Справа № 460/1890/14-ц
Провадження №2/460/994/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 рокум.Яворів Яворівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Варениця В.С.

з участю секретаря
Мельник Є.Є.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Яворові

цивільну справу за позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи
Івано-Франківська селищна рада,
приватний нотаріус ОСОБА_6,

про визнання частково недійсним
договору дарування та виділення частки
за померлим,-

В С Т А Н О В И В:

13.06.2014 року представник позивача ОСОБА_5
- гр.ОСОБА_7 звернулася до суду з
позовною заявою, позовні вимоги по якій
під час судового розгляду були
уточнені, в якій просить постановити
рішення, яким визнати недійсним
договір дарування житлового будинку
АДРЕСА_1, укладений 04.04.2008 року, в
частині дарування 1/2 житлового будинку,
а також виділити частку померлого
ОСОБА_8 у вищевказаному будинку в
розмірі 1/2 частини. Позовні вимоги
мотивовано тим, що 04.03.1952 року був
укладений договір дарування, згідно
якого ОСОБА_9 подарував, а обдарована
ОСОБА_5 прийняла в дар 1/2 ідеальну
частину домоволодіння в с.Лелехівка
Івано-Франківського району Львівської
області. Рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської селищної ради від
13.04.1967 року гр.ОСОБА_8 було надано дозвіл
на перебудову будинку, а на підставі
рішення від 16.12.2004 року на ім'я ОСОБА_8
було виготовлено свідоцтво про право
власності на цей будинок. При наявності
договору дарування від 04.03.1952 року
прийняте рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської селищної ради не
відповідає законові і порушує права
ОСОБА_5 як власника 1/2 ідеальної частини
будинку. Відповідно ОСОБА_8 не міг
являтися одноосібним власником
будинку та не мав правових підстав на
оформлення права власності на весь
житловий будинок. В позивачки ОСОБА_5
договору дарування від 04.03.1952 року не
було, копію такого договору в
Львівському обласному державному
архіві було отримано 17.05.2013 року і з
цього моменту ОСОБА_5 дізналася про
порушення свого права.

В заяві про уточнення позовних вимог,
останні мотивуються тим, що 04.04.2008 року
було укладено договір дарування,
згідно якого ОСОБА_8 подарував, а
обдаровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли в
дар в рівних частинах житловий будинок
в АДРЕСА_1. Однак даний будинок був
побудований за час шлюбу між ОСОБА_8 та
ОСОБА_5, являвся спільною сумісною
власністю подружжя. При укладенні
даного договору дарування було
порушено права ОСОБА_5 на 1/2 частину
даного будинку.

Під час розгляду справи представник
позивача ОСОБА_5 - гр.ОСОБА_1 уточнені
позовні вимоги підтримав, дав
пояснення аналічні викладеним в
позовній заяві та в заяві про уточнення
позовних вимог. Просить заявленні
позовні вимоги своєї довірительки
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов
заперечила, пояснила, що позивачка по
справі та покійний батько за згодою та
при пам'яті вирішили подарувати
побудований ними будинок порівну їй та
сестрі ОСОБА_3, з умовою встановлення на
їх могилі пам'ятника. Тоді ж приїхав
нотаріус та посвідчив такий договір
дарування. Як до укладення такого
договору, так і після, вона

2

та її діти продовжували відвідувати
батьків, надавали їм посильну допомогу.
Після смерті батька з поведінки сестри
вона зрозуміла, що відношення до неї
змінилося, сестра стала вимагати, щоб
вона віддала свою частку будинку, за
яку донька сестри заробить і сплатить
гроші. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4
підтримав письмове заперечення на
заявлений позов і заяву про
застосування позовної давності,
вважає, що позовні вимоги є
безпідставними, позивачка ОСОБА_5 була
учасником укладання договору
дарування, подала особисту нотаріально
посвідчену заяву про згоду на
дарування своїм чоловіком будинку в
рівних частинах відповідачам по
справі. На час укладання договору
будинок не був поділений. Також
позивачка могла звертатися з позовом
щодо виділення своєї частки із
спільного майна до свого чоловіка, а не
після його смерті. Позивач пропустила
трирічний строк звернення до суду.
Заявлений позов підлягає відхиленню як
безпідставний та в зв'язку з пропуском
позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 заявлений позов
визнала, пояснила, що договір дарування
було укладено з її ініціативи і батько
погодився подарувати їй та сестрі
ОСОБА_2 свою частину будинку. Під час
підписання договору нотаріус нічого
нікому не пояснював, що дарується цілий
будинок. Коли батько захворів, то за ним
три роки доглядала вона, а сестра могла
приїхати деколи в неділю. Після смерті
батька сестра заявила, що буде ділити
будинок, в свою частину пустить
квартирантів. Про це дізналася мама
ОСОБА_5, яка стала плакати, жалітися, що
вона нічого немає і вирішила подати
заяву до суду для захисту своїх прав.
Так як половину будинку належить її
матері, просить позовні вимоги матері
задоволити.

Представник третьої особи по справі
Івано-Франківської селищної ради та
залучений до участі в справі приватний
нотаріус ОСОБА_6, які були належним
чином повідомленні про дату, час і
місце розгляду справи, не з'явилися, від
даних осіб надійшли письмові заяви про
розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд прийшов до
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що стверджується
наявними доказами та визнається
сторонами, що гр.ОСОБА_10 та гр.ОСОБА_8 20
липня 1946 року зареєстрували шлюб, після
реєстрації шлюбу дружині було
присвоєно прізвище ОСОБА_8. Після
одруження подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_8
стали проживати в старому дерев'яному
житловому будинку в с.Лелехівка,
власником якого являвся батько ОСОБА_5 -
гр.ОСОБА_9 Від даного шлюбу позивач
ОСОБА_5 народила доньку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

04 березня 1952 року було нотаріально
посвідченого договір дарування, згідно
якого батько позивачки ОСОБА_9
подарував ОСОБА_5 1/2 частину старого
дерев'яного житлового будинку в
с.Лелехівка.

Судом встановлено, що в подальшому в
передбаченому порядку подружжя ОСОБА_5
та ОСОБА_8 спільною працею та за спільні
кошти на місці старого житлового
дерев'яного будинку в період 1967-1970
років розпочало будівництво нового
житлового будинку, загальною площею 69,4
кв.м, після завершення будівництва
якого стали проживати в ньому.

На підставі рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської селищної
ради №211 від 10.12.2004 року гр.ОСОБА_8
отримав 02.02.2005 року свідоцтво про право
власності на нерухоме майно у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1, яке в
передбаченому порядку було
зареєстровано в Львівському обласному
державному комунальному бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки.

Виходячи з вищенаведеного, суд визнає,
що вищевказаний житловий будинок був
збудований (набутий) подружжям ОСОБА_5
та ОСОБА_8 за час перебування в
зареєстрованому шлюбі і, незважаючи на
реєстрацію права власності за одним з
подружжя, відповідно належав їм на
праві спільної сумісної власності,
відповідно до вимог ст.60 СК України.

04 квітня 2008 року було укладено
нотаріально посвідчений договір
дарування житлового будинку АДРЕСА_1
згідно якого ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_2
та ОСОБА_3 прийняли в дар в рівних
частках вищевказаний житловий будинок.

Відповідно до ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає другій стороні
(обдарованому) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

3

А відповідно до вимог ст.65 СК України
визначено, що дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого подружжя. Для укладення одним
із подружжя договорів, що потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, згода другого з
подружжя має бути подана письмово.
Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Також відповідно до вимог ст.369 ЦК
України у разі вчинення одним із
співвласників правочину щодо
розпорядження спільним майном
вважається, що він вчинений за згодою
всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно наявною в матеріалах
оспорюваного договору дарування
нотаріально посвідченої письмової
заяви від 04.04.2008 року гр.ОСОБА_5 дала
згоду на дарування чоловіком ОСОБА_8
будинку АДРЕСА_1 в рівних частках
ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 86 років в
с.Лелехівка Яворівського району
Львівської області.

Тому суд не приймає до уваги твердження
представника позивача, викладене в
заяві про уточнення позовних вимог, про
порушення права ОСОБА_5 на 1/2 частину
будинку під час укладення оспорюваного
договору дарування, оскільки таке
спростовується вищевказаною
нотаріально посвідченою письмовою
заявою ОСОБА_5

Також суд вважає безпідставним
покликання представника позивача, що
його довірительці ОСОБА_5 згідно
договору дарування від 04.03.1952 року
належала 1/2 частина будинку, оскільки в
зв'язку із фізичним знищення старого
дерев'яного будинку відповідно
припинилося право власності на таке
майно.

Оцінюючи докази по даній справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що під час судового розгляду доведено,
що заявлені позовні вимоги є
безпідставними, необгрутованими,
твердження сторони позивача наявність
правових підстав для визнання
оспорюваного правочину частково
недійсним спростовані вищенаведеними
доказами, оспорюваний правочин та
порядок його укладення і нотаріального
посвідчення відповідає вимогам
законодавства, також безпідставними є
вимоги про виділення частки в
нерухомому майні за померлим, а тому в
задоволенні заявленого позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
треті особи Івано-Франківська селищна
рада, приватний нотаріус ОСОБА_6, про
визнання частково недійсним договору
дарування та виділення частки за
померлим - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, в цей же
строк з дня його отримання, через
Яворівський районний суд Львівської
області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

СУДДЯ: