АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3389/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Врона А. О. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 05
лютого 2014 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті
особи: служба у справах дітей
Павлоградської районної державної
адміністрації, орган опіки та
піклування виконкому Межиріцької
сільської ради, про зміну місця
проживання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 лютого 2014 року змінено
місце проживання дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
встановивши їх місце проживання з
матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою:
АДРЕСА_1.

Посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
просить скасувати рішення суду та
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення та
скасування рішення суду.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 32
Конвенції про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних і кримінальних справах,
ратифікованою Україною 10 листопада 1994
року, яка набула чинності для України 14
квітня 1995 року і застосовується у
відносинах України з Російською
Федерацією, правовідносини батьків і
дітей визначаються за законодавством
Договірної Сторони, на території якої
постійно проживають діти.

Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я тощо, в якому вона проживає,
якщо інше місце проживання не
встановлено за згодою між дитиною та
батьками (усиновлювачами прожиивання
не встановлено за згодою між дитиною та
батьками (усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна. У разі спору місце
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років
визначається органом опіки та
піклування або судом.

Відповідно до положень статті 141 СК
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 153 СК України
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Як роз'яснено в п. 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» №11 від 21
грудня 2007 року, при вирішенні спору про
місце проживання дитини належить
звертати особливу увагу на її вік та
з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає
проживати. Також слід враховувати
положення ст. 160 СК України, згідно якої
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків, яка досягла десяти років, - за
спільною згодою батьків та самої
дитини, а місце проживання дитини, яка
досягла чотирнадцяти років,
визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України
дитина мас право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сімї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сімї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном.

За принципом 6 Декларації з прав
дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 1959 року дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи любові
і розуміння. Вона повинна, якщо це
можливо, зростати під опікою і
відповідальністю своїх батьків і, в
усякому разі, в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, що мають
виключні обставини, розлучати з
матір'ю.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони є батьками малолітніх дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач є
громадянином Російської Федерації та
постійно проживає у будинку АДРЕСА_2
позивачка є громадянкою України та її
місце проживання зареєстровано за
адресою: АДРЕСА_1 з 07.02.2011 року, їх
неповнолітні діти є громадянами
України з 02.03.2011 року, навчаються у
Межиріцькій ЗШ 1-111 ступенів № 2
Павлоградського району
Дніпропетровської області, проживають
і зареєстровані у АДРЕСА_1 при цьому за
рішенням Павлово-Посадського міського
суду Московської області від 22 вересня
2010 року їх місце проживання визначено
із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2,
але на час звернення з цим позовом до
суду вони фактично проживають з матір'ю
в с. Межиріч Павлоградського району
Дніпропетровської області, що не
заперечувалось сторонами.

Судом була вислухана думка дітей
щодо визначення їх місця проживання,
які виявили бажання проживати з
матір'ю, а батька відвідувати.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
дітей за адресою: АДРЕСА_1, складеного 03
лютого 2014 року службою у справах дітей
Павлоградської районної державної
адміністрації, для дітей створені
умови для гармонійного розвитку та
нормального життєзабезпечення,
порушень прав та законних інтересів
Повнолітніх дітей не виявлено.

Як вбачається з довідки приватного
підприємства «Рубіж-Центр» від 31.01.2014
року ОСОБА_3 працює на цьому
підприємстві на посаді контролера з
02.10.2011 року, згідно службової
характеристики зарекомендувала себе
виключно з позитивного боку.

Відповідно до наданих школою
характеристик ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зарекомендували
себе здібними та старанними учнями,
дотримуються правил поведінки,
користуються повагою серед
однокласників, мають багато друзів,
мати приділяє належну увагу вихованню
дітей.

За таких обставин та виходячи з
думки дітей, позиції представника
органу опіки та піклування,
представника служби у справах дітей,
висловлену в судовому засіданні, які
вважали за доцільне проживання дітей з
матір'ю, суд обґрунтовано змінив місце
проживання дітей, визначивши їх місце
проживання з матір'ю, керуючись
названими нормами закону.

Самі по собі доводи ОСОБА_2 у скарзі
про визначення місця проживання дітей
з ним за рішенням Павлово-Посадського
міського суду Московської області від
22 вересня 2010 року не позбавляє суд
можливість змінити місце проживання
дітей з метою захисту їх законних прав
та інтересів з урахуванням
встановлених в судовому засіданні
конкретних обставин справи на підставі
наданих сторонами доказів, яким суд дав
належну оцінку у їх сукупності за своїм
внутрішнім переконанням відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України, а посилання
скаржника на те, що позивачка і діти не
є громадянами України спростовуються
копіями паспорта позивачки і свідоцтв
про народження дітей (а.с. 19, 21, 22). Інших
доводів, що заслуговують на увагу і
спростовують правильність зазначених
висновків суду, в скарзі не наведено.

Крім того, за наданим апеляційному
суду висновком Павлоградської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області орган опіки
та піклування вважає можливим
проживання дітей з матір'ю ОСОБА_3, а за
висновком опікунської ради
Межиріцької сільської ради
Павлоградського району
Дніпропетровської області недоцільне
змінювати місцем проживання дітей, які
проживають з матір'ю.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: