Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/4651/14Головуючий у 1-й
інстанції Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач Гончар М.С.РІШЕННЯ
27 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мельник
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 29 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відокремленого структурного
підрозділу "Запорізька дирекція
залізничних перевезень" станція
Бердянськ, Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" ( надалі - ДП
«Придніпровська зилізниця») про захист
прав споживача, відшкодування
матеріальних збитків та моральної
Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом в порядку
захисту прав споживачів, в якому просив
стягнути на його користь в солідарному
порядку з відповідачів повну вартість
квитка в розмірі 746,12 грн., пеню за
прострочення зобов'язання по виплаті
вартості квитка в розмірі 8 170,01 грн.,
грошове відшкодування моральної шкоди
в розмірі 30 000,0 грн.
Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 29 травня
2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ДП «Придніпровська
залізниця» на користь ОСОБА_2 повну
вартість квитка в розмірі 746,12 грн., пеню
за прострочення зобов'язання по
виплаті вартості квитка в розмірі 8 170,01
грн., а всього 8 916, 13 грн.

В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

В задоволені позову до Відокремленого
структурного підрозділу «Запорізька
дирекція залізничних перевезень»
станція Бердянськ відмовлено.

Стягнуто з ДП «Придніпровська
залізниця» на користь держави судовий
збір 243,60 грн.

Позивач із зазначеним рішенням суду
першої інстанції погодився, останнє в
апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог позивача, посилаючись
на порушення норм процесуального права
та неправильне застосування норм
матеріального права судом першої
інстанції при ухваленні цієї частині
рішення, відповідач ДП «Придніпровська
залізниця» у своїй апеляційній скарзі,
яка була своєчасно подана до
апеляційного суду з додержанням строку
та порядку, визначених ст. ст. 194, 296 ЦПК
України (відмітка суду першої
інстанції на апеляційній скарзі про
отримання від 06.06.2014 року а.с.35), просило
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині стягнення з ДП
«Придніпровська залізниця» на користь
позивача повної вартості квитка в
розмірі 746,12 грн., пені за прострочення
зобов'язання по виплаті вартості
квитка в розмірі 8 170,01 грн., а всього
разом 8 916,13 грн.; судові витрати
покласти на позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, у тому числі представника
позивача за довіреністю ОСОБА_3, який
зазначав на запитання колегії суддів
апеляційного суду, що позивач до ДП
«Придніпровська залізниця» із заявою
про повернення вартості квитка у
позасудовому порядку не звертався, не
вважав за доцільне, оскільки він
звертався із такою заявою до
Відокремленого структурного
підрозділу "Запорізька дирекція
залізничних перевезень" станція
Бердянськ, запропонована позивачу
ускладнена процедура повернення
коштів, суперечить діючим вимогам
Закону, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в оскаржуємій частині в
межах доводів апеляційної скарги
відповідача ДП «Придніпровська
залізниця», дослідивши матеріали
справи, колегія суддів апеляційного
суду дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга ДП «Придніпровська
залізниця» підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В силу вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право його скасувати і ухвалити
нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування обставин,
що мають значення для вирішення справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги позивача
до ДП "Придніпровська залізниця" в
оскаржуємій частині щодо стягнення
повної вартості квитка в розмірі 746,12
грн., пені за прострочення зобов'язання
по виплаті вартості квитка в розмірі 8
170,01 грн., а всього разом 8 916,13 грн.,
керувався Законом України «Про захист
прав споживачів», ст. ст. 3, 11, 15, 57 - 61, 212 -
215 ЦПК України та виходив із
обґрунтованості та доведеності
останніх.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.

Оскільки, встановлено, що у пункті
продажу проїзних документів залізниць
України у м. Бердянську позивач придбав
проїзний документ ХП№ 927686 на поїзд №12
Мелітополь - Київ на 28 квітня 2013 року на
19 год. 57 хв.

Оплату за вказаний документ було
здійснено позивачем, як фізичною
особою, у безготівковому порядку
особистою платіжною карткою Віза
«ПриватБанку» НОМЕР_2.

Однак, 25 квітня 2013 року позивач
повернув квиток до пункту продажу
проїзних документів залізниць України
у м. Бердянську, що підтверджується
допоміжним документом (а.с.7).

Проте, кошти за невикористану поїздку у
залізничній касі м. Бердянська
позивачеві повернуті не були,
останньому в усній формі касиром було
роз'яснено порядок їх повернення.

Крім того, відповіддю від 26.04.2013 року
(а.с. 8) Відокремленим структурним
підрозділом "Запорізька дирекція
залізничних перевезень " станція
Бердянськ на звернення позивача було
письмово роз'яснено останньому порядок
повернення платежів за проїзний
документ та рекомендовано звернутись
для вирішення питання із заявою до
Придніпровської залізниці за адресою:
49600 м. Дніпропетровськ пр. К. Маркса, 108,
де вказати ПІБ, адресу проживання,
банківські реквізити або № картки
клієнта, якою було здійснено оплату та
оригінал проїзного документу з бланком
повернення.

Однак, встановлено, що до часу
ухвалення рішення судом першої
інстанції у цій справі в оскаржуємій
частині та на час перегляду цієї справи
в апеляційному порядку судом
апеляційної інстанції, позивач не
скористався цим право та не звернувся
до ДП «Придніпровська залізниця» із
зазначеною вище заявою про повернення
сплаченої вартості за вищезазначений
квиток, у тому числі поштою.

Замість цього, позивач у порядку
захисту прав споживачів звернувся до
суду із вищезазначеним позовом, що не
суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України,
оскільки останній вважав, що його права
відповідачами у цій справі, у тому
числі ДП «Придніпровська залізниця»,
порушені.

Однак, обслуговування громадян
залізничним транспортом здійснюється
за договором перевезення та
регулюється, окрім Конституції України
та Закону України «Про захист прав
споживачів», також ЦК України, Законами
України «Про транспорт» та «Про
залізничний транспорт», іншими
законами та іншими
нормативно-правовими актами, у тому
числі Статутом залізниць України та
Правилами перевезень пасажирів
залізничним транспортом.

Так, в силу вимог ст. 910 ЦК України за
договором перевезення пасажира одна
сторона (перевізник) зобов'язується
перевезти другу сторону (пасажира) до
пункту призначення, а пасажир
зобов'язується сплатити встановлену
плату за проїзд. Укладення договору
перевезення пасажира підтверджується
видачею відповідно квитка, форма якого
встановлюються відповідно до Статуту
залізниць України.

За змістом п. 6 ч.1 ст. 911 ЦК України
пасажир має право відмовитися від
поїздки, повернути квиток і одержати
назад повну або часткову вартість
квитка - залежно від строку здавання
квитка згідно з правилами,
встановленими Статутом залізниць
України.

Статутом залізниць України визначено,
що повернення вартості невикористаних
квитків провадиться у порядку
встановленому Правилами перевезень
пасажирів.

Такими Правилами перевезень пасажирів
у даному випадку є Правила перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджені наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 27.12.2006
року № 1196 (надалі - Правила).

Згідно із п. 9.1 зазначених Правил
повернення платежів за невикористані
проїзні документи провадиться у
будь-якому пункті продажу проїзних
документів залізниць України з
пред'явленням у касу повернення
платежів проїзного документа та
документа, що посвідчує особу
(паспорта, військового квитка,
студентського квитка, посвідчення
водія, службового посвідчення).

Проте, відповідно до п. 19.6 зазначених
Правил повернення платежів за проїзні
документи, оплачені у безготівковому
порядку юридичними особами,
провадиться Управліннями залізниці в
претензійному порядку за умови
попереднього погашення проїзних
документів у касі повернення платежів
з відміткою про повернення місць для
продажу.

Повернення платежів за проїзні
документи, оплачені у безготівковому
порядку фізичними особами,
здійснюється залізницею оформлення з
додержанням порядку, визначеного абз. 1
п. 19.6 зазначених Правил, та може
здійснюватись як готівкою, так і в
безготівковому порядку.

Залізницею оформлення за змістом
поняття «залізниця» в силу ст. 1 Закону
України «Про залізничний транспорт» у
цій справі є ДП «Придніпровська
залізниця», до якої позивач взагалі не
звертався для вирішення питання про
повернення вартості вищезазначеного
проїзного документу та у тому числі у
встановленому вищезазначеним
законодавством порядку.

При вищевикладених обставинах, з боку
ДП «Придніпровська залізниця»
порушення прав позивача, як споживача,
який відмовився від проїзного
документу не через неналежне надання
ДП «Придніпровська залізниця» послуг
перевезення, а з особистих причин за
власним бажанням, та не дотримався
вищезазначених Правил щодо повернення
вартості цього квитка у претензійному
порядку, який останньому роз'яснювався,
не звертався для вирішення цього
питання із заявою до ДП
«Придніпровська залізниця, відсутні.

Зазначені вище Правила для повернення
платежів, сплачених безготівково
фізичними особами, є обов'язковими для
виконання як для ДП «Придніпровська
залізниця», так й для усіх фізичних
осіб - пасажирів.

ДП «Придніпровська залізниця» має
право та обов'язок щодо повернення
платежів, сплачених безготівково
фізичними особами, у порядок,
визначений саме цими Правилами.

Недотримання вищезазначеної процедури
повернення вартості квитка позивачем
не може бути підставою для стягнення
останньої з ДП «Придніпровська
залізниця» у цій справі за рішенням
суду.

А, відповідно, колегія суддів
апеляційного суду не вбачає правових
підстав для стягнення у цій справі з ДП
«Придніпровська залізниця» на користь
позивача також розрахованої останнім
на підставі положень Закону України
«Про захист прав споживачів» пені за
прострочення зобов'язання по виплаті
вартості квитка в розмірі 8 170,01 грн.

Оскільки, неповернення вартості квитка
позивачеві при вищевикладених
обставинах відбулось не з вини ДП
«Придніпровська залізниця».

Крім того, у разі відмови у задоволенні
позову позивача у цій справі у повному
обсязі, з відповідача ДП
«Придніпровська залізниця в силу вимог
ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню
також на корить держави судовий збір
243,60 грн., від сплати якого позивач, як
споживач, був звільнений при подачі
вищезазначеного позову до суду першої
інстанції.

При вищевикладених обставинах, колегія
суддів апеляційного суду вважає
необґрунтованим та незаконним рішення
суду першої інстанції в оскаржуємій
частині; таким, що прийнято з
порушенням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК
України.

Оскільки, має місце недоведеність
обставин у цій частині позовних вимог
позивача, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважав
встановленими; висновки суду першої
інстанції у цій частині не
відповідають обставинам справи; мають
місце порушення та неправильне
застосування норм матеріального права;
внаслідок чого, в цій частині, суд
першої інстанції неправильно вирішив
спір.

При вищевикладених обставинах, з
додержанням вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України,
колегія судів апеляційного суду вважає
за необхідне рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 травня 2014 року у цій
справі в оскаржуємій частині щодо
задоволення позовних вимог позивача до
ДП «Придніпровська залізниця» про
стягнення повної вартості квитка в
розмірі 746,12 грн., пені за прострочення
зобов'язання по виплаті вартості
квитка в розмірі 8 170,01 грн., а всього
разом 8 916,13 грн., а також стягнення з ДП
«Придніпровська залізниця» у дохід
держави судового збору 243,60 грн.
скасувати; ухвалити у цій частині нове
рішення; у задоволенні позовних вимог
позивача до ДП «Придніпровська
залізниця» про стягнення повної
вартості квитка в розмірі 746,12 грн., пені
за прострочення зобов'язання по
виплаті вартості квитка в розмірі 8 170,01
грн., а всього разом 8 916,13 грн.
відмовити; понесені ДП "Придніпровська
залізниця " при зверненні до
апеляційного суду судові витрати у
вигляді належного розміру судового
збору 121,80 грн. (а.с.34, 44) компенсувати за
рахунок держави в силу вимог ст. 88 ч. 4
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 303 ч. 1, 309, 316 - 317 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну Державного підприємства
"Придніпровська залізниця "
задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 29 травня
2014 року у цій справі в оскаржуємій
частині щодо задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» про стягнення повної
вартості квитка в розмірі 746,12 грн., пені
за прострочення зобов'язання по
виплаті вартості квитка в розмірі 8 170,01
грн., а всього разом 8 916,13 грн., а також
стягнення з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» у дохід
держави судового збору 243,60 грн.
скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
(РНОКПП НОМЕР_1) до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» про стягнення повної
вартості квитка в розмірі 746,12 грн., пені
за прострочення зобов'язання по
виплаті вартості квитка в розмірі 8 170,01
грн., а всього разом 8 916,13 грн.
відмовити.

Понесені Державним підприємством
"Придніпровська залізниця " () при зверненні до апеляційного
суду судові витрати у вигляді судового
збору 121,80 грн. (сто двадцять одна гривня
вісімдесят копійок) компенсувати за
рахунок держави.

Судове рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.