Справа № 146/1382/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" грудня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі головуючого :
Ставнійчука В.С.

при секретарі
Гриб Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Томашполі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя,

В С Т
А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1
пред"явила позов до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя
нажитого сторонами за період
проживання в шлюбі, який було
зареєстровано 17.11.1995 року. До складу
майна яке підлягає поділу входить
житловий будинок з господарчими
будівлями розташований по АДРЕСА_1,
який належить сторонам на праві
спільної сумісної власності на
підставі рішення Томашпільського
районного суду від 16.04.2008 року,
зареєстрованого в КП
"Могилів-Подільське МБТІ" 19.05.2008 року і
право приватної власності на який
зареєстровано на ім"я відповідача.

Оскільки сторони в добровільному
порядку згоди щодо поділу спірного
майна не дійшли, позивачка просить суд
ухвалити рішення, яким визнати за
кожною із сторін право власності по ?
ідеальної долі спірного майна.

В судове засідання ОСОБА_1 не
з"явилася, надіслала до суду заяву в
якій просить розглянути справу по суті
у її відсутності, позов підтримує із
наведених в позовній заяві підстав, у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача не заперечує
щодо заочного розгляду справи.

На повторний виклик суду
відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з"явився, про причини неявки суд не
повідомив, в зв"язку з чим суд ухвалив
постановити у справі заочне рішення.

Розглянувши заяву позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України
та ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя .

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст. 372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. У разі поділу майна між
співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний звязок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема і висновків
експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно із роз"ясненнями даними в
пунктах19,22,23,24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 №11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори про поділ майна подружжя, суди
повинні враховувати, що само вартість
майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з

дійсної його вартості на час розгляду
справи. При цьому, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15
), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони
були придбані чи внесені грошовими
коштами, якщо інше не встановлено
шлюбним договором чи законом. До складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у
нього на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб.

Отже, у силу наведеного можна дійти
висновку, що при вирішенні справи про
поділ спільного сумісного майна
подружжя для суду має першочергове
значення з'ясування питання, чи є
спірне майно спільною сумісною
власністю подружжя, який його обсяг,
джерела і час його придбання, чи є воно
подільним або неподільним, чи
знаходиться воно у власності третіх
осіб. При цьому суд уважає, що
допустимими доказами у даній цивільній
справі можуть бути лише письмові
докази, якими відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК
України є будь-які документи, акти,
довідки, що містять відомості про
обставини, які мають значення для
справи.

Судом встановлено, що 17.11.1995 року
сторони зареєстрували шлюб у якому у
них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_4 (а.с.6,8). У шлюбі
сторонами придбано житловий будинок з
господарчими будівлями розташований
по АДРЕСА_1 на підставі рішення
Томашпільського районого суду від
16.04.2008 року, яким було визнано дійсним
договір купівлі-продажу спірного
будинку укладеного 10.09.2007 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та визнано право
власності на нерухоме майно за ОСОБА_2
(а.с. 9). Згідно даного рішення суду 19.05.2008
року КП "Могилів-Подільське МБТІ" за
ОСОБА_2 було зареєстровано право
приватної власності на 100% спірного
домоволодіння (а.с.5).

Таким чином, судом встановлено, що
спірний житловий будинок з
господарчими будівлями, як придбаний
сторонами за час шлюбу є їх спільною
сумісною власністю, а відтак позов
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.
325, 368, 372 ЦК України, ст. 60,69, 71 СК
України, ст. 10,57,58,60,212-215, 224-226 ЦПК
України, суд,-

В
И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності по ? ідеальної частини
житлового будинку та господарчих
споруд, розташованому по АДРЕСА_1, право
приватної власності на 100% якого було
зареєстровано за ОСОБА_2

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано відповідачем
до Томашпільського районного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня проголошення, а
позивачкою в цей же строк з часу
отримання копії рішення, до
апеляційного суду Вінницької області
через Томашпільський районний суд.

Суддя: В. С. Ставнійчук