АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7055/14
Головуючий 1-ї ін-ї. - Майстренко О.М.
Категорія - договір про надання
Доповідач - Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Піддубного Р.М., Малінської С.М.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 17 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом
комунального підприємства
«Харківводоканал» до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за надані послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з дійсним позовом, у якому
просив стягнути з відповідачів суму
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення у
розмірі 8 633 грн. 66 коп. за період з 01
лютого 2001 року по 30 вересня 2013 року., 3%
річних у розмірі 77 грн. 45 коп. та індекс
інфляції за весь час прострочення у
розмірі 202 грн. 86 коп.

В обґрунтування позову представник
позивача зазначав, що відповідачі по
справі є споживачами послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення за адресою: АДРЕСА_1,
однак за спожиті послуги в повному
обсязі не сплачують, у зв'язку із чим
утворилась наявна заборгованість.

У письмових запереченнях, наданих до
суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечували,
посилалися на те, єдиним споживачем
послуг КП «Харківводоканал» (надалі КП
«ХВК») є ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_6 є
колишньою дружиною ОСОБА_5, шлюб між
ними було розірвано 28 серпня 2002 року, а
спільне господарство з не ведеться з 1998
року.

ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_6 від іншого
шлюбу. Вона також ніколи не проживала
за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду
справи продовжує проживати є окремо і
не є членом сім'ї основного наймача
квартири.

ОСОБА_5 (основний наймач квартири) є
інвалідом війни ІІІ групи і має 100
відсоткову знижку за користування
житлово-комунальними послугами, як і
члени його сім'ї.

ОСОБА_4 проживав в одній квартирі з
батьком лише до січня 2008 року, потім
почав проживати за іншою адресою, де і
користується наданими
житлово-комунальними послугами,за які
справно сплачує.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 17 липня 2014 року позов КП
«Харківводоканал» задоволено
частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь КП
«Харківводоканал» заборгованість за
надані послуги з централізованого
водопостачання за період з 01 листопада
2010 року по 31 жовтня 2013 року у розмірі 3 464
грн. 64 коп. та за надані послуги з
централізованого водовідведення за
період з 01 листопада 2010 року по 31 жовтня
2013 року у розмірі 1715 грн. 20 коп., індекс
інфляції у розмірі 88 грн. 15 коп., три
відсотки річних від простроченої суми
у розмірі 205 грн. 77 коп. та судові
витрати.

Не погодившись із зазначеним рішенням
ОСОБА_4 звернувся із апеляційною
скаргою, у якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та
відмовити КП «Харківводоканал» у
задоволенні позову. В обґрунтування
посилається на невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи та нормам матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення представника КП
"Харківводоканал" та відповідачів у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду -
зміні з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.ч. 2.3 ст. 309 ЦПК
України підставою для зміни рішення
суду першої інстанції є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Як було встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_4 зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 112). Разом з ними у
вказаній квартирі зареєстровані також
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3, до яких КП «ХВК» позовні
вимоги не заявляло (а.с. 3).

КП «ХВК» надає за вказаною адресою
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення , до
яких споживачі претензій та зауважень
не мають. Разом з тим, за надані послуги
вони не сплачували, у зв'язку із чим у
відповідачів утворилась
заборгованість за послуги з
централізованого водопостачання з 01
лютого 2001 року по 30 вересня 2013 року у
розмірі 5 857 грн. 26 коп. та за послуги з
централізованого водовідведення за
період з 01 березня 2005 року по 30 вересня
2013 року у розмірі 2 496 грн. 86 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги
КП «ХВК», суд першої інстанції
обґрунтовано керувався ст. ст. 67, 68 ЖК
України, ст. 256, ч.3 ст. 267 ЦК України, ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», п. 29 Постанови Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 року № 630
«Про затвердження Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення» і
виходив з наступного.

Позивач звернувся до суду з дійсною
позовною заявою поза межами позовної
давності, про застосування якої
просили відповідачі, у зв'язку із чим
заборгованість належить стягувати з 01
листопада 2010 року. ОСОБА_5 належить до
ветеранів війни ІІІ групи, який
відповідно до ст. ст. 4, 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» має 100% пільгу
на сплату послуг за житло, комунальні
послуги та паливо. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 належних доказів своєї
відсутності за місцем своєї постійної
реєстрації та реєстрації місця
перебування за іншою адресою суду не
надали. І тому суму заборгованості, що
утворилась за надані послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, належить стягнути саме
з них.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга була подана ОСОБА_4.
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 апеляційні
скарги або заяви про приєднання до
апеляційної скарги ОСОБА_4 до суду
першої чи апеляційної інстанцій не
подавали, у зв'язку із чим рішення
переглядалось виключно стосовно
стягнення суми заборгованості з
апелянта.

Як на одну з підстав незаконності та
необґрунтованості оскаржуваного
рішення суду першої інстанції, ОСОБА_4
посилається на те, що він фактично не
проживає за адресою своєї постійної
реєстрації. Місцем його постійного
проживання є АДРЕСА_2. Це
підтверджується наданими копіями
договору позички від 14 листопада 2007
року, копіями протоколу правління
споживчого кооперативу «Толока» та
копіями квитанцій сплати ним вартості
спожитих комунальних послуг за
вказаною адресою (а.с. 104-110, 151-153).

Разом з тим, вказані документи не
можуть вважатися належними доказами не
проживання апелянта за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки згідно підпунктів 1, 3
пункту 29 Правил надання послуг з
централізованого опалення,постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. N 630 (надалі Правила)
споживач має право на зменшення
розміру плати у разі тимчасової
відсутності споживача та/або членів
його сім'ї на підставі письмової
заяви споживача та офіційного
документа, що підтверджує його/їх
відсутність (довідка з місця
тимчасового проживання, роботи,
лікування, навчання, проходження
військової служби, відбування
покарання).

Споживач має право на несплату
вартості послуг за період тимчасової
відсутності

споживача і членів його сім'ї (у разі
відключення виконавцем холодної та
гарячої води і опломбування запірних
вентилів у квартирі (будинку
садибного типу) та відновлення надання
послуг шляхом зняття пломб за свій
рахунок протягом доби згідно з

письмовою заявою.

Матеріали справи не містять доказів
про реєстрацію ОСОБА_4 свого
тимчасового місця перебування за
адресою свого фактичного проживання та
повідомлення про це КП «ХВК» у
встановленому законом порядку. У
зв'язку із чим у КП «ХВК» були відсутні
підстави для не нарахування оплати
ОСОБА_4 за фактично надані послуги і
висновок суду про обґрунтованість
вимог КП «ХВК» до ОСОБА_4 є вірним.

Посилання апелянта на те, що борг з них
стягнуто з 01 листопада 2010 року, а
позивач у справі як юридична особа
створений лише у 2012 року не може бути
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції.

Так, згідно рішення Харківської
міської ради № 132/11 від 12.01.2011 року КП
«ВТП «Вода» було реорганізовано шляхом
приєднання до КП каналізаційного
господарства «Харківкомуночиствод»
(а.с. 32).

Рішенням Харківської міської ради №
577/11 від 23.12.2011 року КП каналізаційного
господарства «Харківкомуночиствод»
було перейменовано у КП «ХВК», який з
цього часу є основним постачальником
послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення (а.с.
32).

Відповідно до копії договору про
відступлення права вимоги від 10 лютого
2012 року КП «ВТП «Вода» передала, а КП
«ХВК» прийняв на себе дебіторську
заборгованість за надані послуги
централізованого водопостачання в
сумі 3 552 грн. 73 коп. по ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, які мешкають за адресою:
АДРЕСА_1. При цьому КП «ХВК» одержав
право вимагати від боржників належного
виконання всіх зобов'язань (а.с. 175-176).

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими та висновків суду не
спростовують.

Разом з тим, суд першої інстанції
керуючись ст. 88 ЦПК України правильно
стягнув з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в дохід
держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40
коп., але помилився стягуючи по 114 грн. 70
коп. з кожного. Якщо розділити 229 грн. 40
коп. на трьох осіб, стягненню підлягає
76 грн. 46 коп. з кожного. Тому рішення
суду першої інстанції в цій частині
підлягає зміні.

Керуючись ст. 88, ст. ст. 303, 304, п. 4 ч.1, ч.ч.
2,3 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 17 липня 2014 року змінити,
стягнути з ОСОБА_6, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь
держави судовий збір у розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
(сорок) копійок у рівних частках по 76
(сімдесят шість) гривень 46 (сорок шість)
копійок з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -