Провадження № 2/127/6577/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.

за участі позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника третьої особи Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори Міляновської Ю.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду у м. Вінниці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з
позовом до ОСОБА_4, за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Першої Вінницької
державної нотаріальної контори, про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування. Свій
позов мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_5. Після її смерті
спадкоємцями за законом та заповітом є
позивачі, які отримали в спадок 89/100
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Третім співвласником
11/100 зазначеного будинку є ОСОБА_4
відповідно до договору дарування від 23
березня 1990 року. У спільному
користуванні позивачів та
відповідачки знаходиться прилегла до
будинку земельна ділянка загальною
площею 0,0693 га. Частина зазначеної
земельної ділянки належала померлій
ОСОБА_5 на підставі рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 08 липня 2009
року, яке залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 25 серпня 2009 року, яким встановлено
порядок володіння і користування
земельною ділянкою площею 0,0693 га. та
виділено ОСОБА_5 частину земельної
ділянки 0,0617 га., а ОСОБА_4 - 0,0076 га. Актом
приймання передачі державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 08 жовтня 2009 року ОСОБА_5 передала
свій державний акт у зв'язку з
прийняттям вищезазначених судових
рішень, однак новий не отримала у
зв'язку з її смертю. Позивачам
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину зазначеної земельної
ділянки в зв'язку з ненаданням
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку. За таких обставин
позивачі звернулися до суду та просять
визнати за ними в порядку спадкування
за законом та за заповітом право
власності на земельну ділянку площею
0,0617 га., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Згодом, позивачі уточнили
позовні вимоги та просили визнати за
ними в порядку спадкування за законом
та за заповітом право власності в
рівних частках на земельну ділянку
площею 0,0617 га., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачі позовні
вимоги підтримали з урахуванням їх
уточнення на підставах, викладених в
позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, хоча про дату, час та місце
його проведення повідомлялась
належним чином. Натомість,
неодноразово подавала заяви про
проведення розгляду справи у її
відсутність, та визнала позовні вимоги
з урахуванням їх уточнення.

Представник третьої особи Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори Міляновської Ю.М. в судовому
засіданні при вирішенні спору
поклалась на думку суду.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні фактичні
обставини справи, яким відповідають
правовідносини, які регулюються
нормами ЦК України, зокрема нормами
спадкового права.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5
була власником житлового будинку з
прибудовою, господарськими будівлями
та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки від 22 листопада 1955 року № 10560
(а.с. 63-64). 08 травня 1964 року зазначене
будинковолодіння є прийнятим, що
підтверджується відповідним актом (а.
с. 57). Відповідно до договору дарування
від 22 березня 1990 року ОСОБА_5 подарувала
11/100 частин житлового будинку в АДРЕСА_1
ОСОБА_6 (а. с. 58-59). Як вбачається з
матеріалів справи, земельна ділянка в
АДРЕСА_1 площею 0,0693 га. з кадастровим
номером :02:081:0025 належить на праві
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно
до рішення Вінницької міської ради від
04 липня 2006 року № 253 на підставі якого
був виданий державний акт від 08 грудня
2006 року ЯБ 705882. Відомості про обмеження
у використанні зазначеної земельної
ділянки не зареєстровані. Відповідно
до рішення Ленінського районного суду
м. Вінниці від 08 липня 2009 року, яке
залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду Вінницької області від 25 серпня 2009
року, встановлено порядок користування
та володіння земельною ділянкою
загальною площею 0,0693 га. по АДРЕСА_1 з
виділом ОСОБА_7 частини земельної
ділянки площею 0,0617 га., а ОСОБА_4 - 0,0076 га.
У зв'язку з прийняттям зазначеного
судового рішення, ОСОБА_5 передала
державний акт від 08 грудня 2006 року на
право власності на земельну ділянку
управлінню Держкомзему у м. Вінниці
Вінницької області, що підтверджується
відповідним актом від 08 жовтня 2009 року
(а. с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_3 від 08 лютого 2010 року (а. с. 8).
Відповідно до матеріалів спадкової
справи № 123/2010 спадкоємцями щодо майна
померлої ОСОБА_5 є позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Так відповідно до свідоцтва про
право власності на спадщину за
заповітом від 08 жовтня 2010 року
спадкоємицею ? частки майна
зазначеного в заповіті ОСОБА_5 є ОСОБА_1
Спадщина, на яку в указаній частці
видано свідоцтво складається з 89/100
часток житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_1. Право
власності зареєстровано в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно 03
листопада 2010 року (а. с. 10). Відповідно до
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом від 24 жовтня 2010
року спадкоємицею ? частки майна
зазначеного в свідоцтві майна померлої
ОСОБА_5 є її донька ОСОБА_2 Спадщина, на
яку в указаній частці видано свідоцтво
складається з 89/100 часток житлового
будинку, розташованого у АДРЕСА_1. Право
власності зареєстровано в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно 12 грудня 2010
року (а. с. 9).

Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом та за законом на
частку земельної ділянки АДРЕСА_1 у
зв'язку із відсутністю у заявників
правовстановлюючих документів щодо
належності спадкодавцеві зазначеної
земельної ділянки, що підтверджується
постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 25 березня 2014 року
№ 925/02-31 (а. с. 17).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ст. 1222, 1223 ЦК України,
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини. Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Відповідно до ст. 1233, 1241, 1261 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка). У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Умовою для переходу в порядку
спадкування прав власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності в порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини. Для набуття права
власності у встановленому
законодавством порядку спадкоємець
повинен здійснити дії, які необхідні
для набуття права власності на
визначене нерухоме майно,зокрема на
земельну ділянку.

З матеріалів справи, а саме спадкової
справи вбачається, що спадкоємцями
щодо майна померлої ОСОБА_5 є її онучка
ОСОБА_1 - за заповітом, та її донька
ОСОБА_2 - за законом. Інші спадкоємці
відсутні. При цьому, донька померлої
ОСОБА_5 ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом
обов'язкової частки незалежно від
змісту заповіту. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
скористались своїм правом на
спадкування та прийняли спадщину, яка
складається з 89/100 жилого будинку по
АДРЕСА_1. Зазначені обставини
встановлені в судовому засіданні та не
заперечуються сторонами.

Відповідно до ст. ст. 40, 125, 126 ЗК України,
чинними на момент отримання померлою
ОСОБА_5 державного акту на право
власності на земельну ділянку,
громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим Кодексом. Право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Вінницької міської ради від 04
липня 2006 року № 253 земельна ділянка в
АДРЕСА_1 площею 0,0693 га. з кадастровим
номером :02:081:0025 передана у
власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Право
власності на зазначену земельну
ділянку у ОСОБА_5 виникло з моменту
отримання державного акту на право
власності на земельну ділянку від 08
грудня 2006 року ЯБ 705882 та проведення її
державної реєстрації, що підтверджено
витягом з Державного земельного
кадастру від 23 травня 2014 року.

Як вже зазначалось, судовим рішенням
було виділено ОСОБА_7 частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0617 га., а
ОСОБА_4 - 0,0076 га. Для отримання нового
державного акту для подальшої
державної реєстрації права власності
відповідно до зазначеного рішення суду
ОСОБА_5 було передано державний акт на
право власності на земельну ділянку
від 08 грудня 2006 року ЯБ 705882 до
управлінню Держкомзему у м. Вінниці
Вінницької області.

Відповідно до ст. 1255 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Відповідно до ст.131 ЗК України,
громадяни та юридичні особи України, а
також територіальні громади та держава
мають право набувати у власність
земельні ділянки на підставі міни,
ренти, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Враховуючи встановлені обставини, з
урахуванням рішення суду від 08 липня 2009
року, яке набрало законної сили, суд
приходить до висновку, що померла
ОСОБА_5 за життя набула право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,0617 га. з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, розташовану по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :02:081:0025, такого
права на час смерті не втратила, тому
право власності на вказану земельну
ділянку входить до спадкової маси, на
яку відкрилась спадщина після її
смерті.

Позивачами доведено в судовому
засіданні, що вони є спадкоємцями в
порядку спадкування за законом та за
заповітом після смерті ОСОБА_5
Враховуючи відсутність у позивачів
правовстановлюючого документа щодо
належності спадкодавцеві зазначеної
земельної ділянки, останні позбавлені
можливості здійснити свої спадкові
права в позасудовому порядку.

Щодо позовної вимоги про визнання за
позивачами саме в рівних частках права
власності на земельну ділянку, то суд
приходить до висновку, що така вимога
підлягає задоволенню відповідно до
положень ст. 1241 ЦК України.

Відповідно до статей 321, 328, 392 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права або обмежений у його
здійсненні. Право власності вважається
придбаним правомірно, якщо інше прямо
не випливає із закону або його
незаконність не встановлена судом.
Власник може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право не визнається іншою особою.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачі набули права власності в
рівних частках на земельну в порядку
спадкування за заповітом та законом
після смерті ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223,1225, 1233, 1241,
1261, 1268, ст. ст. 40, 125, 126, 131 ЗК України, ст.
ст. 10, 11, 60, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, в рівних частках право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0617 га. з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий
номер :02:081:0025 в порядку
спадкування відповідно за заповітом та
законом після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з
моменту його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено
відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України в
п'ятиденний строк.

Суддя: