Справа №339/367/14-ц
27 листопада 2014 року
Болехівський міський
суд Івано-Франківської області в
головуючого - судді Головенко О.С.
секретаря судового засідання Галів
з участю: представника позивачки
відповідача: ОСОБА_2, його представника
представника третьої сторони: Калитин
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа:
Інспекція державного
архі-тектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області, про
знесення (приведення до попереднього
стану) самочинно реконструйованої
09 серпня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом про знесення
(приведення до попереднього стану)
самочинно реконструйованої квартири
АДРЕСА_1 відповідачем. ЇЇ вимоги
обгрунтовані тим, що вона є власником
сусідньої квартири № 4 і відповідач,
проживаючи поруч, самовільно провів
реконструкцію належної йому квартири з
добудовою балкону. У зв"язку з
неправомірними діями відповідача в її
квартирі постійно утворюються
тріщини на стінах та стелі, внаслідок
чого вона вимушена проводити ремонт в
квартирі, незважаючи на приписи
Інспекції ДАБК в Івано-Франківській
області про усунення відповідачем
виявлених правопорушень шляхом
демонтажу будівлі та узаконення її у
встановленому законом порядку.
В процесі розгляду справи позивачем
неодноразово уточнювались позовні
вимоги та подавались заяви від 23.08.2013
та 09.09.2013 року, в яких позивач
вказувала, що відповідач зайняв
належний їй коридор, площею 4,7кв.м. і в
остаточній редакції просила
зобов'язати відповідача знести
самовільно збудований балкон,
звільнити захоплений коридор і не
чинити перешкоди у проведенні ремонту
фасаду належної їй квартири.
До участі в справі згідно ухвали суду
від 16 жовтня 2013року залучено у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог - Болехівську міську
Рішенням Болехівського міського суду
від 17 січня 2014року позовні вимоги
задоволені частково; зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити перешкоди в ремонті
фасаду квартири №4 , яка належить
ОСОБА_5, а в решті позовних вимог
-відмовлено. (т.1 а.с. 208-211).

Однак ухвалою судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2014року вказане
рішення в частині зобов'язання знести
самочинно збудований балкон та
звільнення самовільно зайнятого
коридору скасоване і справу в цій
частині передано на новий розгляд в суд
першої інстанції.

В судове засідання для розгляду
вказаних вимог позивач не з'явилася,
подавши заяву про розгляд справи без її
участі, що не суперечить вимогам ч.2 ст.
158 ЦПК України, згідно якої особа, яка
бере участь у справі, має право
заявляти клопотання про розгляд справи
за її відсутності.

ЇЇ представник в судовому засіданні
вказував на те, що позивачка придбала в
2009році згідно договору
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2 в
попереднього власника - ОСОБА_7, яка до
моменту відчуження виготовила
технічний паспорт, де зазначено, що в
квартиру, яка є на першому поверсі,
входить сходова, площею 4,7кв.м.
Відповідач теж виготовив новий
паспорт на належну йому
реконструйовану квартиру №6. Перед
одночасною інвентаризацією обох
квартир вони (ОСОБА_2 та ОСОБА_7)
підписали 15.04.2009року акт конкретного
користування приміщеннями квартири,
згідно якої було здійснено розподіли
приміщень між ними, в тому числі і
коридору. Окрім того, відповідач,
немаючи дозволів, порушив проект
реконструкції своєї квартири,
збільшивши її площу з 83,3 кв.м. до 93,2
кв.м., при цьому самовільно здійснив
спорудження балкону, що є несучою
конструкцією підвищеного рівня
небезпеки і може призвести до обвалу.

Відповідач позовні вимоги не визнав
та пояснив, що в 1994 році він купив
квартиру загальною площею 55 кв.м у
попереднього власника ОСОБА_6, де було
зазначено, що сходова клітка
переходить в його власність. Кожен із
них зробив окремо свій вхід до
належних квартир. В 1994 році він
виготовив технічний паспорт, однак в
той час балкон не занесено в паспорт ,
оскільки йому пояснили в архітектурі,
що балкон не є споруда і він не
заноситься в паспорт. В 2009 році балкон
занесено в технічний паспорт. Загрози
балкон нікому не становить так як
стоїть над його сходами.
Реконструкція квартири розпочалась і
закінчилась у 1994 році, під час якої
проведено добудову кухні, балкону,
розширилась площа кімнат на другому
поверсі. Земельна ділянка закріплена
за його дружиною. Державний акт на
землю в 1994 році не видавався. Акт
розподілу 15.04.2009року між ним та ОСОБА_7
він підписував, не читаючи. Після
реконструкції квартири він звернувся
до реєстратора, щоб видати йому
відоцтво про право власності на
квартиру, площею 104,6 кв.м., але
реєстратор видав свідоцтво на
квартиру, меншою площею, він оскаржив
дії рестратора в суд та отримав відмову
у позові. Стверджує, що виготовленням
технічного паспорту на квартиру після
реконструкції він не займався, все це
здійснювала ОСОБА_8, її дії він не
оскаржував. В будівельному паспорті
балкона немає, зазначена площа
квартири 83.3 кв.м. Збільшення розміру
площі квартири відбулось за рахунок
реконструкції квартири та добудови
кухні, яка проведено на підставі
дозолу на проведення робіт та рішення
виконкому. Проект реконструкції
передбачав сходову клітку на другий
поверх. На даний час він виготовив
новий технічний паспорт не в ОБТІ, а в
спеціальній організації, де правильно
визначені розміри та площу його
квартири.

Представник третьої особи
Болехівської міської ради позовні
вимоги визнала, вказавши, що ОСОБА_2
здійснив самочинне будівництво
балкону без належних дозволів і
самовільно захопив частину корилору,
що є власністю позивачки.

Представник третьої особа - Інспекцїі
ДАБК в Івано-Франківській області в
судове засідання не з'явився, подав
письмове заперечення щодо визнання
позовних вимог , вказавши, що в ході
позапланової перевірки встановлено
факт недодержання державних
стандартів відповідачем при
здійсненні реконструкції квартири . А
тому винесеним приписом його
зобов'язано усунути виявлені порушення
шляхом узаконення або знесення
самочинно проведеного будівництва та
притягнен о до адміністративної до
відповідальності.

Свідок ОСОБА_9, працівник ОБТІ пояснив,
що у 1994 році зміни в технічний паспорт
він не вносив так як не працював.
Відповідачем проведено реконструкцію
квартири, був проведений обмір
обидвох квартир, складено акт
конкретного користування, проведено
розрахунки і зроблено два технічні
паспорти. Технічний паспорт від 15.04.2009
року виготовляв він . При проведенні
інвентаризації були присутні обидва
власники квартири №4, №6. Кожне
приміщнння переміряно по всіх
чотирьох сторонах . Можуть розміри по
стіні відрізнятися. Записи в технічний
паспорт робить реєстратор. Є
розбіжності у вимірах площі
приміщень, що належать ОСОБА_2 В
договорі купівлі продажу чітко
вказано перелік приміщень та їх
загальну площу. В проектній
документації вказано, що сходова
клітка не є власністю ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10, інженер ОБТІ пояснив,
що близько 3 роки назад ОСОБА_2
звертався за оформлення
інвентаризації квартири. Також ним
подавались скарги щодо розбіжностей
в технічному паспорті. Розглядом скарг
займався юрист ОКП
"Івано-Франківського ОБТІ" . На той час
було надано повноваження про внесення
в технічний паспорт іншого власника, а
тому на підставі свідоцтва про право
на спадщину в паспорт внесено
прізвище ОСОБА_7. На даний час при зміні
власника виготовляють новий технічний
паспорт. ОСОБА_2 отримав технічний
паспорт згідно визначених часток на
підставі рішення виконавчого комітету
Болехівської міської ради.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши та
ознайомившись з матеріалами справи,
наданими доказами, вважає, що позовні
вимоги в уточненій редакції про
знесення самочинно збудованого
балкону та звільнення самовільно
захопленого коридору підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що попереднім
власником квартири АДРЕСА_2 був ОСОБА_6,
який на підставі договору
купівлі-продажу від 25 лютого 1994 року
продав відповідачу 46/100 частин
вказаної квартири, а саме: у
користування ОСОБА_2 перейшли: сходова
клітка, площею 8,7 кв. м, кладова площею 13
кв. м, житлова кімната площею 33,3 кв. м.
Інша частина квартира залишилась у
власності ОСОБА_6, потім перейшла в
порядку спадкування у власність ОСОБА_7
(т.1 а.с.26)

Згідно технічного паспорту ОСОБА_2
від 4 березня 1994 року спірна квартира
за-реєстрована Івано-Франківським
обласним бюро технічної
інвентаризації на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право власності, квартира знаходиться
на 2 поверсі двоповерхового будинку та
складається: з 1 кімнати, житловою
площею 33,3 кв. м, сходової клітини 8,7 кв.
м, вбудованої шафи площею 13 кв. м,
загальна площа квартири складає 55 кв. м.

На підставі договору купівлі-продажу
від 7 серпня 2009 року ОСОБА_7 продала
ОСОБА_5 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .
(т.1 ас.48).

Право власності ОСОБА_5 на вказану
квартиру підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно Івано-Франківського обласного
бюро технічної інвентаризації. (т.1 ас.9).

До моменту відчуження спірної
квартири, її попереднім власником
-ОСОБА_7 та ОСОБА_215 квітня 2009року
підписано акт конкретного
користування приміщеннями квартир та
виготовлено обома власниками технічні
паспорти, які є документом, що визначає
склад та технічні характеристики
належних їм квартир. (т.1 ас.162, 69-71,34 )

Згідно внесених до технічного паспорта
відомостей квартира, що належить
ОСОБА_7 розташована на першому поверсі
та до її складу, у тому числі, входить
сходова площею 4,7 кв. м, яка і включена у
загальну площу квартири. Даний
техпаспорт є дійсним, він ніким не
оспорений та не скасований.

Відповідач та його представник,
вказували на те, що технічні паспорти
не заслуговують на увагу, оскільки вони
містять розбіжності в площі,
приміщеннях, які кому належать, описках
та покликались на показанння свідків .

Разом з тим, позивачка, посилаючись на
технічний паспорт на квартиру, не
доводила те, що він є
правовстановлюючим документом на
підтвердження права власності (таким є
договір купівлі-продажу), а зазначала,
що в ньому зазначені конкретні
приміщення квартири.

Також відповідач та його представник,
заперечуючи вимогам позивачки про те,
що коридор є її власністю,
стверджували, що коридор є складовою
46/100 частин будинку, що належать ОСОБА_2
і зазначений коридор є входом до
належної відповідачу квартири на
другому поверсі.

Але при цьому ними не враховано, що
ОСОБА_2 15 жовтня 2013 року зареєстрував
своє право власності на квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 55 кв. м та
житловою - 33,3 кв. м, тоді як у технічному
паспорті від 15 квітня 2009 року зазначено
площу квартири у розмірі 93,2 кв. м. Тобто,
відповідач зареєстрував нерухомість
згідно договору купівлі-продажу від 25
лютого 1994 року, у якому зазначено
сходову клітку площею 8,7 кв. м на
другому поверсі. На момент реєстрації
квартира фактично реконструйована, за
проектом має інший вхід, інші
приміщення та їх площі і розташування,
про що підтверджується технічним
паспортом, виданим 15 квітня 2009року.

Спірний коридор площею 4,7 кв. м був і
залишився приміщенням та входом до
квартири позивачки, тобто є її
власністю.

Таку позицію щодо вказаних обставин,
що встановлені судом при повторному
розгляді справи, виклав і суд
касаційної інстанції, висновки і
мотиви якого з приводу скасування
рішення є обв'язковими для суду першої
інстанції при новому розгляді ( ч.4 ст.338
ЦПК України).

Окрім того, відповідачу при новому
розгляді справи роз'яснювалось право
заявляти клопотання щодо проведення
експертизи на предмет з'ясування
правомірності складання технічних
паспортів та зазначення в них
приміщень у відповідності до
укладених договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 317 цього Кодексу
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

У ч. 1 ст. 382 ЦК України зазначено, що
квартирою є ізольоване помешкання в
житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому
проживання.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Тобто, квартира є самостійним,
індивідуально визначеним об'єктом
права власності, склад та технічна
характеристика якого визначається
технічним паспортом, який є до додатком
до правовстановлюючого документа на
житло.

Крім того, у п. 33 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 7 лютого 2014 року № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
судам роз'яснено, що відповідно до
положень статей 391, 396 ЦК України позов
про усунення порушень права, не
пов'язаних із позбавленням володіння,
підлягає задоволенню у разі, якщо
позивач доведе, що він є власником або
особою, яка володіє майном (має речове
право) з підстави, передбаченої законом
або договором, і що діями відповідача,
не пов'язаними з позбавленням
володіння, порушується його право
власності чи законного володіння.

Таким чином, оскільки право власності
позивачки на коридор, який включений до
загальної площі квартир позивачки, що
підтверджується технічним паспортом
на квартиру, договором купівлі-продажу
та витягом з реєстрації права
власності на квартиру, тоді як
відповідачем не надано доказів
правомірності користування та
володіння цим коридором, вона має право
на захист свого права шляхом
звільнення самовільного зайнятого
відповідачем приміщення.

Також необгрунтованими є заперечення
відповідача в частині позовних вимог
про те, що реконструкція квартири
проведена ним правомірно і балкон не є
об'єктом самочинного будівництва.

Відповідно до ч.І ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом,, якщо вони
збудовані або будуються на земе-льній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Як встановлено судом і таке вбачається
з матеріалів справи, відповідач
самовільно, не маючи дозволу, здійснив
реконструкцію своєї квартири з
добудовою балкону ( т.1 ас.62, 63, 65).

На підставу у відмові у задоволенні
позову про зобов'язання відповідача
знести самочинно збудований балкон,
його представник посилався, як на
преюдиційне судове рішення, постанову
Болехівського міського суду від 8
квітня 2013 року, яка набрала законної
сили, якою задоволено позов ОСОБА_2 до
першого заступника начальника
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області та
скасовано постанову від 8 січня 2013 року
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_12 за вчинення
правопорушення, передбаченого ст. 96
КпАП України, оскільки суд підтвердив
проведення ОСОБА_2 реконструкції
квартири.

Однак, під час розгляду вищезазначеної
адміністративної справи судом
встановлено, що ОСОБА_2 не мав дозволу
на початок будівельних робіт, що є
порушенням п. 4.1 Державних будівельних
норм, відповідач не звертався
Державної архітектурно-будівельної
інспекції (далі - ДАБІ) про узаконення
самочинного будівництва, чим порушив
проект реконструкції, який передбачав
корисну площу 83,3 кв. м, та фактично
збільшив її до 93,2 кв. м, при цьому
самовільно здійснивши спорудження
балкону, що є несучою конструкцією
підвищеного рівня небезпеки, який не
передбачено проектом.

При цьому, слід звернути увагу на те, що
цей спір не стосувався питання
самочинного будівництва, а тільки
постанови ДАБІ, тому судом не
вирішувалось питання правомірності та
законності здійснення реконструкції.

Не заслуговують на увагу і твердження
відповідача про те, що Болехівська
міська рада, прийнявши рішення 11
червня 2009року за №165 про оформлення
заОСОБА_2 права власності на квартиру,
площею 93,2 кв.м, підтвердила
правомірність проведення ним
реконструкції квартири , оскільки, в
подальшому Болехівська міська рада,
встановивши, що оформлення права
власності на квартиру відповідача з
підстав самовільного будівництва є
неможливим, фактично відмінила своє
рішення , так як внесла 10.07.2009року зміни
у вказане рішення, виклавши його в
новій редакції: " вважати 46/100 частин
квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
25.02.1994року, квартирою №6" ( т.1 ас.32 , 163).

Що ж стосується доводів відповідача
про виготовлення ним за власним
бажаннням нового технічного паспорту
замовником ПП "Золото Карпат" 30.04.2014р.,
в якому вказано про те, що в склад
квартири, площею 104,6 кв.м. входить
балкон, коридор, та ін. приміщення, то
цей технічний документ, не позбавляє
права відповідача пред'явити разом з
правовстановлюючим документом до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно для здійсненення
реєстрації та видачі Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 104,6 кв.м.

Проте, як стверджував сам відповідач
після пред'явлення цього технічного
паспорту та відмови Реєстратором у
видачі правовстановлюючого документу,
він оскаржив такі дії в
адміністративному суду та отримав
відмову у позові, що стверджує про те,
що виготовлений ним новий технічний
паспорт не породжує ніяких правових
наслідків.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
суд вирішує питання про судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

рішив:

Позов в уточненій редакції ОСОБА_13
до ОСОБА_2, треті особи: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Івано-Франківській області,
Болехівська міська рада про знесення
самочинно збудованого балкону та
звіль-нення самовільно захопленого
коридору задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести
самочинно збудований балкон квартири
АДРЕСА_1 та звільнити самовільно
захоплений коридор, площею 4,7м.кв.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголо-шення. Якщо особи, які
брали участь в справі , не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, то вони можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Головенко О.С.