Справа № 283/3254/14-ц
Провадження №6/283/83/2014
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 року
м. Малин

Малинський районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

розглянув подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про обмеження у праві
виїзду за межи України ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2014 року до суду
звернулась старший державний
виконавець відділу ДВС ОСОБА_1 з
поданням про обмеження боржника у
праві виїзду за межі України.

Своє подання державний виконавець
мотивує тим, що на виконанні у відділі
ДВС знаходиться виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_2 на
користь установи , де перебуває дитина
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3 18 вересня 2012 року в
розмірі 30 відсотків від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 05 грудня 2013 року
до досягнення дитиною повноліття.
Станом на 01 листопада 2014 року
заборгованість боржника по аліментам
становить 3365,73 грн.

З метою перевірки майнового стану
боржника зроблені запити до
реєструючих органів, БТІ, ВДАІ .

У зв’язку з тим, що ОСОБА_2 не виконує
рішення суддів добровільно і таким
чином ухиляється від виконання даних
рішень і може ухилитись шляхом виїзду
за кордон, тому на підставі ст.ст. 2,6
Закону України “ Про порядок виїзду з
України та в’їзду в Україну громадян
України ” та ст.ст.5,11 Закону України “
Про виконавче провадження ” просить
обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України.

В судове засідання представник ВДВС не
з’явилась, до суду надійшло клопотання
від відділу ДВС про розгляд подання без
участі представника.

Дослідивши надані докази , суд вважає,
що у задоволені подання повинно бути
відмовлено з наступних підстав.

Випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України визначено в
Законі України “ Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України ”(далі – Закон).

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 зазначеного
Закону громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов’язань.

Частиною 4 вказаної статті Закону
передбачено, що паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено в
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї
статті. Тимчасове затримання або
вилучення паспорта в таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної служби
України, військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст.11 Закону
України “ Про виконавче провадження ”
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право в разі ухилення боржника від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника – фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи за межі України – до виконання
зобов’язань за рішенням.

Згідно з ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника –
фізичної особи або керівника боржника
– юридичної особи у праві виїзду за
межі України при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України лише за поданням державного
виконавця, обов’язково погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, за умови доведення
та документального підтвердження
факту ухилення боржника, який має
паспорт для виїзду за кордон і з цією
метою має намір та реальну можливість
вибути за межі України, від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх
зобов’язань.

Під поняттям «ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням» варто розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у ньому є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборна сила,
події тощо).

Таким чином, законом передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконані у відділі ДВС знаходиться
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь установи , де
перебуває дитина аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_3 18 вересня 2012 року в розмірі 30
відсотків від прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 05 грудня 2013 року
до досягнення дитиною повноліття.

З метою перевірки майнового стану
боржника, державним виконавцем
здійснені запити до ВДАІ, БТІ ,
Малинського міського центру
зайнятості та управління у
Держземагенству у Малинському районі
щодо наявного майна у боржника.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України “
Про виконавче провадження ” державний
виконавець зобов’язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак державним виконавцем не надано
суду доказів того, що ним було
вичерпано весь передбачений
зазначеним Законом перелік заходів
щодо примусового виконання судових
рішень або всі вони виявилися
безрезультатними.

Також не представлено і доказів того,
що за час виконання рішення суду
ОСОБА_2 виїжджала за межі України і
тривалий час не повертався, що
призвело до виникнення заборгованості
, відсутні докази й з приводу того, що
ОСОБА_2, будучи належним чином
повідомлена не з’явилась на виклики
до державного виконавця, а тому
відсутні підстави стверджувати, що
боржник ухиляється від виконання
зобов’язань перед стягувачем.

Застосування обмежень, які просить
встановити державний виконавець, може
мати місце лише у виключних випадках і
повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст.33 Конституції України
та ст.313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

На підставі наведеного, приходжу до
висновку, що правові підстави для
встановлення щодо ОСОБА_2 тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України відсутні, а подання
державного виконавця є безпідставним.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України , Законом
України “ Про виконавче провадження ”,
Законом України “ Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України ”

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про обмеження у праві
виїзду за межи України ОСОБА_2 -
відмовити за безпідставністю.

На ухвалу суду протягом п’яти днів з
дня її оголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Житомирської області через
Малинський районний суд.

Суддя:

ОСОБА_4