Справа № 211/5744/14-ц
Провадження № 2/211/2300/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2014 року Довгинцівський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді
Папариги В.А.,

при секретарі
Ручка М.Л.,

за участю:

позивача
ОСОБА_1,

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.09.2014 року звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_6 про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди. В
обґрунтування своїх вимог позивач
послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його мати ОСОБА_7, яка за життя тяжко
хворіла, а з початку 2006 року
знаходилася на обліку Криворізького
психоневрологічного диспансеру. У
березні 2006 року відповідач разом зі
своїм чоловіком забрала ОСОБА_7 із
Криворізького психоневрологічного
диспансеру, 08.06.2006 року рішенням
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу за її заявою ОСОБА_7
визнана недієздатною та призначено
ОСОБА_6 її опікуном, при цьому про стан
матері позивача відповідач не
повідомила. Після винесення вказаного
рішення ОСОБА_6 разом зі своєю сім'єю
почала проживати в будинку ОСОБА_7.
Після смерті ОСОБА_7 відповідач
звернулася до Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу з
позовною заявою, в якій посилаючись на
неправдиві відомості про позивача,
просила суд усунути позивача від
спадкування. В задоволені позову
ОСОБА_6 рішеннями судів відмовлено.
Посилаючись на те, що в результаті
розгляду вищевказаної справи судами,
позивачу доводилося багаторазово бути
присутнім в судових засіданнях,
доведення своєї правоти у нього
відібрало багато сил, декілька разів
йому викликали швидку допомогу, його
стан здоров'я значно погіршився, він
знаходився на стаціонарному лікуванні
та на придбання ліків поніс витрати,
крім того діями відповідача йому були
спричинені моральні страждання,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь спричинену
йому матеріальну шкоду в розмірі 956,46
гривень та в рахунок відшкодування
спричиненої йому моральної шкоди 20000,00
гривень, а також судові витрати по
справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та посилаючись на обставини
викладені в позові, просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6, будучи присутньою в
судовому засіданні 21.10.2014 року, проти
позову заперечувала та посилаючись на
безпідставність заявлених вимог,
просила в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4, в
судовому засіданні проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
прямого зв'язку між зверненням
відповідача ОСОБА_6 до суду з позовом до
позивача за захистом на її думку
порушеного її права та станом здоров'я
позивача ОСОБА_1 не доведено, строки
позовної давності з моменту звернення
ОСОБА_6 до суду минули, просив в позові
відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши
письмові докази по справі, суд
приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
07.07.2009 року відповідач ОСОБА_6
звернулася до Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу з
позовом до ОСОБА_1 про усунення його від
спадкування пістя смерті ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання права
власності в порядку спадкування на 2/3
частини будинку , розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 22.12.2011 року в
задоволенні вищевказаного позову
ОСОБА_6 відмовлено ( а.с. 15-16 копія
рішення суду).

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11.04.2012
року рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від
22.12.2011 року скасовано та ухвалено
рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_6 ( а.с. 17-18 - копія рішення).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 13.03.2013 року за
касаційною скаргою ОСОБА_1 вказане
рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11.04.2012
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції ( а.с. 19-20 - копія ухвали).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.12.20013
року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено
без задоволення, рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 22.12.2011 року про відмову
в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1
про усунення від спадкування та
визнаня права власності, залишено без
змін ( а.с. 21-22 - копія ухвали).

Згідно ст. 16 ЦК кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, ніж встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11
ЦК України розглядає цивільну справу в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Статтею 60 ЦК
України передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Для відшкодування моральної шкоди за
правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України
необхідно довести такі факти:
неправомірність поведінки особи,
наявність шкоди, наявність причинного
звязку між протиправною поведінкою та
шкодою, що є обов'язковою умовою
відповідальності та виражається в
тому, що шкода має виступати
об'єктивним наслідком поведінки
заподіювача шкоди, наявність вини
заподіювача шкоди.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що 20.05.2010 року Криворізькою
міською станцією швидкої допомоги
ОСОБА_1 було надано медичну допомогу,
за діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ
ступеню, неускладнений церебральний
криз. В період з 21.05.2010 року по 04.06.2010
року він знаходився на стаціонарному
лікуванні в терапевтичному відділенні
5-ї міської лікарні з приводу
Гіпертонічної хвороби ( а.с. 10 - копії
довідок).

В період з 15.06.2010 року по 02.07.2010 року
ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному
лікуванні в Комунальній установі
«Міська лікарня № 3» (ас. 11 - копія
довідки)

Пунктом 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 27.03.1992 року
№ 6 "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" визначено, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Разом з тим, вказані довідки про
наявні у позивача хвороби, як і чеки на
понесені витрати на придбання медичних
препаратів та передметів догляду не є
беззаперечним доказом того, що це
лікування, якимось чином пов'язано саме
із судовими процесами, пов'язаними з
розглядом циільної справи за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про усунення від
спадкування та визнаня права
власності, а наявні у позивача хвороби
та моральні страждання, понесені
позивачем в зв'язку з цим, викликані
саме діями ОСОБА_6, як і не доведено
того, що дії ОСОБА_6 були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Беручи до уваги всі вище перераховані
обставини, суд не вбачає підстав для
задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6
про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 16, 22, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6
про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Довгинцівський районний суд м. Кривого
Рогу протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: В. А. Папарига