Ухвала

іменем україни

25 червня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Гермес-М»
до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
в інтересах ОСОБА_7, треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
комунальне підприємство «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», орган опіки
та піклування Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації, про
визнання правочину недійсним,
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
права власності на об'єкт нерухомого
майна, за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Гермес-М» (далі -
ТОВ «Гермес-М») на рішення апеляційного
суду м. Києва від 12 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ТОВ «Гермес-М»
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що 18 липня
2011 року між ним та відповідачем було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
Відповідно до умов договору
купівлі-продажу спірна квартира була
придбана за 700 000 грн, які
відповідач зобов'язувалася сплатити до
1 вересня 2011 року за реквізитами
позивача, зазначеними у договорі.
Спірний правочин з боку позивача був
укладений діючим на той час директором
ОСОБА_5 з грубим порушенням чинного
законодавства та внутрішніх
документів ТОВ «Гермес-М», оскільки
укладений на вкрай невигідних для
позивача умовах, про що свідчить значно
занижена ціна продажу спірної
квартири, яка є майже у два рази
дешевшою з урахуванням ціни на
аналогічні квартири за цією ж адресою.
Станом на 26 січня 2012 року відповідач
взяті на себе зобов'язання за спірним
правочином не виконала та кошти у сумі
700 000 грн не сплатила. Фактично спірна
квартира відповідачу не передана,
оскільки відсутній акт її
прийому-передачі, що свідчить про
відсутність у сторін спірного
правочину спрямованості на
встановлення, зміну або припинення
цивільних правовідносин.

В ході розгляду справи, змінивши
підстави позову, позивач зазначав, що
згідно із положеннями його Статуту,
зокрема статті 15, визначено порядок
управління товариством та компетенцію
його органів управління. До виключної
компетенції загальних зборів
учасників товариства належить
відчуження майна товариства на суму, що
становить п'ятдесят і більше відсотків
майна товариства і, оскільки статутний
фонд товариства на момент укладання
спірної угоди складав 1 298 905 грн,
відчуження його майна могло бути
здійснене виключно на підставі рішення
загальних зборів учасників. Рішенням
загальних зборів учасників товариства
від 15 липня 2011 року було
розглянуто та затверджено проект
договору купівлі-продажу спірної
квартири та надано повноваження
директору товариства ОСОБА_5 на її
відчуження, проте, затверджений
договір не містить нагадування про
відповідача та не визначає суму
продажу, за якою спірна квартира могла
бути відчужена. За таких обставин
директор товариства ОСОБА_5, укладаючи
спірний правочин від імені позивача, не
мав належних повноважень. Крім того,
прийняття коштів у сумі 700 000
грн на поточний рахунок позивача не
можна вважати подальшим схваленням
правочину шляхом прийняття правочину
до виконання, оскільки вчинення
вказаних дій залежало безпосередньо
від директора товариства ОСОБА_5, який
діяв з перевищенням своїх повноважень.
З огляду на зазначене, просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований у реєстрі за № 2696, з
моменту його укладення, витребувати із
незаконного володіння від ОСОБА_3 на
користь ТОВ «Гермес-М»
квартиру АДРЕСА_1 та визнати право
власності на вищезазначену квартиру за
ТОВ «Гермес-М».

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 лютого 2013 року
позовні вимоги ТОВ «Гермес-М»
задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ТОВ «Гермес-М» та
ОСОБА_3 18 липня 2011 року.

Витребувано із незаконного володіння
ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_7, на
користь ТОВ «Гермес-М» квартиру
АДРЕСА_1.

Визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ТОВ «Гермес-М».

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
12 листопада 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_7
задоволено, рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ТОВ «Гермес-М».

У касаційній скарзі ТОВ «Гермес-М»
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справ судом першої інстанції, за
результатами якого апеляційний суд
ухвалює рішення або постановляє ухвалу
за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього
Кодексу.

За змістом рішення суду апеляційної
інстанції повинно відповідати вимогам
ст. 316 ЦПК України.

Зокрема, у ньому повинні бути зазначені
мотиви зміни рішення, скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення; встановлені
судом першої інстанції та не оспорені
обставини, а також обставини,
встановлені апеляційним судом, і
визначені відповідно до них
правовідносини; чи були і ким порушені,
невизнані або оспорені права, свободи
чи інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду; назви, статті, її
частини, абзацу, пункту, підпункту
закону, на підставі якого вирішено
справу, а також процесуального закону,
яким суд керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.
Суд належним чином не перевірив
доводів апеляційної скарги; не
перевірив законність і
обґрунтованість ухваленого судом
першої інстанції рішення; не навів
достатніх мотивів прийнятого ним
рішення; не зазначив обставини, якими б
підтверджувались доводи апеляційної
скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Гермес-М», суд першої інстанції
виходив з того, що директор ОСОБА_5, в
особі якого від імені ТОВ «Гермес-М»
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, не мав необхідного
обсягу цивільної дієздатності при
укладенні спірного правочину.

Скасовуючи рішення районного суду та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ТОВ «Гермес-М», суд апеляційної
інстанції виходив з того, що директор
ТОВ «Гермес-М» мав повноваження на
продаж кватири АДРЕСА_1 і укладений ним
від імені товариства договір
купівлі-продажу вищезазначеної
квартири відповідає вимогам чинного
законодавства.

Проте погодитись із такими висновками
апеляційного суду не можна, оскільки
суд дійшов їх із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судами установлено, що згідно договору
купівлі-продажу квартири, укладеного 18
липня 2011 року між ТОВ «Гермес-М» в особі
директора ОСОБА_5, з одного боку, та
ОСОБА_3, з другого боку, ТОВ
«Гермес-М» передало, а ОСОБА_3 прийняла
у власність квартиру АДРЕСА_1.

Квартира, що відчужується, належить
продавцю на підставі свідоцтва про
право власності на квартиру, виданого
Головним управлінням житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради Київської
міської державної адміністрації 15
квітня 2011 року серії САЕ № 335785 (на
підставі наказу Головного управління
житлового забезпечення від 13 квітня 2011
року № 469-С/ЮКП, зареєстрованого в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 16 травня 2011 року).

Продаж вчинено за домовленістю сторін
за 700 000 грн, у тому числі ПДВ - 116 666,67 грн,
які покупець зобов'язується сплатити
до 1 вересня 2011 року на рахунок продавця
номер 992 в ПАТ «БМ Банк» міста
Києва (а.с. 10).

ТОВ «Гермес-М» є господарським
товариством, створеним у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю та має статус
юридичної особи. Датою його первинної
реєстрації є 18 травня 1999 року (а.с. 18).

Відповідно до частини 1 статті 140
Цивільного кодексу України,
товариством з обмеженою
відповідальністю є засноване одним або
кількома особами товариство, статутний
капітал якого поділений на частки,
розмір якого встановлюється статутом.

Відповідно до частини 1 статті 143
Цивільного кодексу України, установчим
документом товариства з обмеженою
відповідальністю є статут.

Відповідно до частини 1, абзацу
третього частини 4 статті 145 Цивільного
кодексу України вищим органом
товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори його
учасників.

Питання, віднесені до виключної
компетенції загальних зборів
учасників товариства, не можуть бути
передані ними для вирішення
виконавчому органу товариства.

За змістом положень Статуту позивача,
зокрема, пунктів 2.1, 3.1, 3.2, 3.3., 15.1, 16.1, 16.2.,
16.3., 16.4. в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
учасником товариства є ОСОБА_5

Учасники товариства мають право: брати
участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчих документах; брати участь у
розподілі прибутку товариства та
одержувати його частку (дивіденди);
одержувати інформацію про діяльність
товариства. На вимогу учасника,
товариство зобов'язане надати йому для
ознайомлення річні баланси, звіти про
фінансово-господарську діяльність
товариства, протоколи ревізійної
комісії, протоколи зборів органів
управління товариства; вийти в
передбаченому установчими документами
порядку зі складу товариства;
призначати представників для участі в
загальних зборах учасників товариства
та відкликати їх; відчужувати
(передавати, уступати) свою частку (її
частину) у статутному капіталі
товариства; придбати частку, частину
частки іншого учасника в статутному
капіталі товариства на умовах,
визначених даним статутом.

Учасники товариства мають також інші
права, передбачені законодавством
України та установчими документами
товариства.

Учасники товариства зобов'язані
додержуватися вимог установчих
документів товариства, виконувати
рішення його органів управління.

Вищим органом товариства є загальні
збори його учасників. Вони складаються
з учасників товариства або призначених
ними представників.

До виключної компетенції загальних
зборів учасників товариства належить
прийняття рішень про укладення
договорів (угод, контрактів) та/або
вчинення інших правочинів щодо оренди
(найму), купівлі або продажу, відчуження
або набуття в інший спосіб нерухомого
майна, транспортних засобів та
основних фондів на будь-яку суму.

Питання, віднесені до виключної
компетенції загальних зборів
учасників товариства, не можуть бути
передані для вирішення виконавчому
органу товариства.

Виконавчим органом товариства є
директор, який призначається
(обирається) загальними зборами
учасників безстроково та здійснює
поточне керівництво його діяльністю і
є підзвітним загальним зборам його
учасників. Директор самостійно вирішує
усі питання діяльності товариства, за
винятком тих, що належать до виключної
компетенції зборів учасників. Збори
учасників товариства можуть винести
рішення про передачу частини
повноважень, що їм належать, до
компетенції директора. Директор діє
від імені товариства в межах,
встановлених законодавством та цим
статутом.

Директор вирішує наступні питання:
розпоряджається майном товариства в
межах, що визначені зборами учасників
товариства та цим статутом.

Договори (угоди, контракти) та/або інші
правочини вчинені (укладені)
директором або за його дорученням
уповноваженою особою з порушенням умов
та вимог, передбачених цим статутом,
вважаються недійсними.

Директор укладає та підписує від імені
товариства договори (угоди, контракти),
а також вчиняє інші правочини, що
виходять за межі його повноважень та
віднесені цим статутом до компетенції
загальних зборів учасників
(засновників), виключно за дорученням
загальних зборів учасників
(засновників), відображеним в протоколі
зборів учасників (засновників)
товариства (а.с. 88-94).

Згідно протоколу № 1507/11 загальних
зборів учасників ТОВ
«Гермес-М» від 15 липня 2011 року рішенням
загальних зборів було затверджено
проект договору купівлі-продажу
нерухомого майна, а саме: квартири
АДРЕСА_1 та надано повноваження
директору товариства ОСОБА_5 на
укладення затвердженого договору (а.с.
95).

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу квартири,
затвердженого рішенням загальних
зборів учасників ТОВ «Гермес-М», який є
додатком до протоколу № 1507/11 загальних
зборів учасників ТОВ «Гермес-М» від 15
липня 2011 року, товариство в особі
директора ОСОБА_5, який діє на підставі
статуту та протоколу № 1507/11 загальних
зборів учасників ТОВ «Гермес-М» від 15
липня 2011 року, з одного боку, та ОСОБА_5,
з другого боку, уклали договір, за яким
ТОВ «Гермес-М» передає у власність, а
ОСОБА_8 приймає у власність належну
продавцю на праві власності квартиру
АДРЕСА_1 за ціною в 6 400 000 грн, у тому
числі ПДВ - 1 066 666
грн (а.с. 96-99).

Проте у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316
ЦПК України апеляційний суд на
зазначене увагу не звернув, не повно
встановив фактичні обставини, від яких
залежить правильне вирішення спору, не
дав належної оцінки наявним у справі
доказам. Ухвалюючи рішення про відмову
у задоволенні позову, суд як на доказ
наявності у ОСОБА_5 необхідного обсягу
повноважень на укладання договору
купівлі-продажу спірної квартири,
послався на протокол загальних зборів
учасників товариства № 29/11 від 18 липня
2011 року, який в матеріалах справи
відсутній. В той же час, суд залишив
поза увагою та не дав оцінки протоколу
загальних зборів учасників товариства
№ 1507/11 від 15 липня 2011 року та додатку до
нього (проект договору
купівлі-продажу), яким ОСОБА_5 було
уповноважено на укладання договору
купівлі-продажу спірної квартири
покупцю ОСОБА_8 за ціною 6 400 000 грн
(а.с. 95-99).

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
рішення апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Гермес-М»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
12 листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. ОлійникГоловуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева С.О.
Карпенко І.К. ПаріноваСудді:В.І. Амелін