У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Журавель В.І.,
Завгородньої І.М.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6 про
встановлення факту, визнання права
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа -
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання права власності на
спадкове майно, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_5, в якому просила встановити факт
проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 з 1994
року по день його смерті до
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею,
спадкоємцем четвертої черги за
законом, право на спадкування майна
спадкодавця ОСОБА_8 у першій черзі;
визнати за нею Ѕ частку у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1, як на
частину спільного сумісного майна,
набутого за час спільного проживання, Ѕ
частку квартири в порядку спадкування.

Даний позов обґрунтований тим, що з 1994
року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 18 років проживали
однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1, були
пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, подавали
заяву про державну реєстрацію шлюбу. За
час подружнього життя виховували
доньку ОСОБА_6, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
підтримували одне одного, разом
подорожували, займались садівництвом
на придбаній на спільні кошти
земельній ділянці в с. Старі Петрівці
Вишгородського району Київської
області, будували спільний дім,
доглядали хвору матір ОСОБА_8 до самої
смерті. ОСОБА_8 страждав гіпертонічною
хворобою другої стадії, кризовими
приступами головної болі, серцевими
перебоями, підвищеною втомленістю, що
було пов'язано з виконанням ним
службових обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, в 2005 році
втратив 25 % професійної працездатності,
постійно знаходився в тяжкому
фізичному стані, в зв'язку із
проблемами зі здоров'ям і потребував
стороннього догляду. За свої кошти вона
придбавала ліки та інші засоби,
необхідні для лікування та покращення
стану його здоров'я. Також оплачувала
витрати на комунальні послуги та
утримання і ремонт квартири,
спеціальне харчування, оскільки коштів
чоловіка не вистачало на покриття всіх
необхідних витрат. Чоловік мав
отримати групу інвалідності, його
життєдіяльність була обмежена, в
зв'язку з рядом захворювань не міг
займатися активною трудовою
діяльністю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.
Всі витрати по організації похорон,
похованню, поминках несла вона. Після
його смерті відкрилась спадщина, яка
складається з квартири АДРЕСА_1, що
належала йому та його матері ОСОБА_9
Спірна квартира належала їм в рівних
частках кожному на праві приватної
власності.

ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_4, в якому просила
визнати за нею право на спадщину за
спадкодавцем ОСОБА_8, а саме - квартиру
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_8 та його
матері ОСОБА_9, та на земельну ділянку
загальною площею 0,044 га., розташовану на
території садового товариства
«Колективна праця» села Старі Петрівці
Вишгородського району Київської
області, яка належала спадкодавцю.

В обґрунтування зустрічного позову
посилалась на те, що вона є сестрою
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
його смерті відкрилась спадщина, яка
складається з квартири АДРЕСА_1 та
земельної ділянки загальною площею 0,044
га., яка розташована на території
садового товариства «Колективна
праця», АДРЕСА_2. Його мати - ОСОБА_9, яка
померла 17 грудня 2000 року, проживала
разом з ним в спірній квартирі і після
її смерті він прийняв спадкове майно, а
саме Ѕ частини квартири.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 травня 2013 року
заборонено приватному нотаріусу
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 вчиняти будь-які дії по
спадковій справі №4/2012 (№53461186 у
спадковому реєстрі), яка відкрилася
після смерті ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 27 лютого
2014 року, позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4
однією сім'єю з ОСОБА_8 з 1994 року по день
його смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою Шевченківського
районного суду міста Києва від 22 травня
2013 року шляхом заборони приватному
нотаріусу Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 вчиняти
будь -які дії по спадковій справі №4/2012
(№53461186 у спадковому реєстрі), яка
відкрилася після смерті ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення в частині відмови у
задоволенні позову до ОСОБА_5 та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
та неправильне застосування норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін судових
рішень, оскільки вони законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Ю.Г.
Іваненко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня