справа № 361/5325/14-ц
провадження № 2/361/2137/14
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарі Павловій О.С.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дарол" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що
згідно із наказом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дарол"
(далі - ТОВ "Дарол") № 6-к від 12 вересня 2012
року його було прийнято на роботу на
посаді водія даного товариства.

16 квітня 2013 року він подав директору
ТОВ "Дарол" Лецю В.М. заяву, у якій просив
звільнити його з роботи за власним
бажанням. Цього ж дня ТОВ "Дарол" видало
наказ № 3-к про звільнення його з роботи
за власним бажанням на підставі ст. 38
КЗпП України, з яким його ознайомили
під розписку в той же день та внесли
запис у трудову книжку.

У порушення ст. ст. 47, 116 КЗпП України у
день звільнення, тобто 16 квітня 2013 року,
ТОВ "Дарол" трудову книжку йому не
видало, виплату всіх належних йому від
підприємства сум не здійснило, хоча у
день звільнення він був на роботі.
Довідку про належні йому при звільнені
з роботи суми товариство не видало.

Причини такої поведінки директор ТОВ
"Дарол" Лець В.М. пояснив безпідставними
вимогами до нього про сплату якоїсь
шкоди за ремонт автомобіля, на якому
він працював, хоча ніякої шкоди він не
заподіював.

На його неодноразові звернення щодо
видачі трудової книжки та виплати
належних йому від підприємства сум при
звільненні він отримував відмови, у
зв'язку з чим змушений був у листопаді
2013 року звернутися до суду з позовом.

На день звільнення товариство не
виплатило йому заробітну плату за
березень і квітень 2013 року в розмірі 2659
грн. 32 коп., що підтверджується довідкою
ТОВ "Дарол" № 29/01 від 29 січня 2014 року, а
також грошову компенсацію за
невикористані дні відпустки в розмірі
761 грн. 71 коп.

Зазначені вище, належні йому від
підприємства суми він одержав 11 квітня
2014 року під час розгляду справи судом,
що підтверджується двома видатковими
касовими ордерами №№ 60 і 61 від 11 квітня
2014 року та довідкою про проведення з
ним розрахунку № 11/04 від 11 квітня 2014
року. Цього ж дня йому видали трудову
книжку.

Виходячи з наведених обставин та вимог
ст. ст. 116, 117 КЗпП України ТОВ "Дарол"
повинно виплатити йому за період з 16
квітня 2013 року по 11 квітня 2014 року
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
в розмірі 24928 грн. 32 коп., виходячи із
середнього заробітку перед
звільненням у розмірі 2100 грн.

Крім цього, у зв'язку з порушенням
трудових прав на його користь з ТОВ
"Дарол" підлягає стягненню завдана йому
моральна шкода, яка полягає у моральних
страждання та душевних переживаннях,
неможливості розпоряджатися належними
коштами, погіршенні становища в
суспільстві через підвищення цін на
продукти. Розмір завданої моральної
шкоди він оцінює в 5000 грн.

Просив стягнути з ТОВ "Дарол" на його
користь середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
розмірі 24928 грн. 32 коп. та моральну шкоду
в розмірі 5000 грн.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому
засіданні позов підтримав, дав
пояснення, аналогічні викладеному,
просив суд задовольнити позовні вимоги
повністю та стягнути з ТОВ "Дарол" на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час затримки розрахунку в сумі 25251 грн.
24 коп. і моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Також уточнив, що підставою
відшкодування позивачу моральної
шкоди є саме непроведення з ним
своєчасного розрахунку. Ця шкода
завдана в період з 16 квітня 2013 року по 11
квітня 2014 року невиплатою належних
йому сум при звільненні з роботи.

Представник відповідача Санченко Р.Г. у
суді позов не визнав та пояснив, що у
день звільнення позивача з роботи
розрахунок не було проведено через
відрядження бухгалтера товариства,
запропоновано з'явитися для отримання
розрахунку наступного дня. Після цього
ОСОБА_3 за отриманням коштів не
з'являвся. Належні йому від
підприємства кошти при звільненні
виплачені позивачеві у перший же день
пред'явлення ним вимоги. Вважає позов
безпідставним і необґрунтованим,
просив у його задоволенні відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти і відповідні їм
правовідносини та дійшов наступних
висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. У разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з
12 вересня 2012 року працював на посаді
водія у ТОВ "Дарол". Згідно із наказом
ТОВ "Дарол" від 16 квітня 2013 року № 3-к
позивач звільнений з роботи з посади
водія ТОВ "Дарол" на підставі ст. 38 КЗпП
України за власним бажанням з 16 квітня
2013 року. У день звільнення його з
роботи, тобто 16 квітня 2013 року, ТОВ
"Дарол" трудову книжку позивачу не
видало, розрахунок з ним не провело,
довідку про належні при звільненні з
роботи суми йому не видало. У зв'язку з
цим, у листопаді 2013 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ТОВ
"Дарол", у якому просив зобов'язати
відповідача видати йому трудову
книжку, стягнути на його користь
середній заробіток за час затримки
видачі трудової книжки та відшкодувати
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,
завдану затримкою видачі трудової
книжки.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 13 червня 2014
року зазначений позов ОСОБА_3 до ТОВ
"Дарол" було задоволено частково.
Стягнуто на його користь з відповідача
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,
завдану затримкою видачі позивачу
трудової книжки. В іншій частині,
зокрема у виплаті середнього заробітку
за час затримки видачі трудової книжки,
відмовлено.

Факти невидачі відповідачем ТОВ "Дарол"
позивачу ОСОБА_3 трудової книжки та
непроведення з ним розрахунку в день
звільнення з роботи - 16 квітня 2013 року
знайшли своє підтвердження в суді. Ці
обставини сторонами визнані та не
заперечувались.

Трудову книжку ОСОБА_3 ТОВ "Дарол"
видало лише 11 квітня 2014 року в ході
розгляду вказаної вище цивільної
справи. Цього ж дня відповідач провів
із позивачем повний розрахунок при
звільненні з роботи та виплатив йому
належні від підприємства суми, зокрема
заборгованість по заробітній платі за
березень і квітень 2013 року в розмірі 2659
грн. 32 коп. та компенсацію за
невикористану відпустку в розмірі 761
грн. 71 коп., що підтверджується двома
видатковими касовими ордерами №№ 60 і 61
від 11 квітня 2014 року, довідкою про
проведення розрахунку № 11/04 від 11
квітня 2014 року.

У ч. 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що
у разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За змістом ч. 2 ст. 117 КЗпП України при
наявності спору про розміри належних
звільненому працівникові сум власник
або уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Пленум Верховного Суду України у п. 20
постанови № 13 від 24 грудня 1999 року "Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці"
роз'яснив, що, установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних

до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню

у повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу (абзац
другий п. 20 вказаної постанови).

Виходячи з наведеного, враховуючи, що
ТОВ "Дарол" у день звільнення ОСОБА_3 з
роботи належні йому при звільненні
суми не виплатило, розрахунок із ним не
провело, суд вважає, що відповідач
повинен сплатити на користь позивача
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
за період з 17 квітня 2013 року по 10 квітня

2014 року.

Доводи відповідача про те, що
розрахунок із позивачем у день його
звільнення з роботи не проведено через
відрядження бухгалтера підприємства є
безпідставними та висновків суду вони
не спростовують. Доказів того, що вини
ТОВ "Дарол" у несвоєчасному розрахунку
немає, судом не здобуто та відповідачем
суду не надано.

Відповідно до довідки № 3 від 29 січня 2014
року, виданої ТОВ "Дарол" заробітна
плата позивача ОСОБА_3 за останні два
місяці роботи за лютий і березень 2013
року складала 2100 грн. кожного місяця. У
лютому та березні 2013 року було по 20
робочих днів.

Згідно із Порядком обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_3 становить 2100 грн., середньоденна
заробітна плата складає 105 грн.

Враховуючи зазначений період затримки
розрахунку при звільненні, а саме: 10
робочих днів у квітні 2013 року, 11 повних
місяців та 08 робочих днів у квітні 2014
року, на користь позивача ОСОБА_3 із
відповідача ТОВ "Дарол" підлягає
стягненню середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 24990 грн.
((2100 грн. х 11 міс.) + (18 роб. дн. х 105 грн.)).

Що стосується вимог ОСОБА_3 про
стягнення на його користь з ТОВ "Дарол"
моральної шкоди в розмірі 5000 грн. за
затримку розрахунку, суд дійшов таких
висновків.

Обґрунтовуючи моральну шкоду та її
розмір, ОСОБА_3 посилався на те, що ця
шкода полягає у моральних стражданнях
та душевних переживаннях у зв'язку із
невиплатою йому ТОВ "Дарол" належних
при звільненні з роботи сум.

Вказаним вище рішенням суду від 13
червня 2014 року на користь ОСОБА_3
стягнуто моральну шкоду в розмірі 5000
грн., завдану йому затримкою видачі
трудової книжки в період з 16 квітня 2013
року по 11 квітня 2014 року.

За цей же період позивач ОСОБА_3 просить
стягнути на його користь моральну
шкоду в розмірі 5000 грн., проте з підстав
завдання йому цієї шкоди затримкою
розрахунку при звільненні.

У ч. 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї
чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, а також з урахуванням інших
обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що за моральні страждання і
душевні переживання в період з 16 квітня
2013 року по 11 квітня 2014 року з ТОВ "Дарол"
на користь ОСОБА_3 рішенням суду
стягнуто моральну шкоду в розмірі 5000
грн. за затримку видачі трудової
книжки, суд дійшов висновку, що
стягнення з відповідача на користь
позивача за той самий період моральної
шкоди ще раз, хоча й з інших підстав - за
затримку розрахунку при звільненні, є
неможливим, буде суперечити вимогам
закону, оскільки у такому випадку
відповідач ТОВ "Дарол" за одне
правопорушення буде нести подвійну
відповідальність, тому позов у цій
частині задоволенню не підлягає.

У п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що від
сплати судового збору звільняються
позивачі за подання позовів про
поновлення на роботі та за іншими
вимогами, що випливають із трудових
правовідносин.

За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Виходячи з наведеного, з відповідача
ТОВ "Дарол" у дохід держави підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 243 грн.
60 коп.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дарол" на користь
ОСОБА_3 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 24990 (двадцять чотири тисячі
дев'ятсот дев'яносто) грн.

Зазначена сума визначена без утримання
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів.

В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дарол" на користь
держави судовий збір у розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Броварський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Дутчак І. М.