Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Куцин М.М.,

при секретарі - Маринець М.Д.,

з участю - ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2 і представника КБ «ПриватБанк» -
Дурдинець Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
28 серпня 2014 року по справі за позовом
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_4 про виселення з житлового
приміщення, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із даним позовом,
мотивуючи тим, що згідно кредитного
договору № MKAWGA00000123 від 30.10.2007 року
позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі
20000 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,92% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, винагорода за надання
фінансового інструменту в розмірі 3%
від суми виданого кредиту у момент
надання кредиту на рахунку НОМЕР_1,
щомісяця в період сплати 0,20% від суми
виданого кредиту, відсотки за
дострокове погашення кредиту згідно з
п. 3.11 даного Договору та винагороди за
проведення додаткового моніторингу,
згідно з п. 6.2 Даного Договору.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором,
30.10.2007 року між позивачем та
відповідачем був укладений іпотечний
договір, згідно з умовами якого
відповідач в забезпечення виконання
умов кредитного договору передав
позивачу в іпотеку належний йому на
праві власності житловий будинок,
загальною площею 96,80 кв.м., житловою
площею 54,40 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 22 грудня 2009 року звернуто
стягнення не предмет іпотеки, а саме,
житловий будинок загальною площею 96,80
кв.м., житловою площею 54,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачем направлено письмову вимогу
про добровільне звільнення
вищезазначеного житлового приміщення
з всіма мешканцями, однак, таке
залишене без виконання.

Посилаючись на вказані обставини та
вимоги ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» просили виселити
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані або проживають в
житловому будинку за вищезазначеною
адресою.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 28 серпня 2014 року позов
задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1 з житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, а в решті позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду, як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав передбачених чинним
законодавством для задоволення
позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2, які підтримали
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Дурдинець Р.Ю., яка просить рішення суду
залишити без змін, перевіривши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

При задоволенні позовних вимог, суд
першої інстанції з посиланням на
вимоги ст. 109 ЖК України, ст. 40 ч.ч. 1, 2, 3
Закону України «Про іпотеку»
констатував, що наявні підстави
передбачені законом для виселення
відповідачки і процедура для її
виселення позивачем дотримана.

Дане рішення суду постановлене
всупереч Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Матеріалами справи встановлено, що між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 30.10.2007
року було укладено кредитний договір,
згідно якого банк надав відповідачці
кредит в розмірі 20000 доларів США, а
відповідач зобов'язувався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитом в строки та
порядку, встановленим кредитним
договором.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 30.10.2007 року між
позивачем та відповідачем був
укладений іпотечний договір згідно з
умовами якого відповідач в
забезпечення виконання умов
кредитного договору передав позивачу в
іпотеку належний йому на праві
власності житловий будинок загальною
площею 96,80 кв.м., житловою площею 54,40
кв.м., який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 22 грудня 2009 року звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме
житловий будинок загальною площею 96,80
кв.м., житловою площею 54,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, і
дане рішення набрало законної сили.

Позивачем на адресу відповідача 29.05.2014
року була направлена письмова вимога
про виселення, проте відповідач у
добровільному порядку помешкання не
звільнив.

Стаття 40 ч.1 Закону України «Про
іпотеку» передбачає, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей і виселення
проводиться у порядку, встановлених
законом.

Вимога ч.3 ст. 109 ЖК України та ч.2, ч.3 ст. 40
Закону України «Про іпотеку» позивачем
виконані.

07 червня 2014 року набув чинності Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» і п.1 ч.1 цього Закону
передбачено, що протягом дії цього
Закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із ст. 4 Закону
України «Про іпотеку», якщо таке майно
виступає як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті за умовами, що: таке
нерухоме житлове майно
використовується за місцем постійного
проживання позичальника (майнового
поручителя) або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умовами, що у позичальника
або майнового поручителя у власності
не знаходиться інше нерухоме житлове
майно, і загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.м.
для квартири та 250 кв.м. для житлового
будинку.

Оскільки, відповідачу наданий кредит в
іноземній валюті, загальна площа
спірного будинку становить 96,80 кв.м.
(житлова - 54,40 кв.м.) і це є єдиним місцем
проживання відповідача, а тому на думку
судової колегії вищезазначений закон
підлягає застосуванню незалежно на
якому етапі знаходиться виконання
рішення суду, яким звернено стягнення
на предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості по кредитному договору
і протягом дії Закону накладено
тимчасовий мораторій на примусове
виконання таких рішень і на стадії
виконавчого провадження.

Так як, вимога про виселення є похідною
від вимоги про стягнення на предмет
іпотеки і враховуючи дію Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», судова колегія вважає, що
вимоги про виселення відповідача не
можуть підлягати задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у
відповідності до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, яким в позові ПАТ КБ
«ПриватБанк» слід відмовити із
вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», судова колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 28 серпня 2014 року скасувати.

В позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_4 про виселення з
житлового будинку відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.