АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4061/14
Головуючий 1 інст. -
Доповідач - Макаров Г.О.
Справа № 634/311/14-ц
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів:
Кружиліної О.А.,

Кіся П.В.,

при секретарі -
Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» на
рішення Санхновщинського районного
суду Харківської області від 22 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» про
дострокове розірвання договору оренди
земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

13 березня 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовною заявою до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний дім ім.
Горького» про дострокове розірвання
договору оренди земельної ділянки, в
якій просить розірвати договір оренди
земельної ділянки № 27 від 30 квітня 004
року, зареєстрований Сахновщинським РВ
ХРФ Центр ДЗК 27.03.2008 року № 43,
укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрний
дім ім. Горького»; розірвати договір
оренди земельної ділянки № 603 від 10.02.2006
року, зареєстрований Сахновщинським РВ
ХРФ Центр ДЗК 22.04.2008 року № 86,
укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрний
дім ім. Горького», посилаючись на те, що
згідно Державного акту про право на
земельну ділянку серія IV-XP № 008516 він є
власником земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 4,45 га, та згідно державного акту
про право на земельну ділянку серія ЯА
№ 641607 - земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 4,7739 га. Земельна ділянка площею
4,45 га передана в оренду ТОВ «Аграрний
дім ім. Горького» згідно договору
оренди земельної ділянки № 27 від 30
квітня 2004 року, зареєстрованого
Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК 27.03.2008
року № 43. Земельна ділянка площею
4,7739 га передана в оренду ТОВ «Аграрний
дім ім. Горького» згідно договору
оренди земельної ділянки № 603 від 10.02.2006
року, зареєстрованого Сахновщинським
РВ ХРФ Центр ДЗК 22.04.2008 року № 86.
Відповідно до п.4.1 та п.4.3 вищевказаних
договорі орендна плата сплачується
сільськогосподарською продукцією у 100%
розмірі. Позивач ОСОБА_2 вважає, що
відповідачем за двома вищевказаними
договорами оренди землі, грубо
порушені умови стосовно повної сплати
орендної плати за 2011 рік і занижено
вартість орендної плати. Оскільки,
даний факт є суттєвим порушенням
чинного законодавства та прав
позивача, він змушений звернутися до
суду із зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав. Просив суд у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Рішенням Санхновщинського
районного суду Харківської області від
22 квітня 2014 року, позов ОСОБА_2 до ТОВ
«Аграрний дім ім. Горького» про
дострокове розірвання договору оренди
земельної ділянки - задоволено.
Розірвано договір оренди земельної
ділянки № 27 від 30.04.2004 року,
зареєстрований Сахновщинським РВ ХРФ
Центр ДЗК 27.03.2008 року № 43,
укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрний
дім ім. Горького»; розірвано договір
оренди земельної ділянки № 603 від 10.02.2006
року, зареєстрований Сахновщинським РВ
ХРФ Центр ДЗК 22.04.2008 року № 86
укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрний
дім ім. Горького».

В апеляційній скарзі ТОВ «Аграрний дім
ім. Горького» просить скасувати
рішення Санхновщинського районного
суду Харківської області від 22 квітня
2014 року і ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ТОВ
«Аграрний дім ім. Горького» підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» грубо
порушені умови стосовно повної оплати
за 2011 рік , а також занижено вартість
орендної плати.

Але з цим висновком погодитися не
можна, оскільки суд дійшов його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
обставини, які суд вважав
встановленими недоведені.

Згідно ч. 1 ст. 309 Цивільного
процесуального кодексу України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10, ч. 1, 2 ст.
11, ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59, ч. 3, 4 ст. 60, ст.
179, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 214
Цивільного процесуального кодексу
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі», рішення є
законним тоді коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно розтлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про
оренду землі», на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених ст. ст. 24,25
цього Закону та умовами договору, вразі
випадкового знищення чи пошкодження
об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає
передбаченому договором використанню
земельної ділянки, а також на
підставах, визначених Земельним
кодексом України та іншими законами
України.

Відповідно до земельного
законодавства України під терміном
«земельна частка» (пай) слід розуміти
частину земель колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства (надалі - СГП), переданих
місцевими радами в колективну
власність, на яку кожен член СГП має
право.

Пай - це земельна участь членів СГП в
утворенні земельних угідь
підприємства. При паюванні земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям, в натурі (на місцевості)
земельна ділянка не виділяється. Член
СГП, якому визначена земельна частка і
видано сертифікат, ще не набув права
приватної власності на конкретну
земельну ділянку. Право приватної
власності для кожного члена СГП
виникає при виділенні земельної частки
(паю) в натурі на місцевості і одержані
державного акта на право приватної
власності на землю.

Згідно з Указом Президента України від
10 листопада 1994 року «про невідкладні
заходи щодо прискорення земельної
реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва»
кожному члену підприємства,
кооперативу, товариства видається
сертифікат на земельну частку (надалі
сертифікат) із зазначенням у ньому
розміру частки (паю) в умовних
кадастрових гектарах, а також
зазначається його вартість. Член СГП
має право безкоштовно одержати у
приватну власність свій пай в натурі
(на місцевості), що засвідчується
державним актом на право приватної
власності на землю.

Указом Президента України від 08 серпня
1995 року «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям», забезпечено паювання
сільськогосподарських угідь, що
знаходяться в колективній власності.

На відміну від оренди земельної частки
(паю), оренда земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
регулюється Законом України «Про
оренду землі», ст. 1 якого визначено, що
оренда землі - це засноване на договорі
строкове, платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 5 зазначеного Закону
встановлено, що орендарями земельних
ділянок є юридичні або фізичні особи,
яким на підставі договору оренди
належить право користування земельною
ділянкою. Згідно зі ст. 13 цього Закону
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний
передати орендареві земельну ділянку у
користування на певний строк, а орендар
зобов'язаний використовувати земельну
ділянку відповідно до умов договору та
вимог земельного законодавства.
Орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою (ст. 21
Закону України «Про оренду землі»).
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Отже, на відміну від земельної частки
(паю), земельна ділянка має визначений
вираз на місцевості як об'єкт
матеріального світу, виділена в натурі
на місцевості, має визначену площу у
метричному виразі. На відміну від
земельної ділянки, земельна частка
(пай) має лише вираз у умовних
кадастрових гектарах і на місцевості
не виділена.

Відносини по оренді землі регулюються
Законом України «Про оренду землі»,
згідно приписів ст. 21 якого, орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюється за згодою сторін
у договорі оренди. Вказаний Закон не
встановлює будь-яких додаткових
посилань на інші нормативно-правові
акти у питанні погодження сторонами
умов сплати орендної плати. Закон має
вищу юридичну силу у цьому питанні, і
тільки його положення мають
застосовуватися до правовідносин за
договором оренди землі.

Вимога позивача про визнання договору
оренди земельної ділянки є
безпідставною, так як істотна умова про
орендну плату погоджена Сторонами у
розділі 4 договорів оренди земельних
ділянок відповідно до вимог ст. 15
Закону України «Про орендну плату»,
який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин.

Згідно п.4.1. договору оренди земельної
ділянки, орендна плата сплачується
Орендарем у вигляді
сільськогосподарської продукції та
послуг. Згідно п.4.3 Договору оренди
розмір орендної плати є договірним і
складає 1,5% від грошової оцінки
земельної ділянки. Виходячи з цього, за
договором оренди земельної ділянки № 27
від 30.04.2004 року, зареєстрованого
Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК 27.03.2008
року № 43 Позивачу за 2011 рік
фактично виплачено продукцією у
грошовому виразі 822,75 грн., а по договору
оренди земельної ділянки № 603 від 10.02.2006
року, зареєстрованого Сахновщинським
РВ ХРФ Центр ДЗК 22.04.2008 року № 86
фактично виплачено продукцією у
грошовому виразі у сумі 981,45 грн. Сплата
орендної плати понад розмір,
встановлений договорами оренди землі у
повній мірі забезпечує виконання
Відповідачем умов договорів оренди
землі.

Постанова Кабінету Міністрів України
від 23.04.1999 року № 672 «Про проведення
перерахунку обсягів натуральної та
відробіткової форм плати за оренду
земельної частки (паю) у грошову», не
може бути застосована до правовідносин
за договором оренди землі, оскільки
вказаний нормативно-правовий акт
регулює відносини стосовно
перерахунку обсягів натуральної та
відробіткової форм плати за оренду
земельної частки (паю) у грошову форму,
а не за оренду земельних ділянок, що є
предметом спору.

Вказана постанова не може регулювати
відносини по виплаті орендної плати
саме за договорами оренди землі,
оскільки оренда земельних ділянок і
оренда земельних часток (паїв) мають
різні об'єкти прав та види
правовідносин.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що висновок суду про
задоволення позову

є хибним, а тому рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені витрати. З урахуванням
зазначеного з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Аграрний дім ім. Горького» підлягає
стягненню судовий збір сплачений за
подання апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції у сумі 121 грн. 80
коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313-317, 319,
321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального
кодексу України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Аграрний
дім ім. Горького» - задовольнити.

Рішення Санхновщинського
районного суду Харківської області від
22 квітня 2014 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ТОВ «Аграрний дім ім.
Горького» про дострокове розірвання
договору оренди земельної ділянки -
відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Аграрний дім ім. Горького» судовий
збір у розмірі 121 (сто двадцять одна)
гривень 80 копійок.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: