№ 233/5624/14-ц
24 листопада 2014 року
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді
представника позивача
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Костянтинівської міської ради про
визнання права власності на 1/5 частину
квартири за набувальною давністю,
Позивач звернувся до суду із
позовом до відповідача в якому просить
суд визнати за ним право власності на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1 за
набувальною давністю. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що з 30.03.2000 р. квартира
АДРЕСА_1 була передана у приватну
власність у рівних частинах ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_1. Зазначає,
що ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла, а
23.05.2008р. він придбав по договору
купівлі-продажу у ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6
3/5 частини квартири. З моменту смерті і
по даний час, він оплачує в повному
обсязі житлово-комунальні послуги, в
т.ч. за 1/5 частину квартири покійної
ОСОБА_3, фактично відкрито володіє
квартирою, проживає в ній. Посилаючись
на ст. 344 ЦК України, просить суд позов
В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали у повному обсязі з підстав,
які зазначені у позовній заяві та дали
аналогічні пояснення.
Представник відповідача Ісмаілов
С.Н., який діє на підставі довіреності
від 13.01.2014р. своєю завою просить справу
розглянути у його відсутності, при
прийнятті рішення покладається на
розсуд суду (а.с. 99).
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому
засіданні пояснили, що у спірній
квартирі вони з позивачем та його
жінкою і померлою ОСОБА_3 проживали
однією сім'єю. Після приватизації
квартири на кожного було розподілено
по 1/5 частини квартири. Після смерті у
2002 році ОСОБА_3 у квартирі по теперішній
час проживає сім'я позивача. Вони
продали у 2008 році свої частки йому, що
було оформлено нотаріально, якихось
претензій до позивача не мають і не
заперечували проти задоволення позову.
Заслухавши думку учасників
судового процесу, покази свідків,
дослідивши матеріали цивільної справи
у їх сукупності та взаємозв'язку, суд
встановив наступні обставини справи та
відповідні до них правовідносини.
Як вбачається із довідки ВАТ
"Укрцинк" від 03.04.2008р. №18-21/6 квартира
АДРЕСА_1 при приватизації була
розподілена в рівних долях між членами
сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
23 травня 2008 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_1 з
іншої сторони було укладено договір
купівлі-продажу квартири, який
посвідчений державним нотаріусом
Костянтинівської державної
нотаріальної контори Сівяковою Г.П. та
зареєстровано в реєстрі за №3-743 (а.с. 15).
Відповідно до п. 1.1. цього договору
продавці зобов'язуються передати, а
покупець зобов'язується прийняти 3/5
частини квартири і сплатити за неї
Витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно 319120111 від
09.06.2008р. виданим Костянтинівським
міським бюро технічної інвентаризації
стверджується, що право власності
позивача на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1
зареєстровано в державному реєстрі
речових прав (а.с. 19).
Матеріалами справи також
стверджується, що співвласник спірної
квартири з розміром частки 1/5 ОСОБА_3,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1., що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1. серії НОМЕР_2
(а.с. 17). Факт прийняття спадщини після
її смерті судом не встановлено. Не
здобуто також доказів того, що спадкове
майно ОСОБА_3 було визнано відумерлим в
порядку, встановленому законом.
Судом на підставі показів свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_5 встановлено, що позивач
весь час проживає та користується
квартирою квартири АДРЕСА_1.
З наданих суду доказів також видно,
що позивач несе затрати на утримання
спірної квартири. Так, це зокрема
підтверджується договором про
реструктуризацію боргу за
житлово-комунальні послуги від 05.12.2003р.
(а.с. 20), договором про реструктуризацію
боргу за житлово-комунальні послуги
від 11.10.2004р. (а.с. 21), договором про
реструктуризацію боргу за
житлово-комунальні послуги від 27.11.2003р.
(а.с. 22), квитанція про оплату послуг за
газ, холодну воду, опалення,
електроенергію, вивіз сміття,
квартплату (а.с. 26-92).
Суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Частина 4 цієї статті визначає, що
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.
В п. 8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України вказано, що правила
статті 344 Цивільного кодексу України
про набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.
Зважаючи на те, що Цивільний кодекс
України набрав чинності з 01 січня 2014
року, то застосування його положень про
набувальну давність є можливим
починаючи з 01 січня 2011 року.
Як роз'яснено у п. 13 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 лютого 2014 року
№ 5 "Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав" Можливість пред'явлення
до суду позову про визнання права
власності за набувальною давністю
випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а
також частини четвертої статті 344 ЦК,
згідно з якими захист цивільних прав
здійснюється судом шляхом визнання
права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє
про давність володіння і вважає, що у
неї є всі законні підстави бути
визнаною власником майна за
набувальною давністю, має право
звернутися до суду з позовом про
визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання
права власності за набувальною
давністю є попередній власник майна
або його правонаступник. У разі якщо
попередній власник нерухомого майна не
був і не міг бути відомим давнісному
володільцю, то відповідачем є орган,
уповноважений управляти майном
відповідної територіальної громади.
Таким чином, у судовому засіданні
з'ясовано, що позивач фактично більш 10
років добросовісно та відкрито володіє
спірною квартирою, 4/5 квартири він
придбав на законних підставах, а спірна
1/5 квартири, на яку претендує позивач,
раніше належала померлій ОСОБА_3, яка
була родичкою. Доказів того, що хтось із
інших родичів померлої на спірну
частку квартири претендував, у суду не
має, напроти, свідки, як члени сім'ї
померлої, у судовому засіданні, просили
Отже, враховуючи, що позивач
добросовісно заволодів 1/5 частиною
спірної квартири, таке майно є чужим
для нього, з моменту смерті власника
(ІНФОРМАЦІЯ_1.) і по даний час продовжує
відкрито, безперервно володіти спірним
майном, що становить строк більше
десяти років, а тому існують всі
визначені законом підстави для
визнання за ним права власності в
порядку ст. 344 ЦК України за набувальною
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 82, 88, 209, 212,
214, 215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Костянтинівської
міської ради про визнання права
власності на 1/5 частину квартири за
набувальною давністю - задовольнити
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право
власності на 1/5 частину квартири
АДРЕСА_1, яка належала покійній ОСОБА_3,
за набувальною давністю.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копій рішення.

Суддя