АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 23
липня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 р. ОСОБА_3 звернулася у суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
сторонами за період шлюбу на спільні
кошти - 15 000 дол.США, придбано автомобіль
Mersedes Vito НОМЕР_1, 2005 року випуску.

Вказувала, що сторони дійшли згоди
поділу майна в добровільному порядку -
зазначений автомобіль залишився
відповідачу, в замін чого він
зобов'язався їй повернути 8 000 дол.США,
про що 05 січня 2014 р. склав розписку,
проте гроші не повернув.

Посилаючись на викладені обставини,
просила суд стягнути з відповідача на
свою користь 8 000 дол.США, що за курсом
Національного Банку України
еквівалентно 91 200 грн.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 липня 2014 р.
позов задоволено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити по справі нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши відповідача
та його представника, які підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити, позивача та її
представника, які заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи,
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 13 грудня 2011 р. по 28 березня 2014 р.
/а.с.5, 6/.

Згідно змісту долученої до матеріалів
справи копії розписки, складеної
ОСОБА_2, убачається, що за період шлюбу
із ОСОБА_3 вони придбали автомобіль
Mersedes Vito НОМЕР_1, 2005 року випуску,
вартість якого оплатили рівними
частками й у зв'язку із залишенням
автомобіля у своїй власності він
зобов'язався повернути кошти за
сплачену нею частку автомобіля, в сумі 8
000 у.о. /а.с.4/.

Задовольняючи позовні вимоги районний
суд, поклавши у основу рішення долучену
до справи розписку, з урахуванням
положень ч.1 ст.1053 ЦК України, виходив з
того, що борг відповідача, який виник
на підставі купівлі-продажу
автомобіля, може бути замінений
позиковим зобов'язанням.

Між тим, районний суд, в порушення вимог
ч.4 ст.10 ЦПК України, не сприяв повному й
всебічному з'ясуванню обставин справи -
не перевірив факт придбання сторонами
за період шлюбу автомобіля Mersedes Vito
НОМЕР_1, 2005 року випуску,
зобов'язання за договором
купівлі-продажу якого ніби-то замінено
сторонами.

Згідно вимог ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або права власності
не встановлена судом.

Відповідно до положень п.8 Порядку
державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів,
мотоколясок, інших прирівняних до них
транспортних засобів та мопедів»,
затверджених постанови Кабінету
Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998
року, реєстрація /перереєстрація/
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, є
засвідчені підписом відповідної
посадової особи, що скріплений
печаткою:

довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери;

договори та угоди, укладені на
товарних біржах на зареєстрованих у
Департаменті Державтоінспекції
бланках, договори купівлі-продажу
транспортних засобів, оформлені в
Державтоінспекції, інші засвідчені
в установленому порядку документи, що
встановлюють право власності на
транспортні засоби;

копія рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин;

довідка органу соціального захисту
населення або управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження
конструкції транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача;

митна декларація на бланку єдиного
адміністративного документа на
паперовому носії або електронна митна
декларація, або видане митним
органом посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери;

договір фінансового лізингу;

акт про проведений аукціон або
постанова та акт про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
видані органом державної виконавчої
служби.

Таким чином, законодавством України
визначено вичерпний перелік
документів, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, які мають бути засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою.

Окрім того, згідно п.п.6,7 Порядку
транспортні засоби реєструються за
юридичними та фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах ДАІ. Власники транспортних
засобів та особи, що експлуатують такі
засоби на законних підставах або їх
представники зобов'язані
зареєструвати /перереєструвати/
транспортні засоби протягом десяти
днів після придбання /одержання/
митного оформлення або тимчасового
ввезення на Україну, або виникнення
обставин, що є підставою для внесення
змін до реєстраційних документів.

Отже, зазначеним Порядком …
передбачено порядок набуття права
власності на автомобіль.

Долучена до матеріалів справи копія
довіреності, видана 18 липня 2012 р. від
імені ОСОБА_4 на уповноваження ОСОБА_2
розпоряджатися транспортним засобом -
MersedesVito НОМЕР_1, 2005 року випуску, а також
комплексний договір добровільного
страхування зазначеного транспортного
засобу на ім'я відповідача,
розпорядження страхової компанії ПрАТ
«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 12
червня 2013 р. про виплату страхового
відшкодування на користь відповідача,
й довідка про складання на ім'я ОСОБА_2
адміністративних протоколів за
порушення Правил дорожнього руху при
керуванні вказаним автомобілем, не
свідчать про перехід до останнього
права власності на автомобіль /а.с.68, 70,
74, 75-78/.

Відповідно до листа т.в.о. заступника
начальника Управління державної
автомобільної інспекції ГУ МВС України
в м. Києві Довгополова В.К. від
01 жовтня 2014 р. за №10/с-302ц, згідно даних
автоматизованої
інформаційно-пошукової системи УДАІ м.
Києва та НАІС ДДАІ МВС України, в період
часу з 01 січня 2012 р. по 30 вересня 2014
р. на ім'я ОСОБА_2 транспортні засоби не
реєструвалися /а.с.69/.

Таким чином, матеріалами справи не
доведено вчинення відповідачем дій,
спрямованих на набуття права власності
на автомобіль, зазначений в розписці, й
подальшу реєстрацію автомобілю на
обліку в органах ДАІ, як це передбачено
Порядком.

Не містять матеріали справи й доказів
реєстрації зазначеного автомобіля за
позивачкою.

За таких обставин, районний суд не мав
правових підстав ухвалювати рішення
про стягнення з ОСОБА_2 боргу за
договором позики.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції, як постановлене з
неповним з'ясуванням обставин справи,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, що призвело до
порушення та неправильного
застосування норм матеріального права,
слід скасувати.

З урахуванням обставин справи та
повноважень суду апеляційної
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про ухвалення по справі
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 липня
2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договору
позики - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/14691/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12911/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Марцинкевич В.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.