У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого суддів: Ткачука О.С.
Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В., Умнової О.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Алея-Парк», третя
особа: Танбрідж Дівелопментс Лімітед
про визнання недійсним та скасування
протоколу загальних зборів, поновлення
на роботі, стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 30 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, вимоги якого уточнив в
ході розгляду справи та просив визнати
недійсним та скасувати протокол
загальних зборів учасників ТОВ
«Алея-Парк» від 20 червня 2012 року
№2 в частині усунення його від
виконання обов'язків директора
товариства та про призначення на цю
посаду ОСОБА_8 з 21 червня 2012 року.
Поновити його на посаді директора ТОВ
«Алея-Парк» та стягнути з відповідача
на його користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу у розмірі 17730,99 грн,
а також 10 000 грн в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що позивач не
був обізнаний про усунення його від
виконання обов'язків директора ТОВ
«Алея-Парк». Дізнався про існування
протоколу загальних зборів учасників
ТОВ «Алея-парк» №2 від 20 червня 2012 року
під час розгляду справи. Згідно вимог
п.16.9 Статуту ТОВ «Алея-Парк» загальні
збори відповідача мали право усувати
позивача від виконання обов`язків
директора лише з підстав, встановлених
в п.16 Статуту ТОВ «Алея-Парк».
Відповідач в порушення вимог
ст. 99 ЦК України, рішення
Конституційного Суду України від 12
січня 2010 року №1-рп2010, провів загальні
збори 20 червня 2012 року без будь-яких
причин, тому рішення прийняте на
вказаних загальних зборах, оформлене
протоколом №2 є незаконним, підлягає
визнанню недійсним і скасуванню. Крім
того, позивач вказував на те, що про
звільнення із займаної посади
директора ТОВ «Алея-парк» він не
повідомлявся, належним чином оформлена
трудова книжка йому не видавалась, що
свідчить про грубе порушення його
трудових прав. Посилаючись на вказані
обставини позивач також просив
стягнути з відповідача заробітну плату
за весь час вимушеного прогулу
виходячи із мінімального розміру
заробітної плати у відповідності до ст.
2 Закону України «Про оплату праці», а
також у зв`язку із не оформленням
трудової книжки просив відшкодувати
мінімальну заробітну плату за весь час
вимушеного прогулу у розмірі 7730,99 грн.
Позивач також просив стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 1 липня 2014 року
позов задоволено частково. Поновлено
ОСОБА_6 на посаді директора ТОВ
«Алея-Парк» з 20 червня 2012 року. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 30 липня 2014 року рішення районного
суду в частині задоволення позовних
вимог скасовано з ухваленням у цій
частині нового рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.
В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Представник позивача, не
погоджуючись з даним рішенням суду
апеляційної інстанції подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов та поновлюючи
позивача на посаді директора ТОВ
«Алея-Парк» з 20 червня 2012 року виходив
з того, що на час відсторонення
позивача від виконання обов'язків
директора ТОВ «Алея-Парк» 20 червня 2012
року, були відсутні підстави та докази
передбачені ст.16 Статуту ТОВ
«Алея-Парк», у якій вказано, що директор
у випадку неналежного виконання своїх
обов'язків та/або невиконання або
неналежного виконання рішень
загальних зборів учасників товариства
у будь-який момент може бути усунутий
від виконання своїх обов'язків. Згідно
висновків місцевого суду вказані
обставини є підставою для поновлення
ОСОБА_6 на роботі на посаді директора
ТОВ «Алея-Парк».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог про поновлення позивача на
роботі суд апеляційної інстанції
виходив з того, що статут товариства,
який містить ст.16, на яку посилається
місцевий суд, затверджено на загальних
зборах 20 червня 2012 року, тобто в той же
день коли і було вирішено питання про
усунення ОСОБА_6 від виконання
обов'язків директора товариства,
державну реєстрацію змін до установчих
документів проведено 7 липня 2012 року.

У п. 3.2 мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від 12
січня 2010 року у справі № 1-2/2010 про
офіційне тлумачення ч. 3 ст. 99 ЦК
України, зазначено, що усунення членів
виконавчого органу товариства від
виконання обов'язків (ч. 3 ст. 99 ЦК
України) або відсторонення голови
виконавчого органу товариства від
виконання повноважень (абзац 1 ч. 2 ст. 61
Закону України «Про акціонерні
товариства») за своєю правовою
природою, предметом регулювання
правовідносин і правовими наслідками
відрізняється від відсторонення
працівника від роботи на підставі ст. 46
КЗпП України. Саме тому можливість
уповноваженого органу товариства
усунути члена виконавчого органу від
виконання ним обов'язків міститься не в
приписах Кодексу законів про працю, а у
ст. 99 ЦК України, тобто не є предметом
регулювання нормами трудового права.

Крім того, Конституційний Суд України
у вказаному рішенні зазначив, що
положення частини третьої статті 99 ЦК
України, відповідно до якої члени
виконавчого органу можуть бути у
будь-який час усунені від виконання
своїх обов'язків, слід розуміти як
право компетентного (уповноваженого)
органу товариства у будь-який час і з
будь-яких підстав усунути особу (осіб)
від виконання обов'язків члена (членів)
виконавчого органу за умови, якщо в
установчих документах товариства не
визначено таких підстав. Усунення
члена виконавчого органу товариства
від виконання своїх обов'язків, яке
передбачене ч. 3 ст. 99 ЦК України, не є
відстороненням працівника від роботи в
розумінні ст. 46 КЗпП України.

З урахуванням наведених обставин та
зазначених норм суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що під час
усунення позивача від виконання
обов'язків директора ТОВ «Алея-Парк»
його трудові права не були порушені, а
підстави для його поновлення на роботі
на вказаній посаді відсутні.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони зроблені без належного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін, без належної
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів, з неправильним застосуванням
норм матеріального права, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно рішення засновника ТОВ
«Алея-Парк» від 5 червня 2007 року
затверджено статут ТОВ «Алея-Парк» та
призначено ОСОБА_6 директором
товариства, що підтверджується
довідкою з ЄДРПОУ та копією трудової
книжки позивача.

Згідно рішення засновника №2 ТОВ
«Алея-Парк» від 5 червня 2007 року ОСОБА_6
призначено директором вказаного
товариства, наказу чи розпорядження
про зарахування його на посаду згідно
штатного розпису сторонами суду не
надано, у зв'язку із чим, місцевий суд
дійшов висновку, що позивача ОСОБА_6
було фактично допущено до роботи, а
тому трудовий договір, в розумінні ст.24
КЗпП України є укладеним з 5 червня 2007
року.

Згідно ст. 16 Статуту «Алея-Парк»
директор призначається загальними
зборами Учасників Товариства. Директор
не може бути одночасно головою
загальних зборів учасників товариства.
Загальні збори можуть передати частину
своїх повноважень до компетенції
директора товариства. Директор
обирається строком на п`ять років
загальними зборами. Директор у випадку
неналежного виконання своїх обов`язків
та або невиконання або неналежного
виконання рішень загальних Зборів
учасників товариства у будь-який
момент може бути усунутий від
виконання своїх обов`язків.

Протоколом №2 загальних зборів
учасників та внесення змін до статуту
ТОВ «Алея-Парк» від 20 червня 2012 року,
затверджено статут ТОВ «Алея-Парк»,
вирішено провести перевірку
діяльності директора ТОВ «Алея-Парк»
ОСОБА_6 ревізійною комісією. На час
проведення ревізійною комісією
перевірки діяльності директора ТОВ
«Алея-Парк» ОСОБА_6 усунуто від
виконання обов`язків директора ТОВ
«Алея-Парк» з 20 червня 2012 року. На час
усунення директора ТОВ «Алея-Парк»
ОСОБА_6 від виконання обов`язків
призначено в.о.
директора ТОВ «Алея-Парк» ОСОБА_8 з
21.06.2012 року, надати ОСОБА_8 права
керівного органу товариства, в повному
обсязі повноваження передбачені
статутом товариства, у тому числі діяти
від імені товариства без довіреності.
Зобов`язано ОСОБА_6 до 21 червня
2012 року передати ОСОБА_8 оригінали
документів згідно переліку.

Судом першої інстанції також
встановлено, що між ТОВ «Алея-Парк» та
ОСОБА_6 письмово трудовий договір чи
контракт не укладався, наказ про
відсторонення від посади на час
перевірки не видавався.

Результати або висновки ревізійної
комісії щодо перевірки діяльності
директора ТОВ «Алея-Парк» ОСОБА_6 суду
не були надані.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції апеляційний суд не дав
належної правової оцінки вказаним
обставинам, не визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
закону, яка підлягає застосуванню, не
перевірив чи визначено статутом
товариства (в редакції, затвердженій
протоколом загальних зборів №1 від 23
квітня 2012 року) підстав для
усунення директора товариства від
виконання обов`язків, не перевірено
наявність таких підстав та доказів, які
їх підтверджують.

Апеляційний суд застосував до
спірних правовідносин ч. 3 ст. 99
ЦК України з посиланням на рішення
Конституційного Суду України
від 12 січня 2010 року у справі №1-2/2010, не
мотивувавши свої висновки з
урахуванням встановлених судом
обставин та правовідносин, що виникли
між сторонами. Не надав оцінки доводам
позивача, який посилався на порушення
саме трудових прав. Не встановив чи
мало місце усунення позивача від
виконання обов'язків директора
товариства на підставі ч.3
ст.99 ЦК України або на підставі
положень статуту, чи його було
відсторонено від роботи відповідно до
ст. 46 КЗпП України. Не надано оцінки
законності такого усунення від
виконання обов'язків або відсторонення
від роботи, та не спростовано висновків
місцевого суду щодо наявності правових
підстав для поновлення позивача на
роботі в силу порушення його трудових
прав.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом апеляційної
інстанції фактичних обставин, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, неповноту перевірки
законності і обґрунтованості рішення
місцевого суду, порушення норм
процесуального права, що в свою чергу,
призвело до поверхового вирішення
спору.

За таких обставин, ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення не може
вважатися законним і обґрунтованим, у
зв'язку із чим, відповідно до ст.ст.336, 338
ЦПК України його слід скасувати з
передачею справи на новий розгляд до
цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва
від 30 липня 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук судді В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Кафідова
О.В. Умнова