АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/7827/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 428/4604/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого-судді: Карімової Л.В.,

суддів колегії : Бурлака І.В.,

Хорошевського О.М.,

за участю секретаря Маковецької
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 13 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про зняття з
реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4
про зняття його з реєстрації місця
проживання за адресою: АДРЕСА_3.

Посилалася на те, що вона та її
дочка ОСОБА_5 є співвласниками
вищевказаної квартири, в якій також
зареєстрований ОСОБА_4, з яким вона з
07.05.1997 р. до 30.07.2013 р. перебувала у шлюбі.

Вказувала, що відповідач ОСОБА_4, з
яким склалися неприязне ні стосунки, в
зазначеній квартирі не проживає,
квартплату та комунальні послуги не
сплачує, фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_4

Зняття ОСОБА_4 з реєстрації у
належній їй квартирі необхідно для
отримання субсидії по сплаті
комунальних послуг.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав,
посилаючись на те, що не може
користуватися спірною квартирою у
зв'язку з конфліктними відносинами між
ним та позивачем, сплачує комунальні
послуги за показанням лічильника.

За аналогічними підставами
заперечувала проти задоволення позову
і третя особа -ОСОБА_5

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 13 жовтня
2014 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, недоведеність тих
обставин, які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати це рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким визнати ОСОБА_4
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

Зазначає, що судом першої інстанції
були встановлені усі правові підстави
для визнання відповідача таким, що
втратив право користування спірним
жилим приміщенням, однак зроблений
хибний висновок про невідповідність
обраного нею способу захисту цивільних
прав та інтересів тим способам, які
визначені чинним законодавством.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_3,
перевіривши відповідно до вимог ст.. 303
ЦПК України матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що вона має право вимагати
усунення відповідних перешкод в
здійсненні її прав власника житлового
приміщення, зокрема шляхом зняття
особи з реєстрації місця проживання,
пред'явивши вимоги про позбавлення
права користування спірною квартирою.
Заявлена ОСОБА_3 вимога про зняття
відповідача ОСОБА_4 з реєстрації місця
проживання не відповідає вимогам ст.. 16
ЦК України.

Судова колегія вважає, що такі висновки
суду першої інстанції ґрунтуються на
законі та матеріалах справи.

Останні свідчать про те, що
квартира АДРЕСА_2 належить на праві
спільній частковій власності позивачу
ОСОБА_3 - 2/3 частин и та її дочки ОСОБА_5 -
1/3 частина, в якій також зареєстрований
відповідач ОСОБА_4, шлюб з яким позивач
розірвала 30.07.2013 р., та їх син ОСОБА_7

Підставою для ухвалення
оскаржуваного рішення стало те, що
зазначені спірні правовідносини
врегульовано Законом України « Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» № 1382-IV,
згідно статті 7 якого вбачається, що
питання про зняття з реєстрації
колишніх членів сім'ї власника
квартири залежить від вирішення
питання про їх право проживання в цій
квартирі (відсутність такого права,
втрата права користування), яке
регулюється статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР
або статтею 405 ЦК України.

Відповідно до матеріалів справи
відповідач ОСОБА_4 постійно проживав у
спірній квартирі, вселився туди як член
сім'ї ОСОБА_3, набув права користування
цим житловим приміщенням та
зареєстрував своє місце проживання в
установленому законом порядку.

Зазначені обставини не
оспорювалися ОСОБА_3 і в судовому
засіданні апеляційного суду.

Реєстрація місця проживання є
похідним правом від права користування
житлом, а тому зняти відповідача ОСОБА_4
з реєстрації місця проживання можна
лише за умови втрати ним права
користування цим житлом чи у зв'язку з
його виселенням добровільно чи у
примусовому порядку.

З матеріалів справи вбачається
та підтверджено в апеляційному суді
самою ОСОБА_3 вона не заявляла в цьому
позові вимоги про визнання ОСОБА_4
таким, що втратив право користування
належною їй квартирою, а тільки просила
зняти відповідача з реєстрації місця
його проживання. Вимоги про визнання
ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування спірним житлом нею
заявлені окремо, вже після ухвалення за
цією справою оскаржуваного рішення, і
до цього часу судом не вирішені.

Посилання ОСОБА_3 в своєму позові
на необхідність застосування до
виниклих правовідносин вимог ст. 391 ЦК
України є помилковими, оскільки ці
правовідносини регулюються Законом
України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні».

Доводи апеляційної скарги про
ухвалення судом апеляційної інстанції
у справі нового рішення про визнання
ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 м.
Сєвєродонецьку, є безпідставними та
суперечать вимогам ст.. 303 ЦПК України,
оскільки вищезазначені спірні питання
між сторонами у цій справі судом
першої інстанції не вирішувалися.

У зв'язку з наведеним судова
колегія вважає, що за наявності у
відповідача права проживання у
спірній квартирі підстави для зняття
його з реєстрації відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, рішення якого ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, що відповідно до
ст.. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст.
307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 13
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: