АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7913/14 Справа №
інстанції - Демидова С. О.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м.
Дніпропетровськ

11 листопада 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
ім. В. Лазаряна про відшкодування
матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 04 серпня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2014 року позивачі звернулися до
суду з вказаною позовною заявою. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилаються на те, що вони є власниками
квартири АДРЕСА_1. 25 січня 2014 року з
причин розірвання труби опалення на
горищі будинку АДРЕСА_1, відбулося
залиття їх квартиру. Згідно звіту про
оцінку майна від 05 лютого 2014 року,
розмір матеріальної шкоди, спричиненої
внаслідок залиття квартири становить
58 300 грн., яку позивачі просили
стягнути з відповідача, оскільки
відповідач є власником будинку АДРЕСА_1
(а.с. 3-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 04 серпня 2014 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди - відмовлено
(а.с.80-82).

В апеляційній скарзі апелянти
посилаються на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просять
скасувати рішення й ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі (а.с.90-91).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками
квартири 8, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
(а.с. 5). 08 січня 2007 року між ОСОБА_2 та
відповідачем укладено договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території (а.с.
48-49). 15 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та
відповідачем було укладено договір про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення (а.с.46-47).

25 січня 2014 року з причин розірвання
труби опалення на горищі будинку
АДРЕСА_1 відбулося залиття квартири
позивачів, даний факт підтверджується
актом огляду від 27 лютого 2014 року (а.с. 7)
та визнається сторонами. Згідно
висновку про вартість матеріальної
шкоди спричиненої власникам квартири
АДРЕСА_1, розмір шкоди становить 58 300
грн. (а.с.10-35).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачами не доведено вини і
протиправності дій відповідача та
причинного зв'язку між такими діями й
спричиненою шкодою, оскільки
відповідно до акту обстеження
аварії в системі опалення будинку
АДРЕСА_1 від 25 січня 2014 року
встановлено, що аварія виникла з
причини низької якості
металопластикової труби НТМ-0 20 мм., яка
була використана в якості вставки при
заміні саме позивачами труб опалення
на горищі (а.с. 45).

Натомість відповідач зазначив і це
визнали позивачі, що заміна труб на
горищі була ними здійснена без
належного дозволу відповідача,
виконані роботи відповідним чином
відповідачем не прийнята, а отже
залиття сталося не з вини відповідача.

Вказані висновки відповідають нормам
матеріального права, так відповідно до
ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1166
ЦПК України особа, яка завдала шкоду,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" зі змінами (п. 2),
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна майну фізичної
особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду зроблені без порушення
норм матеріального та процесуального
права, оскільки відповідачем було
доведено відсутність його вини у
завданій шкоді, а позивачі не
скористалися наданими їм правами, не
обґрунтували свої позовні вимоги та не
надали суду доказів на їх
підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10,
ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана надати суду докази на
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Доводи апелянтів, приведені в
апеляційній скарзі фактично зводяться
до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду 1 інстанції, яким у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, а відповідно до ст. 212
ЦПК України, виключне право оцінки
доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
та безпосередньому дослідженні
наявних у справі доказів. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення - не
встановлено, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК
України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 04 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: