№621/2655/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Зубенко Л.С.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в місті Зміїв цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення місця проживання
малолітньої дитини та припинення
стягнення аліментів, третя особа -
Служба у справах дітей Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області,

в с т а н о в и в:

15.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання малолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разм з ним та припинення
стягнення аліментів на утримання
дитини.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач ОСОБА_1 вказав, що від шлюбу з
відповідачем, який розірвано 25.08.2011
року, вони мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Зміївського
районного суду Харківської області з
позивача на користь відповідача
стягнуто аліменти у розмірі ? частини
від його заробітку (доходу) на
утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
щомісячно, до досягнення її повноліття.
ОСОБА_2 після розірвання шлюбу виїхала
з дитиною до м. Києва де проживає до
цього часу. У червні 2014 року він отримав
листа від доньки з проханням забрати її
на проживання до себе, в якому вона
повідомила про неприязнені стосунки,
що склалися між нею та співмешканцем
матері, непорозуміння та сварки. З
кінця червня 2014 року дитина проживає
разом з ним, перешкод відповідач проти
переїзду дитини не чинила, але й
остаточної згоди на визначення її
місця проживання разом з ним не надала.
Донька на даний час навчається у 8 класі
Безлюдівського юридичного ліцею
Харківської районної ради, забезпечена
всім необхідним для нормального
розвитку та життєдіяльності, не бажає
повертатися до матері. Беручи до уваги
прихильність доньки до нього та думку
дитини, висновки органів опіки та
піклування про доцільність проживання
доньки разом з ним, просив визначити
місце проживання - ОСОБА_3 разом з ним за
адресою АДРЕСА_1. Враховуючи, що
відповідач отримує аліменти, що
стягуються на її користь за рішенням
суду, але дитини з нею не проживає та
знаходиться на його повному утриманні,
просив вирішити питання про припинення
стягнення з нього аліментів на користь
ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, просив провести розгляд
справи за його відсутності та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 просила провести
розгляд справи за її відсутності про що
надала відповідну заяву, з урахуванням
інтересів доньки не заперечувала проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Від Служби у справах дітей Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області надійшов лист про
розгляд справи за відсутності їх
представника. Вважали позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтованими та просили їх
задовольнити.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до положень
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув
цивільну справу без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального запису.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного.

Згідно зі статтею 157 Сімейного кодексу
України, питання виховання дитини
вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 141 Сімейного
кодексу України, мати і батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно зі статтями 160, 161 Сімейного
кодексу України, місце проживання
дитини, яка досягла десяти років,
визначається за згодою батьків та
самої дитини.

У випадку, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо (у тому числі в одній
квартирі), про те, з ким із них і хто саме
з дітей залишається, суд, виходячи із
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинен
ухвалити рішення, яке відповідало б
інтересам неповнолітніх. При цьому суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, зокрема у принципі 6,
проголошено, що малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Судом встановлено, що 25.08.2011 року, шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. (
а.с.6)

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1 від 15.02.2001 року. (а.с.10)

Рішенням Зміївського районного
суду Харківської області від 25.08.2011
року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнуто аліменти на утримання доньки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини
його заробітку (доходу), щомісячно,
починаючи з 21.07.2011 року й до досягнення
повноліття дитини. ( а.с.6-7)

На даний час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
досягнуто згоди щодо визначення місця
проживання малолітньої доньки - ОСОБА_3.

Згідно положень Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити дитині належні
умови проживання.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до «Декларації про загальні
засади державної політики України
стосовно сім'ї та жінок», схваленої
Постановою Верховною Радою України
№475-ХІУ від 05.03.1999 року, держава захищає
материнство та дитинство і визнає
пріоритетність інтересів матері та
дитини в суспільстві та забезпечує
неухильне додержання законодавства
України та норм міжнародного права
стосовно сім'ї та жінок.

Ураховуючи положення частини 1 статті 3
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також
частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу
України, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини 3 статті 10,
частини 1 статті 11 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 на посилання своїх позовних
вимог надав наступні докази:

Відповідно до акту обстеження
матеріально-побутових умов ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1, він проживає у
квартирі, яка належить йому на праві
спільної власності, разом з матір'ю -
ОСОБА_4 та донькою - ОСОБА_3, 2001 року
народження, квартира у належному стані
є всі необхідні меблі та окрема
облаштована кімната для дитини. За
місцем проживання ОСОБА_1
характеризується позитивно. (а.с.11-15)

Згідно довідки №251 від 16.04.2014 року та
характеристики ТОВ
«Украгрозапчастина», ОСОБА_1 працює на
підприємстві на посаді начальника
станції технічного обслуговування
сільськогосподарської техніки з 09.04.2014
року, зарекомендував себе як
дисциплінований, уважний та здібний
працівник, має авторитет серед колег. (
а.с.20)

У відповідності до довідки №481
від 11.08.2014 року, ОСОБА_3, навчається у 8
класі Безлюдівського юридичного ліцею
ім. Героя Радянського союзу І.Я.
Підкопая. ( а.с.18)

Висновком служби у справах дітей
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області від
18.08.2014 року вказано на доцільність
проживання малолітньої ОСОБА_3, 2001 року
народження разом з батьком - ОСОБА_1, що
відповідає інтересам дитини.
Відповідно до даного висновку 27.06.2014
року малолітня ОСОБА_3 написала заяву в
якій просила визначити її місце
проживання разом з батьком за місцем
його реєстрації. ( а.с.12-14)

У матеріалах справи міститься лист
ОСОБА_3, який вона склала та надіслала
батькові - ОСОБА_1 в якому просила
забрати її від матері та вказала, що
бажає мешкати разом з батьком. ( а.с.8-9)

Відповідно до статті 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 має
належні умови для проживання дитини та
має змогу забезпечити її всім
необхідним для життя та розвитку,
виявляє увагу до доньки і турботу про
неї, крім того має високі особисті
якості.

При визначенні місця проживання
малолітньої доньки слід взяти до уваги,
що дитина зараз у віці, коли формується
її особистість й потребує постійного
батьківського догляду, на даний час
ОСОБА_3 влаштована до ліцею та мешкає
разом з батьком, що відповідає її
власній волі та інтересам.

З огляду на те, що батько має змогу
надати дитині належне виховання та
забезпечення, а першочергова увага
повинна приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів малолітньої
дитини, суд дійшов висновку про
необхідність задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1, визначивши місце
проживання доньки разом з ним.

Відповідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 Сімейного
Кодексу України, способи виконання
батьками обов'язку утримувати
дитину визначаються за домовленістю
між ними.

За домовленістю між батьками
дитини той із них, хто проживає
окремо від дитини, може брати участь у
її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

За рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

У відповідності з ч. 1 ст. 192 Сімейного
Кодексу України, розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника
або одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення від 25.08.2011
року про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утриманні доньки -
ОСОБА_3, суд виходив з того, що батько
дитини ОСОБА_1 проживав окремо від
доньки, яка за спільною згодою батьків
проживала разом матір'ю, та не надавав
допомогу на утримання дитини. ( а.с.6-7)

В ході судового розгляду було
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
червня 2014 року проживає разом з батьком
- ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні.

За таких обставин, враховуючи, що суд
дійшов до висновку до доцільність
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком,
вимоги ОСОБА_1 про припинення
стягування аліментів на утримання
дитини є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

З огляду на зміст ст. 191 Сімейного
Кодексу України, якою визначено, що
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову та відсутність вимог позивача
про припинення стягнення аліментів з
певного часу, суд вважає за необхідне
визначити час припинення стягування з
ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
з дня пред'явлення позову - 15 вересня 2014
року.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 141, 157, 159, 160, 161,180,183,191
Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
60, 88, 130,174,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання
малолітньої дитини та припинення
стягнення аліментів, третя особа -
Служба у справах дітей Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області - задовольнити у
повному обсязі.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_1.

Припинити з 15 вересня 2014 року
стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця сел. Безлюдівка Харківського
району Харківської області на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 21.07.2011
року й до досягнення дитиною
повноліття, що стягуються за рішенням
Зміївського районного суду
Харківської області від 25.08.2011 року
№2014/2-863/11, Пр. 2/2014/6713/11.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: