Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4268/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Совєтського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 24
грудня 2013 року та на додаткове рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 03 лютого 2014 року

у справі за заявою ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_5, заінтересовані
особи: ОСОБА_3, орган опіки та
піклування Макіївської міської ради
Донецької області про скасування
обмеження дієздатності та поновлення
дієздатності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Совєтського районного суду м.Макіївки
Донецької області з заявою про
скасування рішення Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 18 червня 2013 року про
обмеження дієздатності та поновлення
дієздатності та скасування
встановленого над ним рішенням
Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 02 серпня 2013 року
піклування з призначенням ОСОБА_3
піклувальником.

В заяві зазначав, що його мати, ОСОБА_3
звернувшись до суду у зв'язку із
зловживання ним спиртними напоями
ввела суд в оману, оскільки він не
проживає з нею понад чотири роки, із-за
матері розпалась його перша родина, а
на теперішній час він проживає зі
співмешканкою. Зазначені рішення суду
постановлені не за підсудністю, суд не
встановив, що заявник є інвалідом 3
групи. Також зазначив, що до 2009 року він
оформив на мати довіреність на
отримання пенсії та регресу, але ж мати
відібрала всі його документи ще у 2009
році, коли він пішов від неї. При цьому,
заявник зазначив, що розгляд
попередніх справ відбувався за його
відсутністю, тому він був позбавлений
можливості надати свої заперечення.

У зв'язку з зазначеним, заявник
звернувся до суду з заявою про
скасування рішення суду про визнання
його обмежено дієздатним, що
передбачено ч. 3 ст. 241 ЦПК України та
відміну призначеного йому рішенням
Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 02 серпня 2013 року
піклування, яким піклувальником було
призначено ОСОБА_3

Рішенням Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 24
грудня 2013 року заяву задоволено.
Поновлено цивільну дієздатність
ОСОБА_4 Скасовано рішення Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 18 червня 2013 року про
визнання ОСОБА_4 обмежено дієздатним.

Додатковим рішенням Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 03 лютого 2014 року скасовано
рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 02
серпня 2013 року, про призначення
піклувальником ОСОБА_3 над ОСОБА_4

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
та додатковим рішенням, ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 06 березня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_6 задоволено.
Рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 24
грудня 2013 року та додаткове рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 03 лютого 2014 року
у цій справі скасовано. У задоволенні
заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 липня 2014 року
рішення апеляційного суду Донецької
області від 06 березня 2014 року
скасовано. Справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ у відповідності до Закону
України «Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», підсудність даної справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення апелянта
ОСОБА_3, заявника ОСОБА_4, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення. Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

Рішенням Совєтського районного суду м.
Макіївки від 18.06.2013р. ОСОБА_4 визнано
обмежено дієздатним внаслідок
зловживання спиртними напоями.

Рішенням Совєтського районного суду м.
Макіївки від 02.08.2013р. ОСОБА_3 призначена
піклувальником над ОСОБА_4

Відповідно до ч. 3 ст. 241 ЦПК України
скасування рішення суду про обмеження
цивільної дієздатності фізичної особи
та поновлення цивільної дієздатності
фізичної особи, цивільна дієздатність
якої була обмежена, здійснюється за
рішенням суду за заявою самої фізичної
особи, її піклувальника, членів сім'ї
або органу опіки та піклування.

З цих підстав предметом доказування за
заявою фізичної особи, яка була
обмежена у дієздатності, є обставини
про відсутність підстав для обмеження
дієздатності фізичної особи.

Під час апеляційного розгляду справи
встановлено, що рішення суду першої
інстанції в частині задоволення заяви
ОСОБА_4 про поновлення дієздатності та
скасування рішення Совєтського
районного суду м. Макіївки від 18.06.2013р.,
яким ОСОБА_4 визнано обмежено
дієздатним внаслідок зловживання
спиртними напоями відповідає вимогам
ст.ст. 212-215 ЦПК України щодо законності
та обґрунтованості рішення суду.

Судом першої інстанції обґрунтовано
взяті до уваги такі належні та
допустимі докази як висновок ВКК від
07.10.2013р. ККЛПЗ «Обласна психіатрична
лікарня м. Жданівка», довідка
лікаря-нарколога КЛПЗ «Централдьна
міська лікарня м. Жданівка» від 11.12.2013р.,
з яких вбачається, що ОСОБА_4 не має
психіатричних розладів, пов'язаних з
психоактивними речовинами, в
наркологічному диспансері на обліку не
перебуває, антиалкогольного лікування
не потребує.

Належним чином оцінені показання
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
які під присягою підтвердили, що ОСОБА_4
спиртним не зловживає, а його мати
ОСОБА_3 визнала його обмежено
дієздатним, що отримувати його пенсію.

Суд першої інстанції правильно
відхилив думку представника органу
опіки та піклування, який вважав, що
ОСОБА_4 мав надати інші медичні
документи, а також заперечення ОСОБА_3,
яка зазначала, що ОСОБА_4 не мав
звертатися до суду з даною заявою,
оскільки не оскаржив у касаційному
порядку рішення про визнання його
обмежено дієздатним та не пройшов
лікування.

Висновки рішення суду першої інстанції
про наявність підстав для задоволення
заяви ОСОБА_4 відповідають обставинам
справи та роз'ясненням п. 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
28.03.1972р. «Про судову практику в справах
про визнання громадянина обмежено
дієздатним чи недієздатним» де,
зокрема сказано наступне: в справах про
визнання громадян обмежено
дієздатними належними доказами можуть
бути акти міліції і громадських
організацій, рішення товариських судів
та інші докази, які підтверджують факти
зловживання спиртними напоями або
наркотичними засобами, а також, що
громадянин ставить себе і свою сім'ю в
тяжке матеріальне становище.

Суд першої інстанції правильно оцінив
відсутність таких доказів та
обґрунтовано взяв до уваги надані
заявником ОСОБА_4 медичні документи
щодо відсутності у нього потреби у
антиалкогольному лікуванні, що
доводить відсутність підстав для
продовження обмеження дієздатності
громадянина та тягне позитивне
вирішення питання про скасування
рішення суду, яким останнього обмежено
у дієздатності.

Доводи апеляційної скарги щодо
обов'язковості касаційного оскарження
рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки від 18.06.2013р., яким ОСОБА_4
визнано обмежено дієздатним внаслідок
зловживання спиртними напоями не мають
свого підтвердження, оскільки ч. 3 ст. 241
ЦПК України, на підставі якої подано
заяву не містить такої вимоги.

Суд мав вирішити питання наявності або
відсутності підстав для скасування
рішення суду про обмеження
дієздатності громадянина і не мав
підстав вимагати від громадянина
обов'язкового касаційного оскарження
рішення, яким його визнано обмежено
дієздатним.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаній нормі права.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, які на думку
апелянта полягають у відсутності у
суду повноважень для скасування
рішення суду, яким ОСОБА_4 обмежено у
дієздатності не мають свого
підтвердження.

Згідно ч. 3 ст. 241 ЦПК України до
повноважень суду віднесено саме
скасування рішення суду про обмеження
цивільної дієздатності фізичної особи
та поновлення цивільної дієздатності
фізичної особи, цивільна дієздатність
якої була обмежена.

Доводи апеляційної скарги про
тотожність предмету спору у справах
про обмеження дієздатності та
поновлення дієздатності не можуть
спростувати висновки суду, оскільки
суперечать нормам цивільного
процесуального права України, якими
закріплено розгляд справ даної
категорії не у позовному провадженні, а
у порядку окремого провадження, що
виключає наявність спору про право у
справах даного виду.

З вищенаведених причин не мають
правових підстав доводи апеляційної
скарги про необхідність закриття
провадження у справі за ст. 205 ЦПК
України, оскільки на думку апелянта
тотожний спір вже розглянуто судом.
Такі доводи відхиляються апеляційним
судом.

Доводи апеляційної скарги щодо
перевищення судом першої інстанції
повноважень, так як апелянт вважає, що
суд не мав права скасування рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки
від 18.06.2013р., яким ОСОБА_4 визнано
обмежено дієздатним, не мають свого
підтвердження.

Як зазначено вище у цій ухвали згідно
ч. 3 ст. 241 ЦПК України до повноважень
суду віднесено саме скасування рішення
суду про обмеження цивільної
дієздатності фізичної особи та
поновлення цивільної дієздатності
фізичної особи, цивільна дієздатність
якої була обмежена.

Незгода апелянта з нормами права не
може спростувати висновки оскарженого
рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо
неналежності медичних документів,
взятих в якості доказів на
підтвердження вимог заявника не мають
свого підтвердження, оскільки не
спростовані будь-якими іншими доказами
протилежного змісту і мають характер
припущень з боку апелянта, що прямо
заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, яка
визначає, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

В частині додаткового рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 03 лютого 2014 року
колегія суддів вбачає підстави для
застосування ч. 4 ст. 303 ЦПК України
згідно якої, якщо поза увагою доводів
апеляційної скарги залишилась
очевидна незаконність або
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції у справах окремого
провадження, апеляційний суд перевіряє
справу у повному обсязі.

Скасовуючи додатковим рішенням від 03
лютого 2014 року рішення Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 02 серпня 2013 року про
призначення ОСОБА_3 піклувальником, суд
першої інстанції не звернув уваги на
вимоги ч. 2 ст. 241 ЦПК України, за якою
суд розглядає питання про звільнення
піклувальника від повноважень, а не
скасовує рішення про призначення
піклувальника.

Додаткове рішення суду першої
інстанції суперечить п.4 ч. 1 ст. 77 ЦК
України, за якою піклування
припиняється у разі поновлення
цивільної дієздатності фізичної особи,
цивільна дієздатність якої була
обмежена.

Додаткове рішення підлягає скасуванню
з ухваленням в цій частині вимог
заявника нового рішення про
припинення піклування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 313, 314, 314-317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 24
грудня 2013 року у цій справі залишити
без змін.

Додаткове рішення Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 03 лютого 2014 року у цій
справі скасувати, та ухвалити нове
рішення наступного змісту:

Припинити піклування над ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлене рішенням
Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 02 серпня 2013 року,
яким піклувальником було призначено
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та звільнити її від
повноважень піклувальника.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: