"11" березня 2014 р.
Справа 150/1117/13-ц
Провадження по справі №8/150/1/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2014 року
с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про перегляд рішення
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 16 липня 2013 року
за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
Чернівецького районного суду із
заявами про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області від
16 липня 2013 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про
стягнення коштів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що
про те, що ним повернуто ОСОБА_3 суму 80000
гривень і дану обставину він не
заперечує, оскільки, ОСОБА_3 дійсно
особисто дав зазначену суму. Це мабуть
його особисті кошти, точно сказати не
може. Строк подачі заяви вважає не
пропущеним.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву
підтримує, просить переглянути рішення
Чернівецького районного суду від 16.07.2013
року за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 пояснив, що
ОСОБА_1 погасив всі зобов*язання перед
ОСОБА_3, на підтвердження чого є
розписка, тому безпідставно двічі
стягувати одну і ту ж саму суму коштів
80000 гривень. Строк подачі заяви про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами вважає не
пропущеним.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що
майже 30 років складав 80000 гривень,
оскільки, розумів, що за його синами -
інвалідами потрібно комусь доглядати,
а за станом здоров*я особисто доглядати
не міг. Коли опікунами призначили його
брата ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_2,.
він заощаджену суму 80000 гривень віддав
брату ОСОБА_1, яку він вніс на свій
особистий рахунок. Та коли відносно
брата було порушено кримінальну справу
за ст.166 КК України, ОСОБА_3 завимагав
повернути дану суму. Коли брат суму
ОСОБА_3 повернув, то останній дійсно
написав розписку, що не має претензій і
дану суму вніс на депозитний рахунок,
це були особисті кошти ОСОБА_3, а не
кошти, які нараховувались синам -
інвалідам як соціальна допомога.
Доступу до соціальної допомоги не мав,
так як кошти з Управління праці та
соціального захисту населення
перераховувались на особисті рахунки
ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2, як
опікунам.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснила, що за рішенням
Чернівецького районного суду від 16.07.2013
року обґрунтовано були стягнуті кошти
із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 37212 грн. 23 коп. з
кожного на користь інвалідів ОСОБА_6 та
ОСОБА_6 З таким рішенням як ОСОБА_1, так і
ОСОБА_2 погоджувались, рішення ними
виконано. Крім того, заявники були
обізнані про розгляд кримінальної
справи про обвинувачення ОСОБА_1 за
ст.166 КК України та про обставини, за
яких ОСОБА_1 повернув кошти в сумі 80000
гривень ОСОБА_3, які належали
останньому, і ні в якому разі не були
нарахуваннями як соціальна допомога
інвалідам з дитинства першої групи,
тому вважає, що строк подачі заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами пропущений.

Заслухавши пояснення заявників,
представника ОСОБА_1 та представника
ОСОБА_3, дослідивши та оцінивши в
сукупності матеріали справи, суд
приходить до висновку про залишення
заяви про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами без
задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було призначено опікунами над
недієздатними ОСОБА_6 і ОСОБА_6, про що
свідчать рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області від
13.07.2007 року (а.с. 64, 65 кримінальної справи
№1-80/2011).

Рішенням Чернівецького районного суду
від 22.04.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, були
звільнені від обов*язків опікунів
інвалідів дитинства ОСОБА_6 і ОСОБА_7, у
зв*язку із невиконанням своїх
обов*язків (а.с. 66 кримінальної справи
№1-80/2011).

Згідно постанови Чернівецького
районного суду від 19.02.2013 року ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ст.166 КК України та
внаслідок акту амністії кримінальну
справу закрито (а.с. 196 кримінальної
справи №1-80/2011).

16.07.2013 року Чернівецьким районним судом
Вінницької області винесено рішення
про стягнення із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 37212,23
гривні, а також стягнення із ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_7 грошових коштів в сумі
37212,23 гривні, які нараховувались
Управлінням праці та соціального
захисту населення Чернівецької РДА.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як на підставу
скасування вище вказаного рішення, у
зв*язку із нововиявленими обставинами,
посилаються на те, що відносно ОСОБА_1
була порушена кримінальна справа за
ст.166 КК України. Під час досудового
розслідування заявниками було
повернуто ОСОБА_3 80000 гривень, на
вказану суму від останнього є розписка,
яка свідчить про те, що ОСОБА_3 отримав
обумовлену суму і ніяких претензій до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не має.

Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_3
про те, що кошти в сумі 80000 гривень, які
він заощаджував понад 30 років та
передав своєму брату ОСОБА_1, як опікуну
над ОСОБА_6, є його особистими коштами, і
ні в якому разі не є нарахуванням з
Управління праці та соціального
захисту населення, що підтверджується
довідками з Управління ПСЗН
Чернівецької РДА від 23.03.2011 року, в яких
зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
перебувають на обліку в даному
Управлінні і отримують соціальну
допомогу інвалідам з дитинства як
опікуни ОСОБА_7, та ОСОБА_6 Дохід за
період з 01.08.2007 року по 31.03.2011 року
становить по 37212 грн. 23 коп. на колжного
(а.с. 62, 63 кримінальної справи №1-80/2011), що
в сумі складає 74424 грн. 46 коп., а не 80000
гривень, як зазначають заявники.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснив, що ним повернуто ОСОБА_3 суму
80000 гривень, оскільки, ОСОБА_3 дійсно дав
особисто йому зазначену суму, про що
він написав розписку, що зобов*язується
повернути кошти в сумі 80000 гривень в
період часу з 24.03.2011 року по 27.03.2011 року
(а.с. 32 кримінальної справи №1-80/2011).

Слідуючою розпискою підтверджено факт
повернення ОСОБА_1 80000 гривень ОСОБА_3
(а.с. 51 кримінальної справи №1-80/2011).

Як вбачається із договору від 16.02.2011
року ОСОБА_1, отримавши від ОСОБА_3 кошти
в сумі 80000 гривень, вносить в Ощадбанк
на депозитний рахунок кошти (а.с. 48, 49
кримінальної справи №1-80/2011), а після
повернення взятої суми 80000 гривень
ОСОБА_3 дані кошти вносить на
депозитний рахунок в Ощадбанк на своє
ім*я згідно договору від 28.03.2011 року (а.с.
54, 55 кримінальної справи №1-80/2011). Дата
укладення договору 28.03.2011 року
співпадає із датою повернення коштів
ОСОБА_1 суми 80000 гривень.

Твердження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть
бути взяті до уваги судом як доказ того,
що обставини, на які вони посилаються, є
нововиявленими, оскільки, на час
розгляду судом цивільної справи
№150/358/13-ц (провадження по справі
№2/150/159/13) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були відомі
вище зазначені обставини, які були
предметом дослідження в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв*язку з
нововиявленими обставинами.

Частиною 2 статті 361 ЦПК України
встановлено, що підставами для
перегляду рішення суду у зв*язку із
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи, або підстави, що передбачені
п.2-4 цієї ж частини ст.361 ЦПК України.

Судом не встановлено нововиявлених
обставин, оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
знали про кошти в сумі 80000 гривень під
час судового розгляду кримінальної
справи та цивільної справи, є розписка
про встановлені строки повернення
зазначеної суми і розписка про
повернення ОСОБА_1 коштів. Вказані
розписки датовані 2011 роком.

Цивільна справа щодо стягнення коштів
із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в сумі 37212 грн. 23 коп.
з кожного стосувалася коштів,
перерахованих Управлінням праці та
соціального захисту населення
Чернівецької РДА інвалідам першої
групи ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які їм і
належали.

ОСОБА_3 діяв лише в інтересах своїх
синів - інвалідів першої групи та кошти
стягнуті на користь інвалідів першої
групи ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а не ОСОБА_3.

Крім наведеного вище з позовної заяви
ОСОБА_2 вбачається, що рішення суду
виконано та зазначену суму вже
обґрунтовано стягнуто з обох
заявників.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Частиною 1 статті 362 ЦПК України
встановлено, що заяви про перегляд у
зв*язку із нововиявленими обставинами
можуть бути подані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
протягом одного місяця з дня
встановлення обставини, що є підставою
для перегляду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами з порушенням строків,
встановлених ч.1 ст.362 ЦПК України.

Крім того, заявниками не надано доказів
про те, коли вони дізналися про
нововиявлені обставини, відсутнє
клопотання про поновлення
процесуальних строків звернення до
суду із даними заявами. ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 були присутні особисто під час
розгляду як кримінальної, так і
цивільної справ, знали про вказану
суму, писали розписку у 2011 році, і лише
02.12.2013 року звернулися до суду із
заявами про перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до вимог ч.1
ст.60 ЦПК України належним чином не
доведено обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
щодо перегляду судового рішення.

Крім того, покази ОСОБА_1 та ОСОБА_2
судом не визнаються належними та
достатніми доказами, їх твердження не є
достатньо обґрунтованими та такими, що
відповідають дійсним обставинам. Крім
того, ОСОБА_1 в судовому засіданні
плутався в своїх поясненнях,
зазначаючи, що ним повернуто ОСОБА_3
суму 80000 гривень, ОСОБА_3 дійсно
особисто дав йому зазначену суму.
ОСОБА_1 зазначив, що це мабуть особисті
кошти його брата ОСОБА_3, точно сказати
не може.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об*єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

На підставі вище викладеного, суд в
силу статті 212 ЦПК України приходить до
висновку про залишення заяв ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами без
задоволення.

На підставі вище викладеного,
керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 361, 362, 365 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 16 липня 2013 року
в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про стягнення коштів,
- залишити без задоволення.

Накладений відповідно до ухвали
Чернівецького районного суду від 2
грудня 2013 року арешт на грошові кошти
на рахунках ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_2,
виданий 02.07.1997 року Чернівецьким РВ
УМВС України у Вінницькій області;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1), у
Чернівецькому відділенні ПАТ
«ПриватБанк» та у Чернівецькому
відділенні «Ощадбанку», а також на
майно ОСОБА_3, - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення установлених строків,
залишається без розгляду, якщо
апеляційний суд за заявою особи, яка її
подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до
вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 11
березня 2014 року.

Суддя:
Цимбалюк Л.П.