Справа № 550/919/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року
смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської
області

в складі: головуючого - судді
Ланни Я.О.,

за участю секретаря -
Байрачної Н.В.,

прокурора - Щербак
А.В.,

представників відповідача -
ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Чутове
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав та зміну
розміру аліментів на неповнолітню
дитину, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до
відповідача про позбавлення
батьківських прав та зміну розміру
аліментів, в якому вказала, що вони із
відповідачем перебували в шлюбі, від
якого мають малолітню дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько ОСОБА_4 злісно
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
та матеріальному утриманню своєї
малолітньої доньки ОСОБА_5, не виявляє
щодо неї батьківського піклування та
не підтримує з нею жодних контактів.

В зв"язку з чим позивачка, з
урахуванням її відмови від вимог про
зміну розміру аліментів, просила
позбавити відповідача батьківських
прав.

Прокурор Щербак А.В. в суді позов
підтримала та просила його
задовольнити.

В судове засідання відповідач не
з*явився повторно. Його представники в
суді позов не визнали, посилаючись на
те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4
намагався спілкуватись із донькою, але
йому чинила перешкоди позивачка.
Вважають, що не доведено винної
поведінки ОСОБА_4 в ухиленні від
виконання батьківських обов»язків по
вихованню доньки.

Від представника третьої особи:
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
надійшла заява про розгляд справи у
відсутності їх представника, в якій
зазначено про підтримку позову.

Суд, заслухавши пояснення позивачки,
представників відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи,
встановив.

Згідно ст.150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток; забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя,
поважати дитину.

На підставі вимог п.2 ч.1 ст.164 СК
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вони ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.
п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції
«Про права дитини» від 20 листопада 1989
року ратифікованої Україною 27.02.91 року
держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

У рішенні Європейського суду від 18
грудня 2008р. по справі "Савіни проти
України" зазначається "що хоча
національним органам надається певна
свобода розсуду у вирішенні питань
щодо встановлення державної опіки над
дитиною, вони повинні враховувати, що
розірвання сімейних зв'язків означає
позбавлення дитини її коріння, а це
можна виправдати лише за виняткових
обставин. Відповідне рішення має
підкріплюватися достатньо
переконливими і зваженими аргументами
на захист інтересів дитини, і саме
держава повинна переконатися в тому, що
було проведено ретельний аналіз
можливих наслідків пропонованого
заходу з опіки для батьків і дитини."

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. За
вимогами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в шлюбі, від якого
мають малолітню дитину - ОСОБА_5.
Сімейне життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
склалося, у зв*язку з чим шлюб було
розірвано, про що в книзі реєстрації
актів про розірвання шлюбу 22 березня 2005
року було зроблено запис № 132. Після
розірвання шлюбу дитина проживає з
матір»ю та перебуває на її утриманні.
Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова з відповідача на користь
позивачки було стягнуто аліменти на
утримання доньки в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу) щомісячно. Дане
рішення відповідач в повному обсязі не
виконує. Так відповідно до розрахунку
заборгованість ОСОБА_4 по сплаті
аліментів станом на 31.07.2014 р. становила
2876 грн. 31 коп. Але не в повній мірі
сплата аліментів, ( наявність
заборгованості ) на думку суду, не може
бути безперечною підставою для
позбавлення батьківських прав.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді
пояснили, що ОСОБА_4 не спілкується із
донькою ні особисто, ні по телефону та
не бачив її більше 8 років. Відповідно
до повідомлення школи, в якій
навчається ОСОБА_5, вихованням дитини
та її матеріальним забезпеченням
займається мати. Батько дитини - ОСОБА_4
за весь вказаний період навчанням
доньки не цікавився, батьківські збори
не відвідував. Але на думку суду, сам по
собі факт не відвідування доньки та
батьківських зборів не може бути
єдиною підставою для позбавлення
батьківських прав, що призведе до
розірвання сімейних зв'язків та буде
означати позбавлення дитини її
коріння.

До наданого висновку № 469 від
30.10.2014 р. (а.с.40-41), Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, як представника органу
опіки та піклування, про доцільність
позбавлення батьківських прав
відповідача ОСОБА_4 відносно
малолітньої дитини - ОСОБА_5, суд
відноситься критично.

Як вбачається із вказаного
висновку, підставою для прийняття
такого рішення є матеріали подані
позивачкою ОСОБА_3, які на думку суду, не
можуть служити підставою для
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

Суд не може взяти до уваги посилання
позивачки на те, що відповідач не
приймав участь у обстеженні і
лікуванні дитини, згідно медичних
довідок, оскільки медичні довідки про
стан здоров'я дитини не
підтверджують факт неучасті
відповідача у вихованні дитини.

Частиною 2 ст. 171 СК України
визначено, що дитина, яка може
висловити свою думку, має бути
вислухана при вирішенні між батьками,
іншими особами спору щодо її виховання,
місця проживання, у тому числі при
вирішенні спору про позбавлення
батьківських прав, поновлення
батьківських прав, а також спору щодо
управління її майном.

Відповідно до ч.3 ст. 171 СК України суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

Дитина ОСОБА_5 в суді висловила свою
думку та підтримала позов матері, але
суд приймає рішення в супереч думки
дитини, оскільки вважає, що збереження
сімейних зв'язків із батьком буде
відповідати її інтересам.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивачкою не було зазначено достатніх
підстав для застосування крайнього
заходу впливу у вигляді позбавлення
батьківських прав дитини. Суду не було
надано переконливих доказів того, що
відповідач ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків і
вирішення даного спору можливе тільки
у разі позбавлення його батьківських
прав. При цьому суд враховує, що до
відповідача раніше не застосовувались
попередження про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини.
Матеріали справи не містять відомостей
про те, що відповідач свідомо нехтував
своїми батьківськими обов'язками по
відношенню до дитини, ухилявся від її
виховання та утримання, а тому в
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.164, 171СК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Чутівський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк, з дня його
проголошення, апеляційної скарги, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
в той же строк з дня отримання копії
цього рішення .

Суддя Я. О.
Ланна