Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2014 Справа №607/13522/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючої
Герчаківської О.Я.,

з участю
секретаря Мандзія В.П.,

представника

позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника

відповідача-позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
повернення сплачених коштів за
спожитий газ на опалення будинку в
порядку регресу, зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної компенсації за
користування належним на праві
власності майном, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_4 про повернення сплачених коштів
за спожитий газ на опалення будинку в
порядку регресу. В обґрунтування
позовних вимог зазначила, що вона
проживає АДРЕСА_1 та є співвласником
будинку за цією адресою разом із своїм
племінником ОСОБА_4, їй належить 1/6
будинку, а відповідачу - 5/6. З 2004 року
вона намагалася виділити свою частку з
спільної власності в будинку. У 2013 року
проведена будівельно-технічна
експертиза дала висновок, що виділити
свою частку позивач не може, так як їй
не належить 30 кв.м. будинку, що рівна по
площі однокімнатної квартири, але вона
може зробити добудову, щоб довести свою
площу до рівня однокімнатної квартири
і після цього виділити свою власність.
Все це вона робила, щоб уникнути
проблем із співвласником в оплаті
комунальних послуг, уникнути умов
спільного використання майна та
іншого. За його згоди такий поділ можна
було б зробити і уникнути цих проблем,
але співвласник згоди не дає, створює
умови, неможливі для проживання. У 2010
році пошкодив систему опалення в
будинку, чим залишив позивача і її сім'ю
без опалення в зимовий період на 5
місяців, нанісши шкоду їх здоров'ю та
матеріальні збитки будинку (облетіла
штукатурка, відклеїлися шпалери,
кинувся грибок по стінах будинку).
Після рішення суду про нестворення ним
перешкод у спільному проживанні,
позивачу довелося своїм коштом
відновлювати систему опалення в
будинку, проводити ремонт ванної
кімнати, де кинувся грибок та ін.
Відповідач в будинку не проживає,
звертається у різні організації про
відключення в будинку світла, газу,
води, позивався в суд про позбавлення
позивача права власності, в чому йому
відмовлено, робить різні злочинні дії,
щоб не дати позивачу та її сім'ї
проживати в будинку, і в такий
незаконний спосіб хоче заволодіти її
майном, її частиною власності,
знущається з неї і сім'ї, порушує її
права. Співвласник з осені 2009 року і по
теперішній час перестав здійснювати
оплату за спожитий газ на опалення
будинку. Раніше йому нараховували
гроші за його частину будинку на
рахунок НОМЕР_1, який він успадкував
після смерті своєї мами, і на якому в
нього ріс борг. Для позивача відкрили
рахунок НОМЕР_2, на який їй нараховували
гроші за її частину в будинку, свій
рахунок вона своєчасно оплачувала. 12
лютого 2013 року ОСОБА_3 листом офіційно
повідомили з ПАТ «Тернопільміськгаз»,
що вона повинна сплатити борг
співвласника ОСОБА_4 по його рахунку,
тому що він відмовився від послуг з
газопостачання, так як в зимовий період
там не проживає. Якщо позивач не
оплатить борг, то будинок буде
відключено від газопостачання. З осені
по травень 2014 року позивач оплатила за
спожитий газ 10353 грн. за опалення цілого
будинку, хоча повинна оплатити лише за
свою частину будинку, тобто 1/6 частину
від цієї суми, а саме 1725 грн., тому
просить стягнути з ОСОБА_4 на свою
користь кошти в сумі 8631,00 грн.

Відповідач ОСОБА_4, в свою чергу,
звернувся в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
компенсації за користування належним
на праві власності майном, в
обґрунтування якого зазначив, що у 2009
році після смерті матері ним
успадковано 5/6 часток житлового
будинку по АДРЕСА_1, у якому він
проживав разом з нею і займав кімнату
№1-10 площею 18,2 кв.м. Загальна житлова
площа даного будинку складає 114,3 кв.м., а
житлова - 56,2 кв.м. Співвласницею 1/6
частки у згаданому житловому будинку,
тобто 9,37 житлової та 9,68 кв.м. загальної
площі стала сестра матері
відповідача-позивача ОСОБА_3 З того
часу і дотепер відповідачка та члени її
сім'ї, крім використовуваної у будинку
загальної площі (коридору, кухні,
кладовки і санвузла), без згоди ОСОБА_5
та відшкодування йому матеріальної
компенсації займають і користуються
практично цілим будинком. У житлових
кімнатах № 1-7 та №1-9, загальною площею
24,6 кв.м., вони розмістили належні їм
речі, на дверях кімнат встановили замки
і закривають їх. Таким чином, ОСОБА_3 і
члени її сім'ї у житловому будинку для
створення свої житлових потреб
фактично займають і користуються двома
названими житловими кімнатами, житлова
площа яких на 15,23 кв.м. перевищує
успадковану відповідачкою 1/6 частку.
Факт зайняття і користування
відповідачкою ОСОБА_3, половиною
житлового будинку підтверджується
укладеним 11 березня 2009 року нею та ВАТ
«Тернопільміськгаз» договором за №804119
на постачання газу для опалювання
використовуваної нею у житловому
будинку площі, тобто 49,55 кв.м. У позивача
була реальна можливість і намір здати
наймачеві в найм належну частку у
житловому будинку (житлову кімнату №
1-9, площею 14,2 кв.м.) та гараж за ринковими
цінами, проте, через відмову
відповідачки і членів її сім'ї
звільнити дану житлову кімнату і гараж,
або виплачувати йому відповідну плату
за використання його майна у ОСОБА_4
немає змоги отримати дохід від здачі
належного йому майна в найм і таким
чином користуватися своїм майном.
Через неприязні стосунки, які склалися
між співвласницею 1/6 частки
будинковолодіння і ОСОБА_4, а також
висловлювані на його адресу погрози
про розправу з ним з боку чоловіка
відповідачки, він не мав і не має змоги
укласти з відповідачкою договір оренди
належного йому майна з відповідною
оплатою за його використання.
Відповідно до висновку
Тернопільського обласного
комунального підприємства «Експерт»,
вартість орендної плати за житлові
кімнати №1-7 та №1-9 у житловому будинку
по АДРЕСА_1 у м.Тернополі для вирішення
майнових питань, пов'язаних орендою за
ринковими цінами, в період з 1 вересня
2011 року до 1 вересня 2012 року було
визначено наступним чином: в розмірі по
500 грн. щомісячно за кожну житлову
кімнату упродовж 2011-2012 років та по 600
грн. щомісячно продовж 2013 року, а також
по 300 гри. щомісячно за оренду гараж
упродовж 2011-2012 років та по 250 грн.
щомісячно упродовж 2013 року. Виходячи з
даної незалежної оцінки майна,
загальний, розмір компенсації за
користування належним йому майном
(упущеної вигоди), який він мав би
отримати за його здачу в оренду за
ринковими цінами за 2 роки, тобто за з 1
вересня 2011 року по 1 вересня 2013 року ним
визначено в розмірі 32400 грн. З даної
суми 25600 грн. - це орендна плата за
користування житловими кімнатами, а 6800
грн. - за користування гаражем. З
урахуванням того, що відповідачці у
даному будинковолодінні належить 1/6
його частки, що в грошовому виразі від
загальної суми упущеної вигоди
становить 5400 грн., сума компенсації, яку
ОСОБА_3 мала б сплатити за користування
належним йому майном, становить 27000
грн., яку ОСОБА_4 просить стягнути з
ОСОБА_3, а також просить стягнути
сплачений ним судовий збір за розгляд
позову в сумі 270 грн. та вартість
виконаних ОКП «Експерт» в 2012 та у 2014
роках двох експертиз в сумі 800 грн.

07 листопада 2014 року представник
позивача-відповідача продав суду
клопотання про зменшення позовних
вимог на суму 230 грн., яка включає ціну
газу, що використаний ОСОБА_3 на
приготування їжі і обігрів води в
колонці в літній період, за останні
чотири з половиною роки.

01 грудня 2014 року представник
позивача-відповідача подав суду
клопотання про збільшення позовних
вимог на суму 477 грн., що становить 5/6 від
суми 572 грн., які ним оплачено за послуги
з газопостачання та опалення будинку в
листопаді 2014 року.

Представник позивача-відповідача в
судовому засіданні первісний позов
підтримав з підстав, викладених у
ньому, просив задовольнити. Зустрічні
позовні вимоги вважає безпідставними,
просив відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача-позивача в
судовому засіданні проти первісного
позову заперечила. Вважає, що оскільки
будинок не поділено, частка ОСОБА_3 є у
кожній кімнаті, а тому нею опалюється
своя частка. Зустрічний позов
підтримала, вважає викладені в
позовній заяві вимоги такими, що
підлягають до задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши докази
по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення, виданого Тернопільським
обласним об'єднаним бюро технічної
інвентаризації 07 липня 1986 року, 1/6
частина житлового будинку з надвірними
побудовами АДРЕСА_1 зареєстрована за
гр.ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
Першою Тернопільською державною
нотаріальною конторою 10 червня 1986 року
за реєстром №1-2078. Про даний факт також
свідчить інформаційна довідка з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно від 23 грудня 2013 року.

5/6 частин житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель та споруд, що знаходиться по
АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 27 січня 2010 року,
зареєстровано в реєстрі за №88,
належить на праві власності ОСОБА_4

11 березня 2009 року ВАТ
«Тернопільміськгаз» в особі голови
правління Бобрівця В.Л., що діє на
підставі Статуту, та ОСОБА_3 уклали
договір №804119 про надання населенню
послуг з газопостачання, згідно якого
ВАТ «Тернопільмісьгаз» здійснює
газопостачання до будинковолодіння по
АДРЕСА_1. Площа опалювальних приміщень
в даному договорі вказана 49,55 кв.м.

Згідно висновку №1331
будівельно-технічної експертизи,
виконаного Тернопільським відділенням
Київського Науково-дослідного
інституту судових експертиз від 16
грудня 2004 року, виходячи із вимог
Державних будівельних норм ДБН 79-92 та
житлової площі, що припадає на 1/6
частину, реальний поділ
будинковолодіння по АДРЕСА_1 у
співвідношенні 1/6 до 5/6 частин
неможливий. Можлива сплата одного
власника другому вартості.

Як вбачається із висновку експертів за
результатами проведеної комплексної
судової будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи
№1162/1163/13-22 від 01 листопада 2013 року,
наданих Тернопільським відділенням
Київського Науково-дослідного
інституту судових експертиз, виконати
розподіл (виділити частку) житлового
будинку АДРЕСА_1 з влаштуванням двох
ізольованих квартир згідно часток
співвласників (1/6 та 5/6) у відповідності
до вимог нормативних документів, а саме
п.п.2.22, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки.
Основні положення», неможливо,
оскільки площа приміщень в житловому
будинку згідно 1/6 частки з розрахунку
загальної площі становить 17,8 кв.м., що
менше ніж передбачено вимогами
нормативних документів - 30 кв.м.
влаштування на ній однокімнатної
ізольованої квартири.

Вказані висновки експертів суд не
вважає належним доказами в даній
справі, однак вони свідчать про те, що
реальний поділ будинку АДРЕСА_1 не
проведено, що в судовому засіданні
визнали повноважні представники
сторін. На даний час між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 існує спір про встановлення
порядку користування будинком за вже
вказаною адресою, однак остаточне
рішення по суті виниклого спору судом
не виносилося.

11 березня 2009 року ВАТ
«Тернопільміськгаз» в особі голови
правління Бобрівця В.Л., що діє на
підставі Статуту, та ОСОБА_3 уклали
договір №804119 про надання населенню
послуг з газопостачання, згідно якого
ВАТ «Тернопільмісьгаз» здійснює
газопостачання до будинковолодіння по
АДРЕСА_1. Площа опалювальних приміщень
в даному договорі вказана 49,55 кв.м.

З часу укладення вказаного договору і
на час розгляду справи
позивач-відповідач отримує послуги з
газопостачання та опалення житлового
будинку по АДРЕСА_1 та проводить оплату
за використаний газ, згідно показів
газового лічильника.

23 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Голови Тернопільського обласного
відділення Антимонопольного комітету
України, в Інспекцію з питань захисту
прав споживачів у Тернопільські
області, до Голови правління ВАТ
«Тернопільміськгаз» із заявою, в якій
повідомляє, що її поставили до відома
про сплату за природний газ за весь
будинок у АДРЕСА_1, хоча вона є
власником 1/6 його частини.

Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області на
заяву ОСОБА_3 від 23 квітня 20 надано
відповідь №792 від 17 травня 2013 року,
згідно якої, враховуючи ті обставини,
що реального поділу будинковолодіння
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає, як і немає
договору про надання послуг з
газопостачання із ОСОБА_4, обов'язок
проводити розрахунки за надані послуги
з газопостачання несе співвласник, з
яким укладено договір з
газопостачання, тобто ОСОБА_3

ПАТ по газопостачанню та газифікацій
«Тернопільміськгаз» 23 квітня 2014 року
надав відповідь №747 на лист ОСОБА_3 від
28 березня 2014 року, з якої вбачається, що
газопостачання до будинковолодіння по
АДРЕСА_1 провадиться на підставі
договору на газопостачання №804119 від 11
березня 2009 року, укладеного між ВАТ
«Тернопільміськгаз» та ОСОБА_3
відповідно до представлених останньою
правовстановлюючих документів на
частку власності у вказаному
домоволодінні. Оплата за спожитий
природний газ мешканцями будинку по
АДРЕСА_1 проводиться у відповідності до
умов укладеного договору №804119 від 11
березня 2009 року та згідно показників
газового лічильника «Меtrix», заводський
номер 71900. Беручи до уваги відсутність
реального поділу будинку по АДРЕСА_1
між його власниками, існування одного
газового лічильника та договору на
постачання природного газу до
зазначеного будинковолодіння, дії
працівників відділу розрахунків ПАТ
«Тернопільміськгаз» щодо проведення
розрахунку спожитого природного газу
за адресою: АДРЕСА_1, є правомірними.

Відповідно до частини першої та другої
ст.358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. При цьому, співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном (стаття 360 ЦК
України).

З представлених суду доказів
вбачається, що такої згоди між
співвласниками не було досягнуто, про
що свідчать заяви та скарга з якими
ОСОБА_4 неодноразово звертався до ВАТ
«Тернопільміськгаз», зокрема 05
листопада 2009 року, 15 грудня 2009 року, 22
листопада 2010 року, 19 липня 2011 року, 06
жовтня 2011 року, 03 червня 2013 року, з
приводу відключення газу в будинку по
АДРЕСА_1, так як він не проживає в
будинку за вказаною адресою з осені 2009
року і не споживає газу, а тому дає
згоду на припинення подачі газу до
будинку.

Згідно акту на виключення газу від 17
вересня 2010 року працівниками ВАТ
«Тернопільміськгаз» виключено газ по
АДРЕСА_1 по причині заміни котла,
проведено опломбування в присутності
ОСОБА_4 Однак 21 вересня 2010 року
газопостачання до будинку за вже
вказаною адресою було відновлено, що
вбачається із акту про зняття пломби на
газовому лічильнику.

Таким чином, послуги з газопостачання
будинку по АДРЕСА_1 надаються виключно
у відповідності до умов укладеного
договору №804119 від 11 березня 2009 року,
укладеного між ВАТ
«Тернопільміськгаз» та ОСОБА_3

Положеннями п.4 Параграфу 1 Регламенту
Кабінету Міністрів України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 18 липня 2007 року №
950, визначено, що Кабінет Міністрів
видає на основі і на виконання
Конституції та законів України, актів
Президента України у межах своєї
компетенції постанови і розпорядження,
обов'язкові для виконання.

Відносини між газопостачальними
підприємствами, газорозподільними
підприємствами та фізичними особами
(населенням) - споживачами газу
регулюються Правилами надання
населенню послуг з газопостачання,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 09 рудня 1999 року
№2246 (надалі - Правила).

Відповідно до положень п.4 Правил
послуги з газопостачання надаються
споживачеві на підставі договору, що
укладається між ним та
газопостачальним підприємством
відповідно до типового договору,
затвердженого у встановленому порядку.

У разі коли об'єкт споживача перебуває
у власності (користуванні) кількох
осіб, укладається один договір з одним
із співвласників (користувачів) за
умови письмової згоди всіх інших
співвласників (користувачів), про що
робиться відмітка в договорі.

Пунктом 2 Правил встановлено, що об'єкт
споживача - територіально відокремлена
газифікована споруда (житловий
будинок, квартира, майстерня, літня
кухня тощо), що належить споживачеві на
правах власності або користування.

Згідно з п.1 Типового договору про
надання населенню послуг з
газопостачання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 липня 2006 року №938, виконавець
зобов'язується безперервно надавати
споживачеві, членам його сім'ї та іншим
особам, зареєстрованим у квартирі,
приватному будинку, послуги з
постачання природного або скрапленого
газу від групових резервуарних
установок для побутових потреб, у тому
числі для приготування їжі, підігріву
води та опалення житлових приміщень, з
гарантованим рівнем надійності,
безпеки, якості та величиною тиску, а
споживач зобов'язується своєчасно
оплачувати надані послуги за
встановленими тарифами (цінами) у
строки і на умовах, передбачених цим
договором.

Таким чином, у разі якщо дві частини
одного будинку мають одну поштову
адресу та належать двом власникам на
правах власності чи користування,
надання послуг з газопостачання має
здійснюватися на підставі одного
договору про надання послуг з
газопостачання, укладеного між
газопостачальним підприємством та
одним із співвласників за згодою
іншого співвласника.

Згідно з п.10 Правил розрахунок
населення за надані послуги з
газопостачання здійснюється починаючи
з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами,
диференційованими залежно від обсягів
споживання, що встановлені НКРЕ, за
показаннями лічильників газу, а у разі
їх відсутності - за нормами споживання
природного газу.

Застосування роздрібних цін,
диференційованих залежно від річних
обсягів споживання, у поточному році
для споживачів здійснюється залежно
від річного обсягу використання
природного газу (зафіксованого на
особових рахунках споживача) у
попередньому році.

У разі розміщення за однією поштовою
адресою кількох об'єктів, що належать
споживачеві на правах власності або
користування, загальний обсяг
споживання природного газу для
застосування роздрібних цін,
диференційованих залежно від річних
обсягів споживання, визначається як
сума показників приладів обліку,
встановлених на таких об'єктах.

Правова можливість укладення договору
про надання послуг з кожним із
співвласників виникає за умови:
виділення часток спільної власності в
натурі із забезпеченням частки кожного
із співвласників окремим обліком
спожитого природного газу, тобто
забезпечення технічної можливості
окремого споживання природного газу
співвласниками в територіальних межах
виділених в натурі часток приватного
будинку (створення територіально
відокремленої газифікованої споруди);
присвоєння в передбаченому
законодавством порядку різних
поштових адрес виділеним в натурі
часткам співвласників.

Враховуючи вищевикладене, беручи до
уваги вимоги Правил, суд вважає, що
газопостачання до приватного будинку,
який перебуває у спільній частковій
власності, має здійснюватися на
підставі договору про надання
населенню послуг з газопостачання,
укладеному з одним із співвласників
вказаного будинку за згодою іншого
співвласника. При цьому, ведення
відокремленого обліку природного газу
за домоволодінням, що знаходиться у
співвласності можливе при присвоєнні в
передбаченому законодавством порядку
різних поштових адрес виділеним в
натурі часткам співвласників, які
будуть забезпечені окремим обліком
природного газу.

Судом встановлено та вбачається із
матеріалів справи, що ОСОБА_4 не надавав
ОСОБА_3 згоди на укладення з ВАТ
«Тернопільміськгаз» договору №804119 від
11 березня 2009 року. Ведення
відокремленого обліку природного газу
у будинку по АДРЕСА_1, в м.Тернополі
неможливе, оскільки реальний поділ
будинку між співвласниками не
проведено, що виключає встановлення
окремих газових лічильників.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що розмір здійснених
нарахувань за спожиті послуги з
газопостачання відповідає вимогам
закону, який покладає обов'язок щодо
слати таких коштів на сторону договору,
в даному випадку ОСОБА_3, яка як
встановлено є єдиним споживачем
надаваної послуги, оскільки інший
співвласник в будинку по АДРЕСА_1 не
проживає більше чотирьох років.

Таким чином, суд вважає, що заявлені
ОСОБА_3 вимоги про повернення сплачених
коштів за спожитий газ на опалення
будинку в порядку регресу є
безпідставними та до задоволення не
підлягають.

Також не підлягають до задоволення і
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
компенсації за користування належним
на праві власності майном, виходячи з
наступного.

17 квітня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
ОСОБА_3 із вимогою про звільнення
житлової кімнати у будинку, а також із
вимогою про сплату орендної плати за
користування належним йому майном.

Згідно звіту про оцінку майна
садибного (індивідуального) житлового
будинку, в якому 5/6 частин належить
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, вартість
орендної плати за період з березня 2009
року по лютий 2014 року за приміщення
садибного (індивідуального житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1, в якому 5/6
частин належить ОСОБА_4, для вирішення
майнових питань, складає: 78700 грн., а
саме: - дві кімнати поз.1-7 та поз.1-9
загальною площею 24,6.кв.м. у житловому
будинку - 62800 грн.; гараж літ. В - 15900 грн.;
сарай літ. Б. - 0 грн. (вартість орендної
плати оцінювач не визначає).

В силу ч.1 ст.356 ЦК України, власність
двох чи більше осіб із зазначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що їхньою частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації
(ч.1-3 ст.358 ЦК України).

В судовому засіданні сторони визнали,
що реальні частки між співвласниками
будинку по АДРЕСА_1 не визначені, згоди
щодо поділу чи порядку користування
даним будиковолодінням вони не
досягнули. На даний час в провадженні
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області перебувають
матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення
порядку користування вказаним
нерухомим майном.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
надаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В силу принципу безпосередності
судового розгляду (ст.160 ЦПК України)
рішення може бути обґрунтоване лише
тими доказами, які одержані у
визначеному законом порядку і
перевірені в тому судовому засіданні, в
якому постановлюється рішення.

В матеріалах справи відсутні та в
судовому засіданні не здобуто належних
та допустимих доказів того, що ОСОБА_3
або члени її сім'ї користуються
житловими кімнатами №1-7, №1-9 у
житловому будинку по АДРЕСА_1, чим
перешкоджають ОСОБА_4 реалізувати своє
право власності на зазначені кімнати,
зокрема шляхом здачі в оренду іншим
особам.

За вищевказаних обставин, враховуючи
те, що сторони не дійшли згоди щодо
реального поділу будинку по АДРЕСА_1,
спір про встановлення порядку
користування даним будинковолодінням
Тернопільським міськрайонним судом не
вирішено, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для стягнення із
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 матеріальної
компенсації за користування належним
на праві власності майном, а тому у
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 57, 58, 60, 143, 160, 212, 215 ЦПК
України, ст.ст.356, 358, 360 ЦК України,
Правилами надання населенню послуг з
газопостачання, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 09 рудня 1999 року №2246, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про повернення сплачених коштів за
спожитий газ на опалення будинку в
порядку регресу, зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної компенсації за
користування належним на праві
власності майном - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча

О.Герчаківська