Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3103/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Галицький В. В.
УХВАЛА

03.12.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Белінської І. М., Франко В. А.

при секретареві: Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Вільшанського районного суду
Кіровоградської області від 07
листопада 2014 року у справі за скаргою
ОСОБА_2 на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Добровеличківського РУЮ
Кіровоградської області Мазур Людмили
Миколаївни, ВДВС Добровеличківського
РУЮ Кіровоградської області, пов'язані
з визначенням вартості та оцінки майна,
-

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_2
звернулася в суд із скаргою на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Добровеличківського РУЮ
Кіровоградської області (далі по
тексту ВДВС Добровеличківського РУЮ)
Мазур Людмили Миколаївни, ВДВС
Добровеличківського РУЮ , пов'язані з
визначенням вартості та оцінки майна.
Просила визнати дії державного
виконавця ВДВС Добровеличківського
РУЮ Мазур Л.М., пов'язані з визначенням
вартості та оцінки трактора МТЗ
«Беларус 892», ? частини якого належить
їй на праві власності, неправомірними
та зобов'язати державного виконавця
призначити повторну оцінку майна, а
саме трактора МТЗ «Беларус 892».

Ухвалою Вільшанського районного
суду Кіровоградської області від 07
листопада 2014 року у задоволенні скарги
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати у зв'язку з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права та постановити нову ухвалу, якою
скаргу задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників осіб, які приймають
участь у справі, державного виконавця,
дії якого оскаржуються, дослідивши
письмові докази по справі, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала не
відповідає вимогам законодавства з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що звіт про оцінку майна
заявником не оскаржувався. Докази
скасування зазначеного звіту та
визнання його незаконним чи
неправильним суду надано не було.
Державний виконавець діяв у межах
своїх повноважень відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження».

Проте, з таким висновком суду
колегія суддів не погоджується з таких
підстав.

Частиною 4 ст.58 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право оскаржити її у судовому
порядку в 10-денний строк з дня
отримання повідомлення.

У п.24 постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» (далі по тексту постанова)
роз'яснено, що вимоги заявника в
частині оскарження оцінки майна,
визначеної за результатами
рецензування, підлягають розгляду у
порядку цивільного судочинства. Такі
вимоги сторони виконавчого
провадження розглядаються не у
позовному провадженні, а як оскарження
рішення державного виконавця про
оцінку майна в процесуальному порядку,
передбаченому розділом УІІ ЦПК,
оскільки є процесуальною дією
державного виконавця незалежно від
того, яка конкретно особа (сам
державний виконавець, залучений ним
суб'єкт оціночної діяльності чи особа,
яка рецензувала звіт про оцінку майна)
здійснювала відповідні дії, оскільки
виконавчо-процесуальні відносини
виникли між сторонами виконавчого
провадження і між державним виконавцем
та суб'єктом оціночної діяльності.

Судом першої інстанції
встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що під час здійснення
виконавчого провадження №33850319 про
стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 на суму 60287,69 грн. 19.12.2013 року
начальником ВДВС Добровеличківського
РУЮ Мазур Л.М. було складено акт опису і
арешту належного боржникові майна, а
саме ? частину трактора «Беларус 892», 2010
року випуску, та 22.04.2014 року укладено
договір з ФОП ОСОБА_5 на проведення
оцінки про вартість спірного майна.

22.04.2014 року ФОП ОСОБА_5 надав
висновок про вартість майна, яке станом
на вказану дату визначено у сумі 77493
грн., відповідно вартість ? частини
складає 38746,5 грн.

ОСОБА_2 не погодилась із вказаною
оцінкою та просила призначити
рецензування звіту, яке державним
виконавцем було призначено та доручено
його провести ОСОБА_6. У висновку
рецензента надано загальний висновок
про достовірність оцінки майна та про
те, що висновок про визначення вартості
трактора в цілому відповідає вимогам
нормативно-правових актів оцінки
майна.

Не погодившись з висновком рецензента
звернулась в суд із даною скаргою
відповідно до ч.4 ст.58 Закону України
«Про виконавче провадження» та у
порядку, передбаченому розділом УІІ
ЦПК України, з якої убачається, що
ОСОБА_2 саме і оскаржує звіт про оцінку
майна у порядку, передбаченому
цивільним процесуальним
законодавством.

Однак, суд першої інстанції на
зазначене уваги не звернув та дійшов
невірного висновку про те, що звіт про
оцінку майна заявницею не
оскаржувався.

Крім того, пославшись на п.51
Національного стандарту №1, яким
визначено послідовність проведення
незалежної оцінки майна, суд не звернув
уваги на доводи заявника стосовно ч.2
п.64 Національного стандарту №1, яким
встановлено, що у разі, якщо у
письмовому запиті про необхідність
рецензування звіту про оцінку майна
(акта оцінки майна) встановлюється
вимога щодо надання висновку про
вартість об'єкта оцінки, така вимога
задовольняється шляхом проведення
оцінки майна.

Як убачається з матеріалів справи
у заяві про проведення повторної
оцінки майна від 14.08.2014 року заявник
повідомила про свою незгоду з
результатами рецензування звіту про
оцінку майна.

Судом першої інстанції не надано
оцінку цій заяві та не перевірено, яким
чином вона могла бути задоволена.

Враховуючи наведене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вирішив питання з порушенням порядку,
встановленого для його вирішення, не
перевірив доводів заявника щодо
незгоди зі звітом про оцінку майна,
його оскарження та можливості
проведення повторної оцінки спірного
майна, що відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України є підставою для скасування
ухвали суду першої інстанції і
передачі питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Вільшанського районного
суду Кіровоградської області від 07
листопада 2014 року скасувати і передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: