У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2014 року Франківський
районний суд м. Львова

в складі

головуючого- судді
Лозинського Б.М.

при секретарі Попик А.Б.

за участі скаржника- Малінки
В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_1 до Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на дії державного виконавця
Черній Богдана Романовича,-

в с т а н о в и в:

скаржник просить постановити ухвалу,
якою визнати неправомірними дії
виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ
Черній Б.Р. про накладення арешту
нерухоме майно.

У судовому засіданні свою скаргу
скаржник підтримав та пояснив, що 18.02.2014
йому в руки вручено постанову ВП №
42133892 від 18.02.2014 року про відкриття
виконавчого провадження, з виконання
постанови ВП № 25714621 від 18.02.2014р. про
стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в
сумі 8207,34 грн. Постанову про стягнення
виконавчого збору винесено державним
виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ
Черній Б.Р., в окреме провадження № ВП
42133892.

Зі слів скаржника постанова про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 421333892 та постанова про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП № 25714621
винесені державним виконавцем 18.02.2014р.
незаконно, а тому підлягають
скасуванню з наступних підстав.

По-перше, постанови винесені з
порушенням Закону України « Про
виконавче провадження».

Так, державним виконавцем
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції 07.04.2011 року
відкрито виконавче провадження № 25714621
з виконання виконавчого листа № 2-464/10
виданого 07.02.2010р. Жидачівським районним
судом Львівської області про солідарне
стягнення з ОСОБА_1 в користь ВАТ Банк
«Фінанси та кредит» 7735,12 грн., 73408,90 грн.,
судовий збір в сумі 811,44 грн., та 120 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної
справи, а всього 82075,34 грн. Надано
боржнику термін для добровільного
виконання рішення до 14.04.2011року (7 днів).
Ця обставина підтверджується
постановою про відкриття виконавчого
провадження ВП 25714621 від 07.04.2011р.

У відповідності ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження», копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

У відповідності до Інструкції з
організації примусового виконання
рішень затвердженої 02.04.2012р. наказом
міністерства юстиції України № 512/5, а
саме п.3.19 передбачено, що надсилання
документів виконавчого провадження
здійснюється згідно з положеннями
статті 31 Закону.

Приписами стаття 35.Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження у відповідності п.5 ст.25,
ст.31 Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем на
адресу боржника не скерована. Про цю
обставину свідчить відсутність
повідомлення про одержання
рекомендованого почтового
відправлення від 08.04.2011року, у
матеріалах виконавчого провадження №
25714621.

Таким чином, у зв'язку з не направленням
постанови про відкриття виконавчого
провадження, боржник був позбавлений
можливості добровільно виконання
рішення суду, в термін встановлений
державним виконавцем. Відповідно дії
державного виконавця з примусового
виконання рішення суду, без
повідомлення про це боржника у
встановленому законом порядку є
протиправними, оскільки порушують
право боржника на добровільне
виконання рішення суду та інші права
передбачені п.1 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно п.1 ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження», Державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

По-друге, станом на 27 січня 2014року
боржник сплатив заборгованість
стягувачу в добровільному порядку. Ця
обставина підтверджується довідкою №
88 від 27.01.2014р. виданою ПАТ ЗРУ Банк
«Фінанси та кредит» та матеріалами
виконавчого провадження. Звідси,
боржник виконав рішення суду
добровільно без участі виконавчої
служби та застосування заходів
примусового стягнення передбачених ст.
32 ЗУ «Про виконавче провадження».

Про діюче виконавче провадження
боржник дізнався від стягувача 27.01.2014р.
під час добровільного погашення
заборгованості.

В підтвердження відсутності
заборгованості, стягувач надав
боржнику довідку за вих. № 107 від
10.02.2014року., для подальшого її
пред'явлення державному виконавцю.
Довідка є документальним
підтвердженням добровільного
виконання рішення, яку долучено
державним виконавцем до матеріалів
виконавчого провадження.

.02.2014 р. державним виконавцем винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору на підставі положень
статті 28 Закону України "Про виконавче
провадження " та допущено до негайного
виконання стягнення виконавчого збору
з тих підстав, що боржником у наданий
строк рішення суду у добровільному
порядку не виконано. Цього ж дня, у
зв'язку з сплатою боржником боргу,
керуючись п.8.ч.1.ст.49, ст.50 ЗУ «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавче провадження, а
постанову про стягнення виконавчого
збору винесено в окреме провадження.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що в разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений для самостійного
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
від суми, що підлягає стягненню.

У відповідності до Інструкції з
організації примусового виконання
рішень затвердженої 02.04.2012р. наказом
міністерства юстиції України № 512/5, а
саме п.3.7.1.передбачено, що постанова
про стягнення виконавчого збору
виноситься при першому надходженні
виконавчого документа державному
виконавцю на наступний день після
завершення строку, наданого боржнику
для самостійного виконання рішення. У
постанові про стягнення виконавчого
збору визначається розмір виконавчого
збору, що підлягає стягненню,
зазначений у частині першій статті 28
Закону. Примусове стягнення
виконавчого збору здійснюється
відповідно до вимог Закону.

Постанова про стягнення виконавчого
збору ВП № 25714621 винесена державним
виконавцем 18.02.2014 р., в той час як
боржником 27.01.2014р. рішення суду
виконано в добровільному порядку.
Оскільки, стягнення виконавчого збору
здійснюється лише на підставі
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, така
постанова не може бути винесена після
добровільного виконання рішення суду.
Постанова виноситься на наступний день
після завершення строку,наданого для
самостійного виконання рішення, отже
винесення такої постанови є початком
примусового виконання рішення. Звідси
постанова державного виконавця є
безпідставною і незаконною, а дії
державного виконавця протиправними.

По третє, 18.02.2014 р. державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 421333892 з
примусового виконання постанови №
25714621 від 18.02.2014р. про стягнення
виконавчого збору з ОСОБА_1 виконавчого
збору в сумі 8207,34 грн.

За змістом ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» постанова
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору є виконавчим
документом, що підлягає примусовому
виконанню.

Відповідно до ч.1ст. 18 ЗУ « Про виконавче
провадження», встановлені такі вимоги
до виконавчого документа:

1. У виконавчому документі
зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

№ 25714621 про стягнення виконавчого
збору, винесена державним виконавцем
Франківського ВДВС ЛМУЮ 18.02.2014р., не
відповідає вимогам п.2,5,6 ч.1 ст. 18 Закону
України «про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ч.1 п.6 ст.. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

Звідси, дії державного виконавця не
відповідають приписам закону, а
постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 42133892 від 18.02.2014 року, є
незаконна.

По-четверте, ст.22 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання. Згідно ч.2 п.3
цього закону, термін пред'явлення інших
виконавчих документів настає з
наступного дня після набрання ними
юридичної сили, якщо інше не
передбачено законом.

Таким чином, постанова № 25714621 про
стягнення виконавчого збору від
18.02.2014р. може бути пред'явлена до
виконання, за умови, що її не оскаржено
і вона набере юридичної сили, не раніше
28.02.2014р.

Відповідно до ст. 57 ч. ч. 2, 4 Закону
України «Про виконавче провадження»,
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, копію якої
надсилається не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті, та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
майна. Постанова державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника може
бути оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Отже скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, а
дії державного виконавця Черній Б.Р.
неправомірними.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги,
суд визнає оскаржувані рішення, дію чи
бездіяльність неправомірними та
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення, або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За таких обставин суд вважає за
необхідне поновити порушені права
скаржника шляхом скасування арешту
всього належного йому нерухомого
майна, накладеного на підставі
неправомірних дій державного
виконавця.

ОСОБА_1. не було належним чином
повідомлено про накладення арешту, а
тому строк звернення до суду із скаргою
на дії державного виконавця він не
пропустив.

Керуючись ст.ст. 209, 294, 386, 387 ЦПК
України, суд,-

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 до Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на дії державного виконавця
Черній Богдана Романовича
задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Чернія Б.Р. про накладення арешту на все
нерухоме майно, належне ОСОБА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1,
неправомірними, та скасувати постанови
державного виконавця Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ВП № 42133892 від 18.02.2014 року про
відкриття виконавчого провадження та
ВП № 25714621 від 18.02.2014 року про стягнення
з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 8207,34
грн.

Зобов'язати Франківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про виконання даної ухвали
повідомити суд не пізніше ніж у
місячний строк.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Львівської області
через Франківський районний суд м.
Львова шляхом подання апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
оголошення.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Франківського

районного суду м.Львова:
Лозинський Б.М.