У Х В А Л А

08 грудня 2014 р.
м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду
Рівненської області Хилевич С.В.,
одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Здолбунівського районного суду
від 16 жовтня 2014 року, що подана 12
листопада 2014 року, у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні нежитловими
приміщеннями,

в с т а н о в и в:

16 жовтня 2014 року Здолбунівським
районним судом задоволено заяву
позивача: призначено судову
будівельно-технічну експертизу,
проведення якої доручено спеціалістам
Рівненського обласного бюро технічної
інвентаризації. На вирішення експерта
поставлено питання визначення розміру
ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_1" у АДРЕСА_1, на
час посвідчення договору
купівлі-продажу від 02.04.2003 року за
реєстровим №478 та чи мало приміщення
дверний отвір в приміщення №15, а також
який розмір приміщення №37 на цей час,
чи має приміщення дверний отвір у
приміщення спільного користування №15
та які дії слід вчинити позивачу для
повернення спірного приміщення в
частині розміру і наявності дверного
отвору в попередній стан.

Експерта попереджено про кримінальну
відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК
України, витрати за проведення
експертизи покладено на ОСОБА_3, а
провадження у справі на час проведення
експертизи зупинено.

ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про
призначення судової експертизи
відмовлено.

На ухвалу суду в частині призначення
експертизи та відмови в призначенні
експертизи 23 жовтня 2014 року
відповідачем було подано апеляційну
скаргу, яку 28 жовтня 2014 року
Здолбунівським районним судом
повернуто ОСОБА_2 з тих підстав, що
ухвала місцевого суду від 16 жовтня 2014
року не підлягає апеляційному
оскарженню.

12 листопада 2014 року відповідач
повторно подала апеляційну скаргу на
ухвалу Здолбунівського районного суду
від 16 жовтня 2014 року, де, крім наведених
підстав, зазначала і про незаконність
зупинення провадження у справі.

Апеляційне провадження у справі за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Здолбунівського районного суду від 16
жовтня 2014 року, що подана 12 листопада 2014
року, в частині оскарження призначення
судової будівельно-технічної
експертизи за клопотанням позивача та
в частині відмови у призначенні
судової експертизи за клопотанням
відповідача не може бути розпочатим з
таких підстав.

Частина 1 ст. 293 ЦПК України встановлює
право осіб, які беруть участь у справі,
та осіб, які не брали участі в справі,
але питання про права і обов'язки яких
вирішено судом, оскаржити окремо від
рішення суду в апеляційному порядку
ухвали суду першої інстанції.

Серед визначеного законом переліку
ухвал про можливість апеляційного
оскарження ухвал про призначення
судової експертизи та про відмову в
призначенні судової експертизи не
зазначено.

Згідно з ч. 2 цієї статті заперечення на
ухвали, що не підлягають оскарженню
окремо від рішення суду, включаються до
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги на
ухвалу, що не підлягає оскарженню
окремо від рішення суду, суд першої
інстанції повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу, яка не підлягає
оскарженню.

Тому суд першої інстанції, повертаючи
апеляційну скаргу, подану 23 жовтня 2014
року, правильно виходив з відсутності у
відповідача процесуального права на
апеляційне оскарження його ухвали від
16 жовтня 2014 року.

Посилання особи, яка подала апеляційну
скаргу, на рішення Конституційного
Суду України в справі №3-рп2010 від 27
січня 2010 року і від 28 квітня 2010 року у
справі №12-рп2010 стосуються
апеляційного оскарження питань щодо
видачі дубліката виконавчого листа та
щодо забезпечення позову. Питання
правової можливості апеляційного
оскарження ухвал про призначення
судової експертизи чи про відмову в
призначенні судової експертизи
зазначеними рішеннями Конституційного
Суду України не вирішувалися.

Крім того, частиною 3 ст. 303 ЦПК України
передбачено право апеляційного суду
досліджувати докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Тобто якщо апеляційний суд при
перевірці рішення суду першої
інстанції по суті прийде до висновку,
що в зв'язку з відмовою у призначенні
судової експертизи за клопотанням
ОСОБА_2 порушено її процесуальне право
на рівність повноважень сторін щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості (ч. 2 ст. 10 ЦПК України),
зазначену експертизу може бути
призначено і в апеляційному порядку.

З урахуванням того, що апеляційна
скарга на ухвалу Здолбунівського
районного суду від 16 жовтня 2014 року в
частині призначення судової
експертизи та відмови в призначенні
судової експертизи ОСОБА_2 вже
подавалася і питання про її повернення
вже вирішувалося місцевим судом, про що
існує ухвала, яка набрала законної
сили, а повторне оскарження тієї само
ухвали не допускається, тому доцільним
є повернення цієї скарги відповідачу.

Керуючись ч. 6 ст. 297, ст.ст. 324-325 ЦПК
України, суддя

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Здолбунівського районного суду від 16
жовтня 2014 року, що подана 12 листопада 2014
року, в частині призначення судової
будівельно-технічної експертизи та в
частині відмови в призначенні судової
експертизи повернути особі, яка її
подала.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена особою, інтересів якої вона
стосується, до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня отримання її копії.

Суддя: