АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В. В. Доповідач - Єлізаренко
І.А. Категорія 47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
відшкодування вартості майна та
понесених витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
за позовом до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4 про відшкодування вартості
майна та понесених витрат.

В обґрунтування позовних вимог,
які в ході судового розгляду справи
уточнювалися, позивач посилався на те,
що більше 30 років у користуванні його
сім'ї знаходиться земельна ділянка, що
розташована у с/т «Сфера» у смт.
Кіровське Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, членом
с/т «Сфера» був батько позивача -
ОСОБА_5, який помер у січні 2006 року. Ще
на початку 80-х років, він разом із
батьком побудували на цій земельній
ділянці садовий будинок площею 36 кв.м
та господарські споруди. Його сестра
ОСОБА_3 у будівництві участі не
приймала ( на той час була хворою, і
фінансово не допомагала). Ще за життя
батька він вкладав у поліпшення
побудованого майна значні кошти,
власним коштом здійснив укладення
тротуарної плитки та купував інші
будівельні матеріали. Після смерті
батька відкрилася спадщина: квартира
АДРЕСА_2 (у цій квартирі багато років
проживала відповідач разом із
сім'єю). Він разом із матір'ю та
батьом проживав за адресою АДРЕСА_1).
Оскільки батьки тривалий час були
розлучені, хоч і продовжували
проживати разом, мати не увійшла до
кола спадкоємцем після смерті батька;
спадкоємцями були тільки він та
відповідач. Відповідач вмовила його
відмовитись від спадщини (частки у
квартирі по АДРЕСА_2) взамін того, що
вона не буде мати ніяких житлових
претензій до квартири, у якій проживали
він із матір'ю, на що він погодився та 27
травня 2006 року подав до нотаріальної
контори відповідну заяву. На момент
смерті батька вищезазначена земельна
ділянка у с/т «Сфера» не була
приватизована і не увійшла до
спадкової маси. На цій земельній
ділянці розташовано садовий будинок,
санблок, госпблок та гараж, побудовані
позивачем та батьком ще за його життя,
які теж не увійшли до спадкової маси, бо
на них не було оформлено право
власності. Він та відповідач
домовились про сумісне користування
земельною ділянкою та садовим будинком
з господарськими спорудами і наступну
приватизую на двох садової земельної
ділянки. Оскільки відповідач
садовою земельною ділянкою та
спорудами не опікувалась, то після
смерті батька він взяв тягар їх
утримання на себе, сам підтримував
будинок у належному стані, регулярно
проводив ремонт, за власні кошти
купував будівельні матеріали. 17
серпня 2013 року відповідач ОСОБА_3
повідомила про те, що вона вже давно
приватизувала земельну ділянку на себе
та є її законним власником, тому
забороняє йому будь-коли взагалі
з'являтися за цією адресою. У період з
січня 2013 року по квітень 2013 року
відповідач, приходячи у квартиру, у
якій він мешкає разом із матір'ю, таємно
винесла з квартири усі документи на цю
квартиру та документи щодо
користування земельною ділянкою у с/т
«Сфера», свідоцтво про смерть батька.
Відповідач обманним шляхом та на
порушення усіх домовленостей
здійснила приватизацію вищезазначеної
земельної ділянки на своє ім'я та
перешкоджає йому користуватися
земельною ділянкою, садовим будинком
та господарськими спорудами, чим
порушує його право на користування
майном, яке належало померлому батьку.
Подавши заяву до нотаріальної
контори про відмову від спадкового
майна, яке залишилось після смерті
батька, він відмовився тільки від
майна, яке увійшло до спадкової маси;
від садового будинку, господарських
споруд та садової земельної ділянки
він не відмовлявся, бо це нерухоме
майно не увійшло до спадкового майна,
так як за життя батька не було на нього
оформлено, тому просив суд зобов'язати
відповідача відшкодувати вартість 1/2
частини земельної ділянки у с/т
«Сфера», зобов'язати відповідача
відшкодувати вартість 1/2 частини
садового будинку, сан блоку, хозблоку
та гаражу, які розташовані на
приватизованій відповідачем земельній
ділянки, зобов'язати відповідача
відшкодувати йому витрати у сумі 8 864
грн., понесені ним для ремонту та
підтримання у належному стані
нерухомого майна, що розташоване в с/т
«Сфера».

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня
2014 року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання
щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5
Спадкоємцями першої черги були діти
померлого позивач ОСОБА_5 та
відповідач по справі ОСОБА_3 Згідно
заяви, яка була подана позивачем до
Четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, зареєстрована в
реєстрі за №3-1551 державним нотаріусом
Лебеденко Н.С. 26 травня 2006 року позивач
ОСОБА_2 відмовився від спадщини, яка
залишилася після смерті його батька
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
(а.с.4).

24 лютого 2009 року на ім'я
відповідача ОСОБА_3 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку на підставі
розпорядження голови
Дніпропетровської районної державної
адміністрації №3919-р від 15 вересня 2008
року, площею 0,0755 га, розташованої за
адресою: Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район Кіровська
селищна рада с/т «Сфера».

В подальшому, відповідно до
договору дарування від 25 липня 2013 року
посвідченого, приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_7 (реєстр 230), відповідач
ОСОБА_3 подарувала вищезазначену
земельну ділянку ОСОБА_4 (а.с.37-38).

З матеріалів справи вбачається
та було встановлено судом, батько
позивача ОСОБА_5 за життя не був
власником земельної ділянки НОМЕР_1,
яка розташована у с/т «Сфера»
Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області.

Звернувшись до суду зі вказаними
позовними вимогами з підстав,
передбачених ст.ст. 1212, 1213 ЦК України,
позивач посилався на те, що після
смерті батька він сам підтримував
вищевказаний будинок у належному
стані, регулярно проводив ремонт, за
власні кошти купував будівельні
матеріали, відповідач набула право
власності на змелену ділянку
безпідставно та вважає, що йому і
відповідачу повинно належати по 1/2
частині вказаної земельної ділянки та
садового будинку (а.с.49-51).

Як зазначалося вище, право
власності на земельну ділянку,
розташовану за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район Кіровська
селищна рада с/т «Сфера» відповідач
набула в порядку приватизації, та в
подальшому, згідно договору дарування,
подарувала цю земельну ділянку ОСОБА_4

Будь-які правовстановлюючі документи
на садовий будинок, розташований на
вказаній земельній ділянці матеріали
справи не містять.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд правильно відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в
частині відшкодування вартості майна,
оскільки жодних належних доказів на
підтвердження того, що відповідач
ОСОБА_3 набула вищевказане майно без
достатньої правової підстави суду не
надано.

Стосовно позовних вимог позивача щодо
стягнення з відповідача на його
користь 8864 грн. понесених ним для
ремонту та підтримання у належному
стані вказаного нерухомого майна слід
зазначити, позивачем було надано копію
договору підряду №238 від 15 червня 2002
року, укладеного між ним та ТОВ СФ
«Парапет», предметом якого було
поставка та укладка тротуарної плитки.
Об'єкт знаходиться сел.Кіровське с/т
«Сфера», вартість робіт 8400 грн. (а.с.7).

Однак, слід зазначити на зазначений у
договорі період часу - 15 червня 2002 року,
відповідач не була власником
вищевказаної земельної ділянки, а
також відсутні докази на підтвердження
сплати позивачем ОСОБА_2 вказаної у
договорі суми (квитанції, чеки).

Також до матеріалів справи було надано
копії товарного чеку від 21 липня 2013
року на суму 318 грн., розходної
накладної від 03 вересня 2011 року на суму
45 грн. та товарного чеку на 50 грн. (а.с.8),
однак, із зазначених платіжних
документів не вбачається хто саме є
платником та для якої мети купувалися
зазначені у платіжних документах
цемент, щебінь, а тому суд першої
інстанції правильно відмовив у
задоволенні позовних вимог позивача в
частині стягнення суми понесених
витрат.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконного присвоєння відповідачем
земельної ділянки та нерухомого мана,
що на ній розташоване, є безпідставними
та жодними належними доказами по
справі не підтверджуються.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено, тому
рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді