Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" липня 2014 р.Дніпровський районний суд
м.Києва у складі:

головуючого
судді
Марцинкевича В.А.,

при секретарі
Бовкун
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», звернулося до Дніпровського
районного суду м. Києва з позовною
заявою, в якій просить суду стягнути
солідарно з відповідачів, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на його користь суму
заборгованості за кредитним договором
№ СL - 008/057/2007 у розмірі 11243,42 доларів США,
що еквівалентно 131890,49 гривень за
офіційним курсом Національного банку
України на дату проведення розрахунку
заборгованості та 481400,25 гривень, а
також стягнути з відповідачів
солідарно витрати по оплаті судового
збору в розмірі 3654,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 16 лютого 2007 року між
ОСОБА_2 та Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого за всіма
правами та обов'язками є Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» було укладено
кредитний договір № СL - 008/057/2007.
Кредитний договір складається із двох
частин, які нероздільно пов'язані між
собою, згідно з п. 1 частини № 1
кредитного договору. За умовами
кредитного договору банк надав
позичальнику кредит в розмірі 23003,53
доларів США зі сплатою фіксованої
процентної ставки у розмірі 12,49% річних
та FIDR (процента ставка по строковим
депозитах фізичних осіб у валюті,
тотожній валюті кредиту, що розміщені в
банку на строк в 366 днів, з виплатою
процентів після закінчення строк дії
депозитного договору). В свою чергу
позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використати та
повернути банку зазначені кредитні
кошти у строки, передбачені кредитним
договором (зокрема, в п. 2 частини № 1
кредитного договору), а також сплатити
відповідну плату за користування
кредитними коштами і виконати всі інші
зобов'язання, визначені кредитним
договором. Станом на 23 травня 2014 року у
позичальника за кредитним договором №
СL - 008/057/2007 від 16 лютого 2007 року існує
заборгованість перед позивачем в сумі
11243,42 доларів США, що еквівалентно 131890,49
гривень за офіційним курсом
Національного банку України на дату
проведення розрахунку заборгованості
та 481400,25 гривень, що складається з:

- залишку заборгованості за
кредитом у сумі 9904,03 доларів США, що
еквівалентно 116178,83 гривень за
офіційним курсом Національного банку
України на дату проведення розрахунку
заборгованості;

- суми несплачених відсотків
за користування кредитом - 1339,39 доларів
США, що еквівалентно 15711,66 гривень за
офіційним курсом Національного банку
України на дату проведення розрахунку
заборгованості;

- пені за прострочення
виконання зобов'язань за період з 23
травня 2013 року по 23 травня 2014 року в
розмірі 481400,25 гривень.

В зв'язку з тим, що позичальником не
було дотримано зазначених вище умов
кредитного договору, позивачем на
підставі п. 1.9. частини № 2 кредитного
договору було здійснено вимогу
дострокового виконання позичальником
його зобов'язань за кредитним
договором в повному обсязі. А саме, 18
квітня 2014 року позичальнику було
відправлено поштою рекомендованим
листом з описом вкладення вимогу № 1020
від 18 квітня 2014 року про погашення
заборгованості за кредитним договором.
Зазначена вимога підлягала виконанню
протягом 30 календарних днів з дати її
одержання позичальником. Станом на
дату подання цієї заяви зазначена
вимога позичальником не виконала та
відповідні суми позивачу не сплачені,
хоча відповідно до п. 1.9. частини № 2
кредитного договору вимога
дострокового виконання позичальником
його зобов'язань була подана належним
чином, а саме відправлена
рекомендованим листом з описом
вкладення за місцезнаходженням
позичальника. Невиконання
позичальником умов кредитного
договору на підставі п. 1.9.1. кредитного
договору дає право банку достроково
вимагати виконання боргових
зобов'язань за кредитом у позичальника.
З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 16
лютого 2007 року було укладено договір
поруки № SR-СL-008/057/2007 між банком та
ОСОБА_3. За умовами договору поруки, а
саме: п. 1.1., поручитель зобов'язався
відповідати в повному обсязі по
борговим зобов'язанням ОСОБА_2, що
виникають з умов кредитного договору. У
випадку невиконання позичальником
боргових зобов'язань перед банком за
кредитним договором, відповідно до п.
3.2. договору поруки поручитель приймає
на себе зобов'язання здійснити
виконання боргових зобов'язань в
повному обсязі, заявленому банком,
протягом 3-х банківських днів з дати
отримання відповідної письмової
вимоги банку. На адресу ОСОБА_3 18 квітня
2014 року було відправлено поштою
рекомендованим листом з описом
вкладення досудову вимогу № 1021 від 18
квітня 2014 року. На сьогоднішній день
зазначена вимога поручителем не
виконана та відповідні суми позивачу
не сплачені, хоча відповідно до п. 3.4.
договору поруки вимога була надіслана
за адресою, вказаною у цьому договорі
поруки. Відповідно до п. 8.1. договору
поруки поручитель зобов'язаний
повідомити банк про зміну своєї адреси
проживання, проте на даний час такого
повідомлення від поручителя не
надходило, тому вимогу направлено за
належною адресою.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, подала до суду
заяву, в якій просила справу розглянути
у її відсутність, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить їх
задовольнити та у разі неявки
відповідачів не заперечувала проти
заочного розгляду справи.

Відповідачі в судові засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи були належним чином
повідомлені, суд про причини не явки не
повідомили.

Відповідно до ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника позивача, яка
просила справу розглянути у її
відсутність та у відсутність
відповідачів, та за згодою
представника позивача постановити
заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного
процесуального кодексу України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, що містяться в
матеріалах справи, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплачені відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 16
лютого 2007 року між ОСОБА_2 та Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого за всіма
правами та обов'язками є Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» було укладено
кредитний договір № СL - 008/057/2007.
Відповідно до умов частини першої
кредитного договору банк надав
позичальнику, а позичальник прийняв
кредит в сумі 23003,53 доларів США, для
оплати комісії банку та на споживчі
цілі, зі сплатою плаваючої процентної
ставки, яка складається з фіксованого
відсотка у розмірі 12,49% річних та FIDR
(процента ставка по строковим
депозитах фізичних осіб у гривні, що
розміщена в банку на строк 366 днів, з
виплатою процентів після закінчення
строку дії депозитного договору).

Для забезпечення повернення наданих
коштів, між Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого за всіма
правами та обов'язками є Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» та ОСОБА_3, було
укладено договір поруки № SR-СL-008/057/2007
від 16 лютого 2007 року.

За приписом частини 1 статті 546
Цивільного кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися крім
іншого порукою.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного
кодексу України, визначено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно ст. 1 договору поруки, поручитель
зобов'язується відповідати за повне та
своєчасне виконання боржником його
боргових зобов`язань перед кредитором
за кредитним договором, в повному
обсязі таких зобов'язань. Поручитель та
боржник відповідають як солідарні
боржники, що означає, що кредитор може
звернутися з вимогою про виконання
боргових зобов`язань як до боржника,
так і до поручителя, чи до обох
одночасно.

Згідно Статуту Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» є правонаступником всіх прав та
обов'язків Закритого акціонерного
товариства «ОТП Банк» (а.с.18-36).

В подальшому, 27 травня 2011 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, відповідно до якого Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»
продає (переуступає) Товариству з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» права на кредитний
портфель, який включає в себе кредитні
договори (перелік яких міститься у
Додатку 1 до цього договору), а
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» приймає такий кредитний
портфель та зобов'язується сплатити на
користь Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» винагороду.
Згідно з Витягу з Додатку 1 до договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 27 травня 2011 року, до Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» перейшло права
вимоги по кредитному договору № СL -
008/057/2007 від 16 лютого 2007 року та договору
поруки № SR-СL-008/057/2007 від 16 лютого 2007
року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного
кодексу України, кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок переданням ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 514 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим в
частини 1 статті 516 ЦК України, заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Аналіз обставин переходу до позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» прав кредитора від Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» за
договором купівлі-продажу кредитного
портфелю від 27 травня 2011 року вказує на
правомірність набуття позивачем цих
прав в обсязі і на умовах, визначених
кредитним договором № СL - 008/057/2007 від 16
лютого 2007 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.2 ст.533 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
підтверджується наявними у справі
доказами, позичальником порушено умови
зазначеного кредитного договору в
частині своєчасного повернення
кредиту та сплати відсотків за його
користування, у зв'язку з чим, станом на
23 травня 2014 року сума заборгованості
позичальника за кредитним договором №
СL - 008/057/2007 від 16 лютого 2007 року складає -
11243,42 доларів США, що еквівалентно 131890,49
гривень за офіційним курсом
Національного банку України на дату
проведення розрахунку заборгованості
та 481400,25 гривень, що складається з:

- залишку заборгованості за
кредитом у сумі 9904,03 доларів США, що
еквівалентно 116178,83 гривень за
офіційним курсом Національного банку
України на дату проведення розрахунку
заборгованості;

- суми несплачених відсотків
за користування кредитом - 1339,39 доларів
США, що еквівалентно 15711,66 гривень за
офіційним курсом Національного банку
України на дату проведення розрахунку
заборгованості;

- пені за прострочення
виконання зобов'язань за період з 23
травня 2013 року по 23 травня 2014 року в
розмірі 481400,25 гривень. (а.с.15).

За правилом статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності з положенням частини 1
статті 612 Цивільного кодексу України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Положенням статті 611 Цивільного
кодексу України, визначено правові
наслідки порушення зобов'язання. Так, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

За умовами п.п.1.9 п.1 частини №2
кредитного договору № СL - 008/057/2007 від 16
лютого 2007 року Банку надається право
вимагати дострокового виконання
Боргових зобов`язань в цілому або у
визначеній банком частині у випадку
невиконання позичальником та/або
поручителем, та/або майновим
поручителем своїх боргових та/чи інших
зобов`язань за цим договором.

Виходячи з вищезазначених приписів
Закону та наявних вищенаведених у
справі доказів, обставини справи
вказують на порушення зобов'язання по
поверненню кредиту, відсотків з боку
позичальника, та позивач правомірно
вимагає дострокового виконання
зобов`язань відповідачем.

Відповідно до п. п. 3.1.1 частини № 2
кредитного договору № СL - 008/057/2007 від 16
лютого 2007 року, за порушення прийнятих
на себе зобов`язань стосовно
повернення кредитних коштів, сплати
процентів за користування кредитними
коштами у визначені цим договором
строки, позичальник зобов`язаний
сплатити банку пеню в розмірі 1% від
суми несвоєчасно виконаних боргових
зобов'язань за кожен день прострочки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочки виконання. (ч.1 і 2 ст. 549
Цивільного кодексу України)

Право на неустойку виникає незалежно
він наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. (ч.1 ст. 550
Цивільного кодексу України)

Аналізуючи наданий позивачем
розрахунок заборгованості, в тому
чсилі розрахунок нарахованої
позивачем пені, суд вважає, що остання
нарахована відповідно до вимог чинного
законодавства та підстав для зменшення
пені, як встановлені Цивільним
кодексом, судом під час розгляду справи
встановлено не було.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
квітня 2014 року позивачем на адресу
відповідачів було направлено досудові
вимоги про погашення заборгованості за
кредитним договором № СL - 008/057/2007 від 16
лютого 2007 року. Разом з тим, дані вимоги
не були взяті до уваги відповідачами та
заборгованість погашена не була.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що цивільне (майнове) право
позивача по отриманню від відповідачів
кредитної заборгованості, відсотків та
пені, підлягає судовому захисту в
порядку визначеному пунктом 4 частини 1
статті 16 ЦК України, а відповідно позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.88
Цивільного процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідачів на користь
позивача витрати по оплаті судового
збору сумі 3654 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 512, 514, 516, 526, 533, 543, 546, 549, 550, 553, 610-612,
629, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.
10, 14, 58, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором № СL - 008/057/2007 від 16 лютого 2007
року у розмірі 11243 (одинадцять тисяч
двісті сорок три) долари США 42 центів,
що за офіційним курсом Національного
банку України станом на 23 травня 2014
еквівалентно 131890 (сто тридцять одна
тисяча вісімсот дев'яносто) гривень 49
копійок та 481400 (чотириста вісімдесят
одна тисяча чотириста) гривень 25
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» судовий збір в сумі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00
копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» судовий збір в сумі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00
копійок.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м.Києва через Дніпровський районний
суд м.Києва. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: