсним
державного акта про право власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації, суд обґрунтовано
виходив з того, що ОСОБА_1 пропустив
позовну давність. Позивачу станом на 2007
рік було відомо про те, що власником
будинковолодіння є мати ОСОБА_4 у
зв'язку із його зняттям і реєстрацією
за вказаною адресою і про те, що
земельну частку (пай) успадкувала після
смерті батька сестра ОСОБА_2, оскільки у
виданому йому 20 березня 2007 року
державному акті на право власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
зазначено, що його земельна ділянка
межує із земельною ділянкою сестри.
Відмовляючи у позові про визначення
порядку користування жилим
приміщенням, суд виходив з того, що
позовні вимоги стосувалися захисту
порушеного права власності ОСОБА_1
відповідно до ЦК України. Ці вимоги
задоволенню не підлягають у зв'язку з
відмовою у позові про визнання за
позивачем права власності на
будинковолодіння як за членом
колгоспного двору і в порядку
спадкування.

Такі висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи і відповідають
вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 проживав з матір'ю у будинку по
АДРЕСА_1. 17 листопада 2006 року він
знімався з реєстраційного обліку і 25
травня 2007 року знову був
зареєстрований за вказаною адресою. Із
плану меж земельної ділянки
кадастровий номер 060210023 у
державному акті, виданому 20 березня 2007
року позивачу на право власності на
земельну ділянку площею 2,33 га на
території Берездівської сільської
ради Славутського району Хмельницької
обл. з цільовим призначенням для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
видно, що земельна ділянка ОСОБА_1 межує
із земельною ділянкою сестри ОСОБА_2
Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 04 жовтня 2013
року подали заяви про застосування
позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 і ч. 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність застосування позовної
давності не підтверджені доказами і не
ґрунтуються на законі.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність рішення суду не впливають і
його висновки не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б
були підставою для скасування рішення,
судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на повно, всебічно
досліджених матеріалах справи,
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав в межах доводів апеляційної
скарги для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного
суду від 03 вересня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Маршал
І.М. Провадження: №
22-ц/792/2101/14

Доповідач: Талалай О.І.
Категорія: 39