Справа № 523/2041/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р.

Суворовський районний суд міста
Одеси,в складі:

головуючого - судді Малиновського
О.М.,

при секретарі - Стояновій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
виступає від свого імені та в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про вселення,
зобов'язання не перешкоджати у
користуванні квартирою, та за позовом
третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_1, за
участю третіх осіб без самостійних
вимог Суворовського районного відділу
у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області, Служби у справах дітей
Одеської міської ради - провизнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду в своїх
інтересах та інтересах своєї
малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в яких просить вселити їх в квартиру
АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_3 не
перешкоджати їм у вселені та
користуванні вказаною квартирою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_3 в серпні 2011р. вигнав ОСОБА_1 та
їх дочку ОСОБА_4 з вказаної вище
квартири. В зв'язку з чим, вона вимушена
знімати житло. Дані обставини стали
підставою для звернення до суду.

Представник позивача - ОСОБА_5 в
судовому засіданні пред'явлені позовні
вимоги підтримав, просить
задовольнити.

ОСОБА_3 пред'явлені позовні вимоги не
визнав в повному обсязі та зазначив, що
його дружина з дочкою забрала свої речі
та виселилась добровільно у жовтні 2010р.
Він не перешкоджав їй у проживанні в
квартирі, яка не є його власністю, а є
власністю його матері ОСОБА_4 Поросив
відмовити в задоволені позовних вимог.

Судом, у відповідність до ч.4 ст.10 ЦПК
України, представнику позивача -
ОСОБА_5 не однократно роз'яснювалось
право на внесення клопотання щодо
залучення до участі у справі
співвідповідачем ОСОБА_4, або
проведення заміни первісного
відповідача - ОСОБА_3 на належного
відповідача ОСОБА_4 Проте, згідно ст.33
ЦПК України, таке клопотання позивачем
та його представником заявлено не було,
в зв'язку з чим ухвалою суду від 27.03.2014р.
до участі у справі в якості третьої
особи без самостійних вимог була
залучена ОСОБА_4

ОСОБА_4 не погодившись з пред'явленими
позовними вимогами звернулася до суду
з самостійними позовними вимогами до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 в яких просить визнати
ОСОБА_1, ОСОБА_4 такими, що втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1.
Позовні вимоги ОСОБА_4 мотивували тим,
що вона є власником спірної квартири.
На прохання свого сина - ОСОБА_3 вона
дала згоду на реєстрацію та проживання
в її квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Однак,
сімейні відносини у її сина та ОСОБА_1
не склалися в зв'язку з чим, приблизно в
жовтні 2010р. ОСОБА_1 з дитиною забрала
свої речі та добровільно виселилась з
квартири. В зв'язку з реєстрацією
відповідачів вона вимушена нести
додаткові витрати на утримання
квартири.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 пред'явлені
позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав в
повному.

Від начальника Суворовський РВ у
м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області до суду надійшла заява про
розгляд справи за їх відсутності.

Представник служби у справах дітей
Одеської міської ради в судове
засідання не з'явився без поважних на
те причин. Про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Суд, заслухавши сторін,
дослідивши матеріали справи і надані
документи в сукупності, прийшов до
наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 31.07.2009р., реєстровий номер №5467,
ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №23472979 від
03.08.2009р. право власності на вказану вище
квартиру було зареєстровано в КП
«ОМБТІ та РОН».

ОСОБА_4, як власник квартири, надала
згоду на реєстрацію та вселення в
належну їй на праві власності квартиру
своєму сину, - ОСОБА_3, невістки - ОСОБА_1
та внучки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до довідки Ф-1 №52 від 21.05.2013р.
в квартирі, починаючи з 18.11.2009р. до цього
часу, зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_4

Дані фактичні обставини вказують на те,
що ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як члени
власника квартири ОСОБА_4, у
відповідність до ч.1 ст.405 ЦК України
набули право користування квартирою
АДРЕСА_1. Право користування
зберігається за членами сім'ї власника
квартири навіть і після припинення
сімейних відносин з ним (ч.4 ст.156 ЖК
України).

З матеріалів справи убачається,
що в серпні 2011р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
погіршилися сімейні відносини та
останній вигнав свою дружину з дитиною
з квартири АДРЕСА_1. Даний факт
підтверджується рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від21.02.2012р. про розірвання шлюбу
(справа №1527/2-6416/11), яким було
встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
виникали сварки і скандали з
застосуванням фізичного насилля щодо
ОСОБА_1, а також матеріалами про відмову
в порушенні кримінальної справи №4226,
зареєстрованих в ХаджибеїськомуВМ
Суворовського РВ ОМУ УМВС України в
Одеській області, з яких убачається, що
ОСОБА_1 30.08.2011р. зверталася до міліції із
заявою на протиправні дії ОСОБА_3
пов'язані з тим, що він вигнав її з
квартири, погрожував розправою.

ОСОБА_3 вказані вище обставини не
спростував, належних та допустимих
доказів з приводу не перешкоджання у
проживанні ОСОБА_1 в спірній квартирі
не представив.

Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка
має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Зважаючи на викладене, слід дійти
висновку, що ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_4
були протиправно, без їх згоди
позбавлені права користування спірною
квартирою, а відтак неможливо
погодитися з позовними вимогами
ОСОБА_4, яка ставить підставою
позбавлення ОСОБА_1, ОСОБА_4 права
користування квартирою у зв'язку з їх
не проживанням в квартирі без поважних
на те причин більше одного року (ч.2 ст.
405 ЦК України). В зв'язку з чим, суд
вважає, що пред'явлені позовні вимоги
третьою особою ОСОБА_4 є недоведеними
та не підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 то
вони підлягають задоволенню частково,
а саме лише в частині вимог
пред'явлених до ОСОБА_3 оскільки, як
було встановлено судом, саме він своїми
діями перешкоджав позивачу та дочці
проживати в спірній квартирі. Позовні
вимоги про вселення ОСОБА_1 та її дочки
у спірну квартиру задоволенню не
підлягають, так як пред'явлені до
неналежного відповідача ОСОБА_3 який не
є власником спірної квартири.

Суд не приймає до уваги показання
допитаного у судовому засіданні свідка
ОСОБА_6, оскільки його показання
суперечать іншим зібраним по справі
доказам.

Керуючись ст.ст.10,11,57,64,174,212,214,215, 218ЦПК
України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка виступає
від свого імені та в інтересах ОСОБА_2
до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_1, ОСОБА_2 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1,яка виступає від свого імені та
в інтересах ОСОБА_2 відмовити у повному
обсязі.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, за участю третіх осіб без
самостійних вимог Суворовського
районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС
України в Одеській області, Служби у
справах дітей Одеської міської ради
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскарженев
апеляційний суд Одеської області через
суд першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дняпроголошення рішення суду.

Суддя -