РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді
Здоровиці О.В.

при секретарі
Сисенко Ю.В.

за участю

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Косенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Добропілля
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
«Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулися з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
«Добропіллявугілля» про стягнення
моральної шкоди. В обґрунтування своїх
позовних вимог посилається на те, що
він працював з 1998 року по 21.11.2013 року в
галузі вугільної промисловості. 21.11.2013
року його було звільнено з
підприємства за ст..40 КЗпП України за
станом здоров'я. У результаті роботи з
шкідливими умовами праці він
занедужав, у зв'язку з чим і був
звільнений з роботи. Відповідно до Акту
№12 від 30.10.2013р. розслідування причин
хронічного професійного захворювання,
позивачу встановлено: хронічний
бронхіт 2 ступеня, фаза згасаючого
загострення, прикореневій і базальний
пневмосклероз, ЛН-1-2 ступеня.
Захворювання професійне. Хронічна
сенсоневральна туговухість з легким
ступенем зниження слуху (2 ступінь) за
класифікацією Остапковича В.Є. і
Пономарьової Н.І. Захворювання
професійне. Рішенням МСЕК №127563 від
19.11.2013р. у нього було встановлено
втрата професійної працездатності 55% з
переоглядом у 2015 році, де 40% - бронхіт та
15% - туговухість. Вказаним
захворюванням, викликаним порушенням
вимог законодавства підприємством,
йому було заподіяно моральну шкоду, яка
виразилася в наступному. Моральна
шкода, яка йому заподіяна, полягає у
фізичному болю та стражданнях, які він
переносить у зв'язку з професійним
захворюванням. Ушкодження здоров'я
призвело до порушення його особистих
немайнових прав, таких як, право на
охорону здоров'я, на безпечну працю, він
втратив 55 % працездатності. Таким
чином, професійним захворюванням йому
заподіяна істотна для нього моральна
шкода, яку він оцінюю в сумі 30 000
(тридцять тисяч), виходячи з
перерахованого вище і яку просить суд
стягнути з відповідача на його користь.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи за його
відсутністю, в якій зазначив, що свої
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить розглядати справу за
участю його адвоката ОСОБА_1

Представник позивача, ОСОБА_1, яка дії
на підставі договору, в судовому
засіданні позов підтримала і просила
суд його задовольнити. Пояснила, що
позивач просить стягнути з
відповідача, ТОВ "ДТЕК
"Добропіллявугілля", заподіяну йому
моральну шкоду, в розмірі 30 000грн.,
внаслідок отриманого професійного
захворювання.

Представник відповідача - Косенко С.В.,
діючий на підставі довіреності, позов
не визнав. Пояснив, що у ТОВ «ДТЕК
«Добропіллявугілля» створені безпечні
умови праці. Згідно п.п.4.5 постанови
Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, ст..23 та 1167 ЦК України» для
вирішення подібних спорів суди повинні
встановити наявність факту моральної
шкоди, який як певний психічний стан
особи, згідно ст.ст.59, 145 ЦПК України
потребує спеціальних знань та може
бути встановлено лише за висновком
комплексної судово-медичної,
судово-психіатричної та
судово-психологічної експертизи,
предметом яких є визначення та
кваліфікація структури та функцій
органів і систем людини та
встановлення їх причинного зв'язку з
певними діями (бездіяльністю) інших
осіб, встановлення психологічних
переживань, страждань, їх ступеню тяж
есті. Для встановлення факту
спричинення моральної шкоди необхідно
визначити значимі особистісні втрати
позивача, якими власне і
обґрунтовується завдання моральних
страждань; вивчити індивідуально -
психологічне і соціально -
психологічне значення цих втрат для
позивача (тобто визначити яка саме
частина особистості позивача стала
об'єктом психологічного травмування);
підібрати адекватні методи
психологічно-діагностичного
дослідження особистості потерпілого. В
матеріалах справи відсутні будь-які
докази стресу, якого зазнав потерпілий
в результаті отриманої травми, чи його
наслідки. Стрес та депресія згідно
міжнародної класифікації визначаються
як хвороби, тобто можуть бути
самостійним діагнозом. Професійні
захворювання не є, згідно консультації
МСЕК, психотравмуючим фактором. Згідно
п. 2 ст. 59 ЦПК України "Обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування", а тому висновок МСЕК про
встановлення позивачеві стійкої
втрати працездатності не може замінити
висновок того ж МСЕК про наявність чи
відсутність моральної шкоди. До
юридичного складу правовідносин по
відшкодуванню моральної шкоди входять
моральні страждання робітника, або
втрата життєвих зв'язків, або
необхідність для робітника докладати
додаткові зусилля для організації
свого життя. Ці обставини повинні бути
належним чином доведені. Данні докази
суду не надані. На підставі викладеного
просив відмовити позивачу в задоволені
позову про стягнення моральної шкоди в
сумі 30 000грн.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані і
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Вирішуючи справу суд вважає, що
правовідносини, які виникли між
сторонами в зв'язку з відшкодуванням
моральної шкоди, регулюються ст. 237-1
КЗпП України.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_3 перебував у трудових
відносинах з відповідачем і працював в
ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля».

Копією трудової книжки ОСОБА_3
підтверджується, що 21.11.2013 року
останній був звільнений з ТОВ «ДТЕК
«Добропіллявугілля» за п.2 ст.40 КЗпП
України за станом здоров'я (а.с.7-8). Даний
факт відповідачем в судовому засіданні
не оспорювався.

За час роботи в ТОВ «ДТЕК
«Добропіллявугілля» позивач захворів
на професійне захворювання. Даний факт
підтверджується актом розслідування
причини виникнення хронічного
професійного захворювання за формою П-4
від 30.10.2013р. (а.с.4-5), довідкою до акта
огляду МСЕК №439656 від 19.11.2013 року (а.с.3)
та довідкою про результати визначення
ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках №127563 від
19.11.2013 року (а.с.3).

Висновком МСЕК №127563 від 19.11.2013 року
позивачу первинно встановлено 55%
втрати професійної працездатності з
19.11.2013 року та 3 група інвалідності
пов'язана з профзахворюванням, строком
до 19.11.2015 року (а.с.3).

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

Статтею 13 Закону України "Про охорону
праці" передбачено, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

У судовому засіданні встановлено, що
шкоду здоров'ю внаслідок професійного
захворювання ОСОБА_3 заподіяно з вини
відповідача, що підтверджується актом
розслідування хронічного професійного
захворювання (а.с.4-5) та висновками МСЕК
від 19.11.2013 року (а.с.3).

Актом розслідування причини
виникнення хронічного професійного
захворювання за формою П-4 №12 від
30.10.2013р. (а.с.4-5) підтверджується, що
ОСОБА_3 за час роботи на підприємстві
відповідача отримав професійне
захворювання, а саме: хронічний бронхіт
2 ступеня, фаза згасаючого загострення,
прикореневій і базальний
пневмосклероз, ЛН-1-2 ступеня.
Захворювання професійне. Хронічна
сенсоневральна туговухість з легким
ступенем зниження слуху (2 ступінь) за
класифікацією Остапковича В.Є. і
Пономарьової Н.І. Причиною
професійного захворювання є - тривала
робота в умовах впливу несприятливих
умов праці (пил, шум); недосконалість
технології знепилюючих заходів,
неефективність засобів боротьби з
пилом, недотримання і невиконання
всього комплексу знепилюючих заходів,
передбачених проектом комплексного
знепилювання шахти і окремих ділянок;
не проведення лікувально-оздоровчих,
реабілітаційних мір від шкідливого
впливу на організм підземних
працівників виробничих факторів
зовнішнього середовища. ОСОБА_3
піддавався впливу підвищених
концентрацій пилу вуглепородного,
кремнійвмісного, фіброгенної дії,
складовою 17,87-20,60 мг/м3, при ГДК пилу - 2-4
мг/м3, рівень шуму на робочому місці
становить 85-90дБа (не є постійним), в
перебігу 40% робочей зміни.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що умови праці позивача на
ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» не
відповідали вимогам ст. 153 КЗпП,
оскільки були шкідливими та
небезпечними, що підтверджується актом
розслідування причин виникнення
професійного захворювання.

Зазначені умови праці стали причиною
професійного захворювання позивача,
яке у нього вперше виявлено висновком
МСЕК від 19.11.2013 р.

Висновком МСЕК від №127563 від 19.11.2013 року
встановлено, що внаслідок зазначеного
професійного захворювання позивач
втратив працездатність на 55% і визнаний
інвалідом 3 групи строком до 19.11.2015 року.

Пошкодженням здоров'я внаслідок
професійного захворювання позивачеві
завдано моральну шкоду, яка обумовлена
моральними та фізичними стражданнями з
приводу пошкодження здоров'я,
погіршенням життєвих умов, що потребує
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди"(із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду
України № 5 від 25.05.2001 року)
заподіяна моральна (немайнова) шкода
відшкодовується фізичній чи юридичній
особі, права якої були безпосередньо
порушені протиправними діями
(бездіяльністю) інших осіб.

Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з врахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995р. № 4 „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат, їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги та заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
справи.

Доказами, наявності факту заподіяння
позивачу моральної шкоди, є акт про
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання,
рішення МСЕК про встановлення позивачу
стійкої втрати працездатності та
встановлення інвалідності.

В судовому засіданні на основі аналізу
приведених вище доказів вірогідно
встановлено вину відповідача у
спричинені позивачеві моральної шкоди
внаслідок пошкодження здоров'я, що є
підставою для задоволення його позову.

З врахуванням викладеного, суд вважає
законними та обґрунтованими вимоги
позивача до відповідача про
відшкодування моральної шкоди, так як
внаслідок професійного захворювання
позивачу заподіяні фізичний біль і
душевні страждання. Ушкодження
здоров'я призвело до порушення його
особистих немайнових прав, таких як,
право на охорону здоров'я, на безпечну
працю. Все це призвело до порушення
його звичного образу життя та вимагає
від ОСОБА_3 додаткових зусиль для
організації свого життя, що належним
чином має бути компенсовано.

Дані обставини знайшли своє
підтвердження в поясненнях позивача,
матеріалах справи, дослідженими та
проаналізованими у ході судового
розгляду.

Враховуючи глибину моральних та
фізичних страждань позивача з приводу
пошкодження здоров'я, ступінь втрати
ним професійної працездатності, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача 25 000
грн. в порядку відшкодування моральної
шкоди.

Задовольнити вимоги позивача про
стягнення з відповідача 30 000 грн. в
порядку відшкодування моральної шкоди
суд не находить можливим, оскільки така
сума не відповідає глибині моральних
та фізичних страждань позивача,
ступеню втрати ним професійної
працездатності.

Прийняти до уваги заперечення
представника відповідача про те, що
позивач не довів факту спричинення
йому моральної шкоди внаслідок
спричиненої травми та професійного
захворювання, суд не може, оскільки це
твердження спростовується наданим
позивачем та дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Доводи відповідача, з приводу того, що
позивач не надав обґрунтований
розрахунок моральної шкоди, не
представив медичні документі, які б
підтверджували перенесення позивачем
стресових, агресивних і других
негативних проявів стану його здоров'я
не заслуговують на увагу, так як в п. 4.1
рішення Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено,
що ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності вже
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.5,10,60,88,209,212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 173, 237-1 КЗпП
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
«Добропіллявугілля» про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Добропіллявугілля", місцезнаходження
якого: 85043, Україна, Донецька обл..,
м.Білицьке, вул. Красноармійська, 1А,
, р/р №5000 у ЦВ ПАТ
"Донгорбанк" м. Донецька, МФО 334970, на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рахунок
відшкодування моральної шкоди 25 000,00
(двадцять п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Добропіллявугілля", місцезнаходження
якого: 85043, Україна, Донецька обл..,
м.Білицьке, вул. Красноармійська, 1А,
, р/р №5000 у ЦВ ПАТ
"Донгорбанк" м. Донецька, МФО 334970, на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.)
на ррахунок 0035, код платежу 22030001,
МФО 834016, банк отримувач - ГУ
ДКУ Донецької області.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Добропільський міськрайонний
суд Донецької області протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошенні 10 лютого 2014 року. З повним
текстом рішення сторони можуть бути
ознайомлені 14 лютого 2014 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у
одному примірнику.

Суддя
О.В.Здоровиця

10.02.2014