Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4744/14
Головуючий у 1-й інстанції: Пархоменко
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Трофимової
Д.А.,

Осоцького
І.І.,

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Новогродівського міського суду
Донецької області від 22 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу, в якому зазначав, що з 23.08.1991 року
перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі. Сторони дітей
не мають.

Під час шлюбу постійно виникали сварки
та конфлікти через відсутність
взаєморозуміння, різних поглядів на
життя, матеріально та морально один
одного сторони не підтримують.
Відповідача цікавлять лише гроші та не
цікавить його життя взагалі. Фактичні
шлюбні відносини та ведення спільного
господарства припинено з 2005 року.
Подальше спільне проживання та
збереження шлюбу ОСОБА_4 вважає
неможливим.

Відповідач відмовилися подати разом з
ним заяву про розірвання шлюбу у відділ
РАЦС.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд розірвати шлюб між
ним та ОСОБА_3, зареєстрований 23 серпня
1991 року виконкомом Миколаївської
сільської ради Красноармійського
району Донецької області, актовий
запис № 9.

Рішення Новогродівського міського
суду Донецької області від 22 липня 2014
року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
зареєстрований 23 серпня 1991 року
виконкомом Миколаївської сільської
ради Красноармійського району
Донецької області, актовий запис № 9.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та направити справу на новий розгляд.

Сторони до апеляційного суду не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, про що у справі є докази
(рекомендовані повідомлення про
вручення поштового відправлення).
Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Справа розглянута у відсутність осіб,
які беруть участь у справі, відповідно
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з повного з'ясування обставин,
що мають значення для справи, дійшов
правильного висновку, що подальше
спільне життя сторін та збереження
їхнього шлюбу неможливе. З таким
висновком суду погоджується колегія
суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу
України суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.
10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" шлюб може
бути розірвано в судовому порядку лише
за умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається із матеріалів справи,
шлюб між сторонами було зареєстровано
23 серпня 1991 року виконкомом
Миколаївської сільської ради
Красноармійського району Донецької
області, актовий запис № 9 (а.с. 7). Від
шлюбу сторони дітей не мають.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснював,
що примиритися з відповідачем
категорично не бажає, наполягає на
розірванні шлюбу, вважає, що зберегти
сім'ю не можливо, а подальше
перебування у шлюбі суперечить його
інтересам, так як він створив іншу
родину. Відповідач заперечувала проти
задоволення позову, пояснювала, що
позивач жив на дві родини, у час, що був
наданий для примирення, сторони
взагалі не спілкувалися. Крім того,
ОСОБА_3 зазначила, що спочатку бажає
отримувати аліменти на своє утримання
від позивача, і лише після цього згодна
на розірвання шлюбу.

Судом першої інстанції відповідно до ч.
1 ст. 111 СК України було обґрунтовано
вжито заходи щодо примирення подружжя
з наданням сторонам строку на
примирення у відповідності до ч. 5 ст. 191
ЦПК України.

Так, судом двічі було надано сторонам
строк для примирення терміном на три
місяці та на один місяць. При
визначенні строку на примирення судом
враховано конкретні обставини справи.

Однак, воно досягнуто не було, сімейні
відносини між подружжям не
відновилися. ОСОБА_4 не має наміру
відновити спільні стосунки і не може
бути примушений до їх відновлення, що, в
свою чергу, унеможливлює спільне
проживання.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного
кодексу України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки є
повторенням обставин, якими відповідач
обґрунтовувала свої заперечення проти
позову, всебічна оцінка яким була дана
судом першої інстанції, і зводяться
лише до особистої незгоди з висновками
суду щодо їх оцінки.

Посилання в апеляційній скарзі на
існування спору про стягнення
аліментів на утримання дружини не є
підставою для скасування рішення суду,
цей спір може бути вирішений в іншому
провадженні.

Інші докази та обставини, на які
посилається ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі, були предметом дослідження
суду першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Отже, встановивши, що сім'я сторін
фактично розпалася, існує лише
формально і зберегти її неможливо,
оскільки сторони не підтримують шлюбні
відносини, не ведуть спільне
господарство й відносини між ним стали
неприязні, суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що подальше спільне
життя подружжя неможливо.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для ухвалення нового
рішення по справі.

Вимоги апеляційної скарги щодо
направлення справи на новий розгляд в
суд першої інстанції суперечать
положенням ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новогродівського міського
суду Донецької області від 22 липня 2014
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: