Справа № 2-2531/11 Головуючий у І
інстанції Дутчак І.М.Провадження №
22-ц/780/5411/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів
Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Бевзюк
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про припинення права власності
особи на частку у спільному майні та
визнання права власності на ? частку
житлового будинку,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2011 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом про
припинення права власності особи на
частку у спільному майні та визнання
права власності на ? частку житлового
будинку. Заявлені вимоги мотивувала
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її
мати ОСОБА_3, яка була власницею ?
будинку АДРЕСА_2, її ? складалася з
кімнати, що позначена на плані літерою
2-2 пл. 14,3 кв.м., та надвірних будівель
гаражу «В», вбиральні «Г», огорожі «Н».
Відтак вона є власником ? частини
даного будинку на підставі договору
дарування від 24 січня 1985 року (1/2) та
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 08 лютого 2002 року (1/4) та ?
надвірних будівель: гаражу «В»,
вбиральні «Г», огорожі «Н» відповідно
до вищезазначеного свідоцтва про право
на спадщину, так як вчасно прийняла
після смерті матері спадщину. Згідно
договору дарування від 24 січня 1985 року
їй перейшла у власність ? будинку, а
саме приміщення будинку № 1 пл. 6,4 кв.м.,
№ 2 пл. 9,2 кв.м., № 3 пл. 10,5 кв.м., № 4 пл. 14,40
кв.м., № 5 пл. 10,4 кв.м. Згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 08
лютого 2002 року до складу ? спадщини
входить 1/2 кімнати, що позначена на
плані літерою 2-2 пл. 14,3 кв.м. та ?
надвірних будівель; інша ? кімнати та ?
надвірних будівель належить її брату
ОСОБА_2 Кімната, що позначена на плані
літерою 2-2 пл. 14,3 кв.м., не може бути
поділеною, а частка її брата в ній є
незначною і не може бути виділеною в
натурі. Відповідач разом із сім'єю
проживає у цій кімнаті, хоча на праві
власності у нього є квартира та
житловий будинок за іншими адресами і
він не має потребі в житлі. Спільне з
відповідачем володіння і користування
житлом є неможливим, припинення права
власності не завдасть істотної шкоди
інтересам відповідача і членам його
сім'ї, а тому може бути припинено право
власності відповідача на цю частку та
визнано право на неї за нею з виплатою
відповідачу відповідної грошової
компенсації. Просила припинити право
її брата ОСОБА_2 на ? частку будинку
АДРЕСА_2; визнати за нею право власності
на дану частку будинку; стягнути з неї
на користь ОСОБА_2 вартість ? частки
будинку.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 серпня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 серпня 2014
року, подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення та неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просив
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про припинення права власності
особи на частку у спільному майні та
визнання права власності на ? частку
житлового будинку, суд першої
інстанції виходив із того, що в під час
розгляду справи позивачем не доведено
підстав, передбачених ст. 365 ЦК України,
необхідних для припинення за рішенням
суду права відповідача на частку у
спільному майні, а також позивачем на
депозитний рахунок суду внесено
грошову компенсацію вартості належної
відповідачу ? частки спірного
нерухомого майна в недостатньому
розмірі 44019 грн.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що відповідно до договору
дарування від 24 січня 1985 року,
посвідченого державним нотаріусом
Броварської міської державної
нотаріальної контори Саверою Л.Л.,
зареєстрованого в реєстрі за № 1-185,
позивачу ОСОБА_1 належить ? частка
житлового будинку без надвірних
будівель у АДРЕСА_2 (а. с. 7, 8 т. 1).

За умовами цього договору дарування у
конкретне користування позивача
перейшли приміщення житлового будинку:
веранда 1-1 пл. 6,4 кв.м., кухня 1-2 пл. 9,2
кв.м., житлова кімната 1-3 пл. 10,5 кв.м.,
житлова кімнати 1-4 пл. 14,4 кв.м. та
житлова кімната 1-5 пл. 10,4 кв.м.

Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 08 лютого 2002
року, зареєстрованим у реєстрі за № 2-292,
після смерті матері ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_1 успадкувала ?
частку спадкового майна, яке
складається з ? частки житлового
будинку, жилою площею 49,6 кв.м. із
надвірними будівлями і спорудами:
гараж «В», вбиральня «Г» та огорожа «N»,
тобто ? частку житлового будинку та ?
частку вказаних надвірних будівель і
споруд (а. с. 11 т. 1).

Іншу ? частку спадкового майна після
смерті матері ОСОБА_3, а саме ? частку
житлового будинку та ? частку надвірних
будівель і споруд гараж «В», вбиральня
«Г» та огорожа «N», успадкував ОСОБА_2,
що підтверджується свідоцтвом про
право на спадщину за законом від 24
травня 2011 року, зареєстрованим у
реєстрі за № 1-1508 (а. с. 36 т. 1).

Самочинно побудовані прибудова «а3» до
будинку (приміщення 2-1, 2-2, 2-5, 2-6, 2-7) та
сарай «Е», гараж «Д», сарай «Ж» у
свідоцтві не враховувалися.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встновив, що ОСОБА_1 належить ? частки
житлового будинку АДРЕСА_2, а ОСОБА_2 - ?
частка даного житлового будинку, і
кожному з них належить по ? частки
гаражу «В», вбиральні «Г», огорожі «N».

Із технічного паспорта на житловий
будинок АДРЕСА_2 вбачається, що будинок
складається із двох квартир № 1 та № 2,
які мають відокремлені входи, системи
електро- та газопостачання (а. с. 122 - 126 т.
2).

Квартирою № 1, до складу якої входить
веранда 1-1 пл. 6,4 кв.м., кухня 1-2 пл. 9,2
кв.м., житлова кімната 1-3 пл. 10,5 кв.м.,
житлова кімната 1-4 пл. 14,4 кв.м. та
житлова кімната 1-5 пл. 10,4 кв.м., всього
загальною площею 50,9 кв.м. та житловою
площею 35,3 кв.м., користується ОСОБА_1
Дані приміщення згідно із договором
дарування від 24 січня 1985 року перейшли
у її конкретне користування.

Квартирою № 2, до складу якої входять
приміщення веранда 2-1 пл. 6,3 кв.м.,
житлова кімната 2-2 пл. 14,3 кв.м., котельня
2-4 пл. 4,0 кв.м., ванна 2-5 пл. 4,0 кв.м., кухня
2-6 пл. 10,0 кв.м. та допоміжна 2-7 пл. 6,9 кв.м.,
всього загальною площею 45,5 кв.м.,
житловою площею 14,3 кв.м., користується
ОСОБА_2

Приміщення 2-1, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 входять до
прибудови «а3», яка вважалася
самовільно побудованою.

Відповідно до висновку № 12530/11-43
судової будівельно-технічної
експертизи, складеного 24 вересня 2012
року експертом КНДІСЕ ОСОБА_5 (а. с. 184 - 192
т. 1), вбачається, що частки
співвласників в одиницях загальної
площі житлового будинку без врахування
самочинно збудованих приміщень, до
АДРЕСА_2 становлять: співвласника ?
частини будинковолодіння - 16,3 кв.м.,
співвласника ? частин будинковолодіння
- 48,9 кв.м. Виділити ? частину в натурі з
домоволодіння за вказаною адресою для
ізольованого користування та
заселення однією сім'єю не вбачається
можливим, оскільки відповідно до вимог
державних будівельних норм загальна
площа однокімнатної квартири повинна
бути не менше 30 кв.м., при цьому житлова
кімната площею не менше 15 кв.м. та кухня
не менше 7 кв.м.

Із листа КП «Броварське бюро технічної
інвентаризації» від 03 грудня 2012 року
б/н видно, що самовільно побудована
прибудова «а3» до житлового будинку
АДРЕСА_2 легалізована згідно із наказом
Мінрегіонбуду України № 404 від 09 серпня
2002 року (а. с. 113 т. 2).

На час розгляду справи частки сторін у
прибудові «а3» не визначені, право
власності на приміщення даної
прибудови «а3» ні за ким не
зареєстровано, зміни до технічної
документації на житловий будинок
сторонами не вносилися.

Згідно із висновком № 1833/13-43 судової
будівельно-технічної експертизи,
складеним 27 лютого 2014 року експертом
КНДІСЕ ОСОБА_5 (а. с. 166 - 185 т. 2), дійсна
(ринкова) вартість 1/4 частини
домоволодіння АДРЕСА_2 (16,3 кв.м. у
будинку та ? частка надвірних будівель:
гаража «В», вбиральні «Г», огорожі «N»)
станом на момент складання висновку
становить 67544 грн.

Дійсна (ринкова) вартість ? частини
спадкового майна ОСОБА_2 домоволодіння
АДРЕСА_2 (1/2 частка житлової кімнати 2-2
пл. 14,3 кв.м. у житловому будинку та ?
частка надвірних будівель: гаража «В»,
вбиральні «Г», огорожі «N») станом на
момент складання висновку становить
44019 грн. Виділити відповідачу ОСОБА_2
частину житлового будинку АДРЕСА_2
(загальною площею 45,5 кв.м., з яких:
житлова кімната 2-2 пл. 14,3 кв.м. та
позначені на технічному плані
нежитлові приміщення «а3»: коридор 2-1
пл. 6,3 кв.м., технічна кімната 2-4 пл. 4,0
кв.м., ванна 2-5 пл. 4,0 кв.м., кухня 2-6 пл. 10,0
кв.м. та допоміжна кімната 2-7 пл. 6,9 кв.м.)
вбачається можливим при умові відступу
від ідеальної частки співвласника та
при умові, що частина житлового будинку
пропонується до використання з
відхиленням від вимог нормативних
документів. Варіант схеми поділу
житлового будинку відображено в
додатку № 1 до висновку експертизи №
1833/13-43 (а. с. 185 т. 2).

Вказані обставини підтверджуються
наявними в справі доказами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до статті 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Із змісту норми ст. 365 ЦК випливає, що
припинення права особи на частку у
спільному майні допускається за
наявності будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК,
але за умови, що таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї
(ухвала Верховного Суду України від 23
червня 2010 р. у справі № 6-22505св09;
постанова від 16 січня 2012 р. у справі №
6-81цс11).

Крім того, суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.
Невиконання позивачем цієї умови є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог. Європейський суд з прав
людини рішенням від 21 грудня 2010 р.
(набуло статусу остаточного 21 березня
2011 р.) у справі «Андрій Руденко проти
України» (заява № 35041/05) установив
порушення ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції, ратифікованого Законом
України від 17 липня 1997 р., а саме:
незаконного позбавлення особи майна у
зв'язку з порушенням правил щодо
попереднього депонування суми
відшкодування, що може призвести до
негативних економічних наслідків для
цієї особи, оскільки вимога
попереднього платежу є не просто
технічною складовою процедури
відчуження майна, яка встановлена
законом, а основною вимогою, на якій
повинно ґрунтуватися рішення суду про
позбавлення особи майна без її згоди.

Положення ст. 365 ЦК України були
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення.

Із листа КП «Броварське бюро технічної
інвентаризації» від 23 листопада 2012
року № 7355 вбачається, що за ОСОБА_2
зареєстровано лише право власності на ?
частину спірного житлового будинку, що
розташований за адресою АДРЕСА_2.
Іншого нерухомого майна за ОСОБА_2 у м.
Бровари на праві власності не
зареєстровано. За дочкою ОСОБА_2 ОСОБА_8
зареєстровано право власності на
будинок в АДРЕСА_3, а за дружиною ОСОБА_9
- 1/3 частина квартири в АДРЕСА_1 (а. с. 3, 130,
133 т. 2).

З урахуванням вищевикладеного, а також
тих обставин, що сім'я ОСОБА_2 фактично
проживає у обладнаній системами
електро та газопостачання квартирі № 2
загальною площею 45,5 кв.м. з окремим
виходом, частина якої знаходиться у
самовільно побудованій прибудові «а3»,
що була легалізована, а розрахунок
компенсації вартості його частки в
праві власності не враховував вартості
самочинного будівництва (а. с. 192 т. 1, 184
т. 2), колегія суддів доходить висновку,
що припинення права ОСОБА_2 на його
частку в спільній частковій власності
завдасть шкоди його інтересам.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції про
те, що позивачем також не було доведено
наявності жодної з підстав,
передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України
щодо незначного розміру частки, яка
складає ? частину будинку навіть без
урахування легалізованої добудови;
неподільності речі, що було
спростовано висновками
судово-технічних експертиз, проведених
КНДІСЕ під час розгляду справи;
неможливості спільного володіння і
користування майном. Доводами
апеляційної скарги дані висновки не
спростовані.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо правильності
внесення нею вартості частки ОСОБА_2 на
депозитний рахунок суду в розмірі 44019
грн., оскільки саме такий розмір було
визначено висновком експертизи.

Так, згідно п. 1 висновку № 1833/13-43
судової будівельно-технічної
експертизи від 27 лютого 2014 року
встановлено, що дійсна (ринкова)
вартість ? частини домоволодіння
АДРЕСА_2, яка складає площу 16,3 кв.м. та ?
частки надвірних будівель, станом на
момент складання висновку становить
67544 грн. Саме такий розмір частки в
праві власності належить ОСОБА_2, а отже
доводи апелянта не відповідають
дійсним обставинам справи.

Що стосується п. 2 даного висновку,
відповідно до якого експерт визначав
дійсну (ринкову) вартість ? частини
спадкового майна ОСОБА_2, що
складається із ? частки житлової
кімнати 2-2 пл. 14,3 кв.м. та ? частки
надвірних будівель, колегія суддів
враховує, що дане питання судом
поставлене на вирішення на вимогу
позивача, яка вважала, що саме ? частки і
саме цієї кімнати є спадковим майном,
яке належить ОСОБА_2 на праві власності.

Дані обставини були предметом розгляду
Броварського міськрайонного суду
Київської області (рішення від 19 квітня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом) та Апеляційного суду
Київської області (ухвала від 25 червня
2012 року).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Із цих же підстав відхиляються доводи
апелянта, що судом надано неналежної
оцінки наявним у справі
правовстановлюючим документам сторін.

Оцінюючи доводи апеляційні скарги, що у
висновках судових
будівельно-технічних експертиз №
12530/11-43 від 24 вересня 2012 року та № 1833/13-43
від 27 лютого 2014 року частки сторін у
справі на підставі їх
правовстановлюючих документів
експертом не встановлені (не
обчислені), в зв'язку із чим необхідно
призначити по справі експертизу з
урахуванням цих обставин, колегія
суддів враховує, що розмір часток
позивача та відповідача у праві
спільної часткової власності у будинку
вже визначений правовстановлюючими
документами, і саме з урахуванням цих
часток було проведено обидві
експертизи, додаткове визначення їх
експертом не вимагається, а тому
відхиляє такі доводи.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтується на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.