Справа № 2-53/13 Головуючий у І інстанції
Рудюк О.Д. Провадження № 22-ц/780/1759/13
Доповідач у 2 інстанції
БілоконьКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
заявою ОСОБА_1 про роз'яснення рішення
Апеляційного суду Київської області
від 04 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою , -

встановила :

У березні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернулась з позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкоди у користуванні
земельною ділянкою, у якому просила
суд зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту частину земельної
ділянки шляхом знесення самовільно
спорудженої огорожі та частини будівлі
і привести на місці знесення земельну
ділянку у придатний до використання
стан, відновивши родючий шар ґрунту,
відновити межу суміжних ділянок та не
чинити перешкод у здійсненні права
власності.

04 листопада 2013 року Апеляційний суд
Київської області ухвалив рішення у
цій справі, яким рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 24 січня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у
здійсненні права приватної власності
ОСОБА_2 щодо земельної ділянки, що
розташована у м. Вишгороді по АДРЕСА_1,
кадастровий номер 012770110, площею
0,0960 га, шляхом знесення самовільно
спорудженого бутобетонного паркану
довжиною двадцять п'ять метрів та
висотою два метри та відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення права власності позивача, за
рахунок відповідача. В решті позовних
вимог відмовлено.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 подала заяву
про роз'яснення даного рішення, в якій
просить роз'яснити резолютивну частину
рішення Апеляційного суду Київської
області від 04 листопада 2013 року в
частині того, яку саме частину
бутобетонного паркану необхідно
знести.

В обґрунтування заяви посилається на
акт державного виконавця ДВС
Вишгородського РУЮ Київської області
від 28 липня 2014 року, згідно з яким
державним виконавцем в результаті
заміру паркану встановлено, що в
метраж 25 метрів паркану, що необхідно
знести, входить капітальне
будівництво.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи заяви про
роз'яснення рішення, колегія суддів
підстав для її задоволення не
встановила.

Відповідно до ч.1 ст. 221 ЦПК України, якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Як вбачається з матеріалів справи, у
березні 2012 року позивач звернулась до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що будучи власником земельних
ділянок, розташованих в АДРЕСА_2, вона
виявила, що на території її земельних
ділянок відповідачем зведено огорожу
довжиною 25 м та висотою 2 м.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково,
апеляційний суд узяв до уваги висновок
експерта №3-23/09 від 23 вересня 2013 року,
згідно з яким огорожа з буту та цегли
довжиною 25 метрів та висотою 2 метри та
частина будівель відповідача ОСОБА_1
знаходяться на земельній ділянці
позивача ОСОБА_2, що розташована у м.
Вишгороді по АДРЕСА_1, право власності
на які посвідчено Державними актами
серії ЯД № 709817 та ЯД № 709818, виданих 20
грудня 2006 року.

Апеляційний суд дійшов висновку про
порушення права власності позивача на
її земельну ділянку, позовні вимоги
задоволено частково щодо знесення
паркану, разом з тим відмовив у
задоволенні позовних вимог про
знесення частини будівлі відповідача.

Оскільки частина паркану, довжина та
висота чітко визначені судовим
рішення, знаходиться на земельній
ділянці відповідача, про знесення
будь-якого капітального будівництва у
судовому рішенні не йшлось, колегія
суддів вважає, що рішення суду є
зрозумілим і додаткового роз»яснення
не потребує.

За наведених обставин колегія
суддів вважає резолютивну частину
рішення зрозумілою і не вбачає підстав
для задоволення заяви ОСОБА_1 та
роз'яснення рішення судової колегії.

Керуючись ст. ст. 221 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
роз'яснення рішення Апеляційного суду
Київської області від 04 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді