У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 13
травня 2014 року та рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 02
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті
особи: служба у справах дітей
Нікопольської міської ради, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛІАНА-Н», про
визначення порядку користування
житловим приміщенням, вселення; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
квартирою, вселення,

в с т а н о в и в :

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що їй та її
малолітній доньці - ОСОБА_4 на праві
власності належить по ј частині
квартири АДРЕСА_1. Власником Ѕ частини
квартири є ОСОБА_2 Вказана квартир
складається із двох кімнат площею
12,1 кв.м та 14,2 кв.м. з балконом.
Вказувала, що між нею та відповідачем
виникають спори щодо порядку
користування та володіння квартирою,
відповідач постійно у квартирі не
проживає, що підтверджується
відповідними доказами. відповідач
зайняв кімнату площею 14,2 кв.м та
встановив замок, що унеможливлює
користування балконом. Малолітня
ОСОБА_4 часто хворіє, знаходиться під
диспансерним наглядом та потребує
медичного нагляду. Ураховуючи
викладене, просить визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
виділивши в користування їй та
малолітній дитині - ОСОБА_4 житлову
кімнату площею 14,2 кв.м з балконом, в
користування ОСОБА_2 виділити житлову
кімнату площею 12,1 кв.м, інші приміщення
залишити у спільному користуванні.
Також просить виселити ОСОБА_2 із
кімнати площею 14,2 кв.м та вселити її та
малолітню дитину в цю кімнату.

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою про
усунення перешкод у користуванні
квартирою та вселення, посилаючись на
те, що у 2011 році він по сімейним
обставинам тимчасово став проживати у
свого сина - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2.
У жовтні 2012 року він повернувся у свою
квартиру АДРЕСА_1 для подальшого
мешкання, але у свою кімнату не зміг
ввійти, тому, що відповідачка
встановила на вхідних дверях їхньої
квартири інші замки. Таким чином, вона
позбавила його можливості
користуватися своїм житлом, де він
зареєстрований та постійно проживав, з
того часу вона і досі користується
їхньою квартирою, пускати його до свого
помешкання не бажає, без його відома
змінила вхідні замки. Крім того, вона
звернулася до Нікопольського
міськрайонного суду з позовом про
визначення порядку користування жилим
приміщенням і фактично хоче відібрати
у нього кімнату, де він постійно мешкає,
де зробив власноручно ремонт і де
знаходяться його особисті речі. Цю
квартиру вони з дружиною придбали в
шлюбі в 1984 році та постійно в ній
мешкали. Відповідач ніколи не
проживала в цій квартирі, а тільки, як
розлучилися з сином, отримала заповіт
від його покійної жінки та вселилася в
кімнату площею 12,1 кв.м. За фактом
самоуправних дій з боку ОСОБА_3 він
звертався до Нікопольської
міжрайонної прокуратури. Вважає дії
ОСОБА_3 незаконними, оскільки ніхто не
може бути протиправне позбавлений
права власності, або обмежений у його
здійсненні. Просить вселити його у
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2014 року первісний
позов задоволено. Визначено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 між
співвласниками, та виділено в
користування ОСОБА_3 та її малолітній
дитині - ОСОБА_4 житлову кімнату площею
14,2 кв. м з балконом, в користування
ОСОБА_2 виділено житлову кімнату
площею 12,1 кв. м. Кухню площею 5,4 кв. м,
ванну кімнату площею 2,0 кв. м, вбиральню
площею 0,9 кв. м, коридор площею
5,1 кв. м, коридор площею 2,1 кв. м,
вбудовану шафу площею 1,2 кв. м залишено
у спільному користуванні
співвласників. Виселено ОСОБА_2 із
кімнати площею 14,2 кв. м з балконом
квартири АДРЕСА_1 та вселено ОСОБА_3 та
її малолітню дитину - ОСОБА_4 у вказану
кімнату. У задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02 липня
2014 року скасовано рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 13 травня
2014 року у частині відмови у задоволенні
зустрічного позову та ухвалено у цій
частині нове про задоволення
зустрічного позову.

Вселено ОСОБА_2 у житлову кімнату
площею 12,1 кв.м у квартирі АДРЕСА_1. У
іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій у частині
виділення ОСОБА_3 та вселення її з її
малолітньою донькою у кімнату площею
14,2 кв.м, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні цих позовних
вимог, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Задовольняючи позовні вимоги
первісного позову, суд першої
інстанції, з висновками якого у цій
частині погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також,
врахувавши обставини справи, визначив
порядок користування квартирою з
урахуванням інтересів малолітньої
дитини.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині відмови у
задоволенні зустрічного позову та
задовольняючи ці позовні вимоги,
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а
також, врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив із того, що у
ОСОБА_2 наявні перешкоди для доступу у
квартиру.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, треті особи: служба у справах
дітей Нікопольської міської ради,
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛІАНА-Н»,
про визначення порядку користування
житловим приміщенням, вселення; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
квартирою, вселення, за касаційною
скаргою на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02 липня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак