АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Галичанського А.Д., Чупікової
В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4, представника
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради як органу опіки та
піклування Никитенко І.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
спілкуванні з дитиною, визначення
способу участі у вихованні дитини за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3
на рішення Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 23 червня 2014
року,

встановила:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом.

Просив зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6
та визначити способи участі ОСОБА_1 у
вихованні доньки в такі періоди:

- періодичні побачення кожної суботи
місяця з 11.00 до 18.00 години;

- періодичні побачення кожного
вівторка, четверга після закінчення
навчання з 15.00 до 18.00 години по місцю
проживання позивача;

- побачення щороку 7 грудня (день
народження дитини), 1 січня та у дні
релігійних свят, а саме Різдва
Христового, Пасхи, Трійці з 13.00 до 17.00
години для спільного виконання
домашнього завдання;

- побачення у період осінніх, зимових,
весняних та літніх канікул до половини
терміну їх дії з урахуванням відпустки
матері ОСОБА_3 та самостійного
відпочинку дитини з можливістю виїзду
за межі Чернівецької області з метою
оздоровлення доньки.

Посилався на те, що сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 1999
року по 23 січня 2013 року. За час шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася
донька ОСОБА_6, яка після розлучення
залишилась проживати з відповідачкою.

ОСОБА_3 перешкоджає позивачу у
вихованні та спілкуванні з донькою,
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування про
встановлення побачень з дитиною, чим
порушує його права позивача, як батька.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 23 червня 2014
року позовну заяву задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 у
спілкуванні з донькою ОСОБА_6

Визначити участь ОСОБА_1. у вихованні
доньки ОСОБА_6, а саме встановити термін
його спілкування з донькою ОСОБА_6, крім
визначених рішенням органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Чернівецької міської ради за №102/3 від 26
лютого 2013 року, друга та четверта
субота місяця з 14 до 18 години: в день
народження 7 грудня, на Новий рік 1
січня, у дні релігійних свят - Різдво
Христове, Великдень, Трійця - з 13 до 17
години.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову у
вказані частині.

Посилається на те, що суд першої
інстанції ухвалюючи рішення в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги ОСОБА_3 слід відхилити а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід
задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що рішення органу опіки
та піклування виконавчого комітету
Чернівецької міської ради встановлені
терміни та години спілкування позивача
з донькою, а саме: перша і третя субота
місяця з 14 до 18 години в присутності
матері дитини.

ОСОБА_3 не виконуючи рішення органу
опіки та піклування про встановлення
побачень з дитиною, чинить перешкоди
ОСОБА_1 у його праві на виховання та
спілкування з донькою.

Встановлений органом опіки та
піклування термін зустрічей позивача
зі своєю дитиною є недостатнім для його
спілкування з донькою. Це порушує його
права, як батька, які є рівними з
правами матері.

Зустрічі позивача з донькою тільки в
присутності матері є в даний час
найбільш прийнятним і достатнім,
враховуючи вік дитини, її фізичний та
психологічний розвиток, негативне
відношення до нього як до батька, а
також те, що дитина звикла тільки до
спілкування зі своєю матір'ю, її
батьками. Спілкування окремо з іншими
людьми, в тому числі і позивачем, у
відсутності відповідачки буде
стресовим для неї і може негативно
впливати на її психіку та здоров'я, а
тому проведення часу дитини з
позивачем без матері є недоцільним в
даний час. При цьому суд врахував вкрай
неприязні стосунки між сторонами, що
також негативно впливає на стосунки з
дитиною, що є неприпустимим по
відношення до дитини такого віку.

Однак з висновками суду першої
інстанції повністю погодитися не
можна.

Так, статтею 141 СК України встановлено,
що мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою.

Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частин 2, 3 статті 157 СК
України той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина,
не має права перешкоджати тому з
батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини.

Згідно статті 158 СК України за заявою
матері, батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї.

Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 159 СК
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Згідно частини 3 статті 11 Закону
України «Про охорону дитинства» від 26
квітня 2001 року, N 2402-III батько і мати
мають рівні права та обов'язки щодо
своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів.

Батьки, які проживають окремо від
дитини, зобов'язані брати участь у її
вихованні і мають право спілкуватися з
нею, якщо судом визнано, що таке
спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

За нормами ч. 2 ст. 141, ст. ст. 153, 157 СК
України розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини, чч. 7.8 ст. 7 СК України при
вирішенні будь-яких питань щодо дітей,
суд повинен виходити з найкращого
забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд
може не погодитись з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Відповідно до ст. 171 цього Кодексу
дитина, яка може висловити свою думку,
має бути вислухана при вирішенні між
батьками, іншими особами спору щодо її
виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном. Суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилася
дитина ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про народження від 2 жовтня
2012 року серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 3 грудня 2012 року
розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
(а.с.9).

Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 23 січня 2013
року вищевказане рішення суду першої
інстанції залишено без змін (а.с.10-11).

Рішенням виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 26 лютого
2013 року №102/3, враховуючи висновок
служби у справах дітей Чернівецької
міської ради від 14 лютого 2013 року,
визначено участь у вихованні дитини і
встановлено порядок побачення
громадянину ОСОБА_1 з малолітньою
донькою ОСОБА_6: перша та третя субота
місяця з 14 до 18 години в присутності
матері дитини (а.с.12,13).

З листа служби у справах дітей
Чернівецької міської ради від 2 квітня
2013 року №1/641 вбачається, що з ОСОБА_3
проведено співбесіду, надано
роз'яснення щодо права того з батьків,
хто проживає окремо від дитини на
безперешкодне спілкування з нею, та
недопустимість ухилення від виконання
рішення органу опіки та піклування про
участь у вихованні дитини, яке згідно
чинного законодавства є обов'язковим
до виконання (а.с.14).

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_3 не виконуючи рішення органу
опіки та піклування про встановлення
побачень з дитиною чинить перешкоди
ОСОБА_1 у його праві на виховання та
спілкування з донькою

Встановлений органом опіки та
піклування термін зустрічей позивача
зі своєю дитиною є недостатнім для його
спілкування з донькою. Це порушує його
права, як батька, які є рівними з
правами матері.

Однак судом першої інстанції допущені
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Визнаючи право позивача на
спілкування з дитиною у присутності
матері, суд першої інстанції не дав
оцінки доводам відповідачки про те, що
між сторонами склалися вкрай неприязні
стосунки.

Судом не враховано, що негативні
відносини, які існують між батьками
дитини, можуть вплинути на інтереси
дитини.

Суд фактично примусив відповідачку,
проти її волі, до спілкування з особою,
з якою у неї склались неприязні
стосунки, чим порушив її особисті
права.

Крім того, встановлений час для
спілкування з дитиною судом першої
інстанції не є достатнім для
спілкування з дитиною. Також ОСОБА_1 має
рівні права з матір'ю на проведення
часу та спілкування з дитиною в період
канікул та свят.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення в частині
визначення участі ОСОБА_1 у вихованні
доньки ОСОБА_6 з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід змінити.

Визначити участь ОСОБА_1 у вихованні
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
встановлення систематичних побачень з
дитиною першої та третьої суботи
місяця з 14 до 18 години, перший та третій
вівторок місяця, другий та четвертий
четвер місяця з 15 до 18 години, а також
щорічно в день народження дитини 7
грудня, на Новий рік 1 січня, у дні
релігійних свят - Різдво Христове,
Великдень, Трійця з 14 до 17 години за
місцем проживання позивача за
відсутності матері з правом
відвідування культурно-масових,
спортивних, розважальних та оздоровчих
закладів з поверненням дитини після
побачення до місця проживання матері.

Дозволити ОСОБА_1 самостійно
організовувати та проводити на
території України оздоровлення доньки
ОСОБА_6 двічі на рік у період шкільних
канікул, але не більше 12 днів кожного
разу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 23 червня 2014
року в частині визначення участі
ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_6
змінити.

Визначити участь ОСОБА_1 у вихованні
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
встановлення систематичних побачень з
дитиною першої та третьої суботи
місяця з 14 до 18 години, перший та третій
вівторок місяця, другий та четвертий
четвер місяця з 15 до 18 години, а також
щорічно в день народження дитини 7
грудня, на Новий рік 1 січня, у дні
релігійних свят - Різдво Христове,
Великдень, Трійця з 14 до 17 години за
місцем проживання позивача за
відсутності матері з правом
відвідування культурно-масових,
спортивних, розважальних та оздоровчих
закладів з поверненням дитини після
побаченнь до місця проживання матері.

Дозволити ОСОБА_1 самостійно
організовувати та проводити на
території України оздоровлення доньки
ОСОБА_6 двічі на рік у період шкільних
канікул, але не більше 12 днів кожного
разу.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту його вступу в законну
силу.

Головуючий

Судді: