Номер провадження: 22-ц/785/4948/14
Головуючий у першій інстанції Вінська
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
(далі ПАТ) «Дельта Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ПачковськогоДениса
Вікторовича, від імені якого діє
законний представник ОСОБА_4, до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ПАТ
«Дельта Банк», третіх осіб: ОСОБА_4,
ОСОБА_6, про розірвання договору поруки,

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ
«Дельта Банк», третіх осіб: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про розірвання договору поруки,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ
«Дельта Банк», третіх осіб: ОСОБА_7,
ОСОБА_6, про розірвання договору поруки,

з апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 29
січня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором № 0 та
договорами поруки від 17 квітня 2008 року
у загальній сумі 687231,79 грн.

Позивач посилався на те, що відповідачі
не виконують свої зобов'язання за
кредитним договором та договорами
поруки, що на підставі укладеного між
ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»
договору купівлі-продажу прав вимог за
кредитами від 08.12.2011р. до ПАТ «Дельта
Банк» перейшло право вимоги до
відповідачів.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав заяву про
розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_8 участі у розгляді
справи не приймав, помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року. (а.с.40).

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6
позов не визнали, натомість, кожен з них
подав зустрічний позов до ПАТ «Дельта
Банк» про розірвання договорів поруки.
Посилались на те, що позичальник ОСОБА_8
помер, що про факт смерті ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 сповіщали банк, що після смерті
позичальника ніхто з родичів не
заявляв своїх прав на спадщину,
заповіту позичальник не складав, у
договорах поруки відсутня умова щодо
відповідальності за нового боржника у
випадку переводу боргу. Водночас
зазначали, що при укладені договорів
поруки вони не передбачали і не могли
передбачити або усунути настання
смерті боржника, і що відсутні їх
зобов'язання перед новим кредитором у
зв'язку зі смертю боржника за основним
зобов'язанням.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 29 січня 2014
року у задоволенні позову ПАТ«Дельта
Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6
відмовлено повністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 задоволено повністю.
Розірвано договір поруки № 198087
укладений 17 квітня 2008 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком (далі АКІБ) «УкрСиббанк» та
ОСОБА_5 Розірвано договір поруки № 198089
укладений 17 квітня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_6 Розірвано
договір поруки № 198086 укладений 17
квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
просить рішення суду від 29 січня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення
по суті позовних вимог, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи, та на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді у порядку
правонаступництва після смерті ОСОБА_8
залучено до участі у розгляді справи як
співвідповідачів батьків померлого
позичальника ОСОБА_2, ОСОБА_3,
неповнолітнього сина ОСОБА_9, від імені
якого діє законний представник ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову ПАТ
«Дельта Банк» та про відмову у
зустрічних позовах ОСОБА_5, ОСОБА_4 і
ОСОБА_6, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.1,3,4 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову банку, суд першої
інстанції виходив з того, що цивільна
правоздатність позичальника
припинилася у зв'язку з його смертю, що
спадкоємців у померлого немає, і що
позикове зобов'язання стосовно нього
припинилося.

Задовольняючи зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довів факту
правонаступництва після АКІБ
«УкрСиббанк», що смерть позичальника є
істотною зміною обставин, яку сторони в
момент укладення договору передбачити
не могли.

Однак з такими висновками суду
погодитись неможливо.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилались як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Під час ухвалення
рішення суд вирішує, зокрема, такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам
цивільно-процесуального закону не
відповідає.

За змістом ст.ст.1046-1048,1054ч.1,525ч.1,512 ЦК
України за кредитним договором банк…
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити обумовлені
проценти. Одностороння відмова від
зобов'язання не допускається. Кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Із матеріалів справи вбачається,
що 17 квітня 2008 року між АКІБ (тепер ПАТ)
«УкрСиббанк» та ОСОБА_8 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 0. (а.с.9-17) За умовами кредитного
договору банк зобов'язався на
придбання житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, надати кредит у сумі
56500 доларів США, строком до 17.04.2029р., зі
сплатою 12,5% річних. Щомісячний
ануїтетний платіж, згідно договору,
повинен був вноситися боржником у сумі
640 дол. США. Для забезпечення виконання
позичальником умов кредитного
договору банком в цей же день було
укладено з ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6, з
кожним окремо, договори поруки
№№198087,198086,198089 (а.с.18-23). Із наданої
апеляційному суду копії договору
іпотеки вбачається, що для
забезпечення виконання умов
кредитного договору 17 квітня 2008 року
між банком та позичальником було
укладено також іпотечний договір,
предметом якого є земельна ділянка та
житловий будинок, розташовані в селі
Чапаєвка, по вулиці Новоселів,7
Березанського району Миколаївської
області, належні іпотекодавцю на
підставі договору купівлі-продажу.
(а.с.245-248).

Встановлено, що позикодавець свої
умови перед позичальником належно
виконав, перерахувавши позичальнику
кредитні кошти, що сторонами не
оспорюється. Згідно матеріалів справи
позичальник свої зобов'язання
виконував частково, у зв'язку з чим у
нього виник борг у сумі 687231,79 грн..(а.с.7)
ІНФОРМАЦІЯ_2 року позичальник ОСОБА_8
помер (а.с.42), у зв'язку з чим відкрилася
спадщина на належне йому майно,
зазначене в договорі іпотеки.
Наявність іншого спадкового майна
позивачем не доведена, і судом не
встановлена.

Всупереч висновкам суду 1-ої
інстанції, із матеріалів справи
вбачається, що 08.12.2011 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було
укладено нотаріально посвідчений
(27.12.2011р.) договір купівлі-продажу прав
вимог за кредитами, відповідно до якого
до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право
вимоги по відношенню до позичальника
стосовно кредиту за кредитним
договором та до осіб, що надають
забезпечення за забезпечувальними
договорами (поруки, іпотеки). Договір
набрав чинності 27.12.2011р. (а.с.24-25) Акт
приймання-передачі документації між
банками складено 03.01.2012р.(а.с.8,209) Відтак,
підстав вважати не доведеним факт
переходу прав кредитора до позивача
колегія суддів не вбачає.

У відповідності зі ст.ст.1218,1219,1282
ЦК України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті; не входять до складу
спадщини тільки права та обов'язки, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, в тому числі, права та
обов'язки особи як кредитора або
боржника, передбачені ст.608 цього
Кодексу; спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину, та у розмірі,
який відповідає їх частці.

Стверджуючи про відсутність
спадкоємців у померлого позичальника,
суд першої інстанції обмежився
повідомленнями Комінтернівської та
Березанської державної нотаріальної
контори про те, що спадкова справа
відносно майна ОСОБА_8, померлого 04.10.2011
року, не відкривалась, та спадкоємці до
нотаріуса не звертались. (а.с.88-89).

Разом з тим за ст. 1268 ч.3,4 ЦК
України вважаються такими, що прийняли
спадщину спадкоємці, які постійно
проживали разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, а також малолітня,
неповнолітня особа, якщо вони протягом
строку ( 6 місяців), встановленого ст.1270
ЦК, не заявили про відмову від неї.

Апеляційним судом встановлено, що
позичальник-спадкодавець на момент
смерті мав малолітнього сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (законним представником
якого є його мати ОСОБА_4.)(а.с.135). Та за
довідкою Любопільської сільської ради
разом з ним в АДРЕСА_2 проживали його
батьки ОСОБА_2 і ОСОБА_3. (а.с.200-201). Діти
та батьки спадкодавця є спадкоємцями
першої черги за законом, відповідно до
ст.1261 ЦК України. Жоден зі спадкоємців
протягом 6 місяців з моменту відкриття
спадщини не заявили про відмову від
спадщини, а відтак вважаються такими,
що прийняли спадщину.

За роз'ясненням Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(п.п.32,36) «спадкоємці боржника за умови
прийняття спадщини є боржниками перед
кредитором у межах вартості майна,
одержаного у спадщину; при цьому
спадкоємці несуть зобов'язання
погасити нараховані відсотки і
неустойку тільки в тому випадку, якщо
вони вчинені позичальникові за життя»;
«якщо боржник та іпотекодавець - одна й
та сама особа, то після її смерті до
спадкоємця переходять не лише права та
обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за
основним зобов'язанням у межах
вартості спадкового майна. Отже,
правила статті 1281 ЦК щодо строку
пред'явлення кредитором спадкодавця
вимог до спадкоємців не застосовуються
до зобов'язань, забезпечених іпотекою.»

Із наданих банком виписок щодо руху
коштів по банківському рахунку
позичальника вбачається, що за життя
ОСОБА_8, на момент смерті, розмір його
боргу перед банком складав: по кредиту
56072,33 дол. США, що в еквіваленті до
національної валюти становило 448186,13
грн., нарахований борг по відсоткам
складав 18853,93 дол. США, що в еквіваленті
до національної валюти становило 150699,46
грн., а всього борг складав 598885,59
грн.(а.с.180- 183,219-222, 205-208) Відтак, з
визначеним позивачем розміром боргу у
сумі 687231,79 грн. колегія суддів
погодитись не може.

З огляду на встановлене, зі спадкоємців
на користь позивача необхідно стягнути
вищевказаний борг по кредитному
договору у сумі 598885,59 грн., пропорційно
часткам спадкоємців, але виключно в
межах вартості успадкованого ними
іпотечного нерухомого майна.

Водночас колегія суддів зазначає, що
ст. ст. 553,554 ЦК України передбачена
відповідальність поручителя перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники у повному обсязі.
Але, відповідно до ст.ст.559 ч.3, 523 ч.1 ЦК
України, порука… припиняється після
заміни боржника, якщо поручитель не
погодився забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником.

За роз'ясненням Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(п.32) «поручитель приймає на себе
зобов'язання відповідати за виконання
кредитного договору за боржника
(ст.553-554 ЦК), а також за будь-якого
боржника у разі переводу боргу чи
смерті боржника, якщо таке зазначено у
договорі поруки; … порука..
припиняється після заміни боржника,
якщо поручитель…не погодився
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником, а згідно зі ст.607 ЦК
зобов'язання припиняється
неможливістю його виконання у зв'язку з
обставиною, за яку жодна із сторін не
відповідає. Таким чином на поручителів
може бути покладено відповідальність
за порушення обов'язку щодо виконання
зобов'язання за кредитним договором у
випадку смерті позичальника лише за
наявності у позичальника
правонаступника, який прийняв
спадщину, та згоди поручителя
відповідати за будь-якого нового
боржника, зафіксоване в тому числі у
договорі поруки…»

Із змісту вищезгаданих договорів
поруки вбачається, що наявні у справі
договори умови щодо згоди поручителя
відповідати за будь-якого нового
боржника не містять. Жоден із
поручителів по матеріалам справи та в
апеляційному суді не надав згоду
відповідати за будь-якого нового
боржника, у тому числі за
правонаступників, які прийняли
спадщину. А тому, колегія суддів
прийшла до висновку, що зобов'язання
щодо поручителів припинилося, і саме з
цих підстав у позові до поручителів
ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 слід відмовити.

У зв'язку з припиненням
зобов'язання, передбаченого договорами
поруки, потреби здійснювати розірвання
договорів поруки колегія суддів не
вбачає.

Суд першої інстанції
безпідставно застосував до
правовідносин сторін ст. ст. 556,652 ЦК
України, які застосуванню не підлягали,
чим порушив норми матеріального права.
Давши неправильну юридичну оцінку
встановленим фактам і обставинам
справи, суд першої інстанції також
порушив норми процесуального права, і
це призвело до неправильного вирішення
справи.

А відтак, зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 про
розірвання договорів поруки
задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу
ПАТ «Дельта Банк» слід задовольнити
частково, рішення суду першої
інстанції належить скасувати і
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову банку до
правонаступників: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
неповнолітнього ОСОБА_9, від імені
якого діє законний представник ОСОБА_4,
та про відмову у задоволенні
зустрічних позовів ОСОБА_5, ОСОБА_4 і
ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 29 січня 2014
року скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9,
від імені якого діє законний
представник ОСОБА_4, по 13 частині з
кожного, на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
в межах встановленої на момент
виконання рішення, вартості
успадкованого ними після смерті ОСОБА_8
нерухомого майна за договором іпотеки
від 17 квітня 2008 року (житлового будинку
та земельної ділянки, розташованих в
АДРЕСА_1) заборгованість за кредитним
договором № 0 від 17 квітня 2008 року,
яка складає 598885,59 грн. (з яких:
заборгованість за кредитом - 448186,13 грн.,
заборгованість за відсотками - 150699,46
грн.).

У решті позову та у позові до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» про
розірвання договору поруки відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних прав
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк
А.П. Заїкін