АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9684/2014 Головуючий у 1-й
інстанції: Кравець Д.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів -
Шиманського В.Й., Борисової О.В.

при секретарі -
Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_1 в
інтересах малолітнього ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 7 листопада 2013 року у
справі за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Яготинському районі
Київської області до Територіального
управління державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
у Київській області та м.Києві, треті
особи: Приватне акціонерне товариство
«Будівельно-монтажне управління №10»,
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_2 про
скасування актів та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року представник позивача
звернувся до суду із зазначеним
позовом, в якому просив скасувати Акт
спеціального розслідування нещасного
випадку, що стався 12 квітня 2011 року з
ОСОБА_4, Акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1
від 06 червня 2011 року та зобов'язати
відповідача призначити повторне
спеціальне розслідування нещасного
випадку, що стався 12 квітня 2011 року з
ОСОБА_4

В мотивування вимог посилався на те, що
08 червня 2011 року комісією зі
спеціального розслідування нещасного
випадку зі смертельним наслідком,
призначеною наказом Територіального
управління державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
у Київській області та м. Києві від 13
квітня 2011 року № 95-P за наслідками
спеціального розслідування складено
акти за формою Н-5 та Н-1. Вказаними
актами встановлено, що нещасний
випадок, який стався з ОСОБА_4,
пов'язаний з виробництвом, оскільки
ОСОБА_4 був фактично допущений до
роботи за усною домовленістю голови
правління ПрАТ «Будівельно-монтажне
управління № 10» і відповідно до 1.2
Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань, аварій на підприємствах,
затверджених постановою Кабміну від 25
серпня 2004 року № 1112 на цей нещасний
випадок поширюється дія
вищезазначеного Порядку.

Проте, Комісія з розслідування
неправомірно дійшла висновків , що
нещасний випадок, який стався з ОСОБА_4,
пов'язаний з виробництвом, оскільки в
процесі розслідування нещасного
випадку з ОСОБА_4 було встановлено
відсутність трудового договору з
власником підприємства, заяви про
прийом на роботу, наказу про
зарахування працівника на роботу та
запис у трудовій книжці. Заробітна
плата ОСОБА_4 не виплачувалась та не
перераховувались страхові внески до
Фонду. Ці факти також підтвердив і
голова правління ПрАТ «БМУ № 10», який
був членом комісії із спеціального
розслідування та вони викладені в
особовій думці, яка є додатком до Акту
Н5.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 7 листопада 2013 року -
позов задоволено частково.

Скасовано Акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1
від 06 червня 2011 року та Акт
спеціального розслідування нещасного
випадку, що стався 12 квітня 2011 року в
ПрАТ «Будівельно-монтажне управління
№ 10», за формою Н-5 від 06 червня 2011 року.
В задоволенні іншої частини вимог -
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
13 лютого 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у позові.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року касаційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у
Яготинському районі Київської області
задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
13 лютого 2014 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції

Так, у своїх апеляційних скаргах
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього ОСОБА_2 вказує,
що суд першої інстанції не врахував, що
Порядок розслідування та ведення
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затверджений постановою КМУ №1112
(1112-2004-п) від 25.08.2004 року не містить норм,
які б давали право робочим органам
Фонду на оскарження актів форми Н-1 та
Н-5 або форми НПВ.

Крім того, позивач пропустив строк
позовної давності, оскільки акт був
складений 08.06.2011 року, а до суду із
позовом Фонд звернувся лише 17.09.2013 року.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що ОСОБА_4 договір про
добровільну участь у страхуванні від
нещасних випадків з Фондом соціального
страхування від нещасного випадку не
укладав, а тому цей випадок не
пов'язаний з виробництвом.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» нещасний випадок - це
обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть.

При цьому, перелік обставин, за яких
настає страховий випадок, визначається
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення.

Згідно п. 1 Порядку, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 серпня 2004 року № 1112, дія цього
Порядку поширюється на нещасні
випадки, що сталися з особами, які
забезпечують себе роботою самостійно,
за умови добровільної сплати ними
внески на державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що 12 квітня 2011 року
близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_4, перебуваючи
на території машино-тракторного парку
ДП «Київська Русь» ТОВ «Агро Інвест
Україна» в с. Фарбоване Яготинського
р-ну Київської обл.., знаходячись на
покрівлі даху ангару для зберігання
сільськогосподарської техніки,
відстебнув канат від колиски, так як
той був короткий, та пішов зрізувати
кріплення листа шиферу. Через деякий
час, у зв'язку провалом покрівлі, ОСОБА_4
впав з даху до низу, внаслідок чого
загинув.

Згідно із наказом Територіального
управління Держгірпромнагляду у
Київській області та м. Києві № 95-Р від
13 квітня 2011 року було призначено
комісію із спеціального розслідування
даного нещасного випадку, результатом
роботи якої є Акт від 06 червня 2011 року
спеціального розслідування нещасного
випадку, що стався 12 квітня 2011 року о 14
год. в ПрАТ «БМУ № 10» по формі Н-5, за
яким ОСОБА_4 був фактично допущений до
роботи за усною домовленістю голови
правління ПрАТ «БМУ № 10», тому
відповідно до п. 2 Порядку на цей
нещасний випадок поширюється дія
даного Порядку. Таким чином, члени
комісії, вважаючи, що нещасний випадок
з ОСОБА_4 пов'язаний з виробництвом ПрАТ
«БМУ № 10» та керуючись п. 14 Порядку
склали Акт за формою Н-1 (а.с. 14-18).

Поряд з цим, деякими членами комісії
було висловлено окрему думку щодо Акту
про нещасний випадок, в яких
стверджується, що висновок комісії про
те, що нещасний випадок із ОСОБА_4
пов'язаний з виробництвом, суперечить
встановленим фактам під час
розслідування нещасного випадку та
відображеним в Акті спеціального
розслідування обставинам, а також
матеріалам доданим до Акту, оскільки
ФОП ОСОБА_7 співпрацював з ПрАТ «БМУ №
10» як підрядник. ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9
ніколи не перебували у трудових
відносинах із ПрАТ «БМУ № 10», не
отримували заробітну плату, а тому на
них не поширювався внутрішній трудовий
розпорядок, а роботи виконували на
умовах договору підряду, на свій ризик.

З матеріалів справи убачається, що
ОСОБА_4, відповідно до копії трудової
книжки у трудових відносинах з ПрАТ
«БМУ № 10» не перебував, a відповідно до
листа ПрАТ «БМУ № 10» від 05 квітня 2012
року, який підписано т.в.о. голови
правління Кононенко О.М., головним
бухгалтером Найденко Д.О. та
начальником відділу кадрів Березняк
Н.І., ОСОБА_4 працював на будівельних
майданчиках ПрАТ «БМУ № 10», як
представник субпідрядної організації
ФОП ОСОБА_7 (а.с. 28).

Тобто, ОСОБА_4 працював у ПрАТ «БМУ № 10»
не на підставі трудових відносин, а на
підставі договору підряду для
виконання разової роботи, яка
виконується на свій ризик і
забезпечується самостійно.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 договір
про добровільну участь у страхуванні
від нещасних випадків з Фондом
соціального страхування від нещасного
випадку не укладав і у трудових
відносинах з ПрАТ «БМУ № 10» не
перебував, то і дія Порядку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004 року
№ 1112, на цей випадок не поширюється і
Акти за формою Н-1 та Н-5 не могли бути
складені за відсутності події,
пов'язаної з виробництвом.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про скасування Актів,
оскільки вони складені неправомірно та
за відсутності перебування ОСОБА_4 з
ПрАТ «БМУ № 10» у трудових відносинах.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося, а тому є таким, що
набрало законної сили.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Посилання апелянтів на те, що позивач
пропустив строк позовної давності, є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки акт був складений 08.06.2011 року,
а до суду із позовом Фонд звернувся
17.09.2013 року, тобто через 2 роки.

Не заслуговують на увагу твердження
апелянтів про неналежного позивача,
оскільки акт розслідування нещасного
випадку за формою Н-5 та акт про
нещасний випадок за формою Н-1 в
сукупності з іншими необхідними
документами підтверджують право
потерпілих або членів їх сімей на
відшкодування шкоди, виплата якої
проводиться органами виконавчої
дирекції Фонду. Відсутність вказаних
актів або їх невідповідність вимогам
законодавства щодо форми або змісту, чи
з інших підстав, не дає права
потерпілому на відшкодування шкоди, а
тому позивач вправі вважати, що його
права є порушеними.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують і на
суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_1 в
інтересах малолітнього ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 7 листопада 2013 року в
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді