Справа 206/6111/14-ц
Провадження 2/206/1445/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" грудня 2014 р. Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретарі Щербини Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

16 вересня 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, який
обґрунтував тим, що 18 листопада 2005 року
він уклав шлюб з відповідачкою, від
якого вони мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини
суттєво погіршилася з 2012 року через те,
що відповідач стала ставитись до нього
зневажливо, припинила виконувати свої
обов'язки, як дружина, а зневажливість
до його гідності та честі, остаточно
призвела до втрати взаєморозуміння та
різних поглядів та сімейного життя.

9 жовтня 2014 року ухвалою суду сторонам
було надано строк для примирення (а.с.17).

В судовому засіданні позивач просив
задовольнити позовні вимоги, оскільки
вжити судом заходи щодо примирення
сторін позитивного результату не дали,
відповідач свого ставлення не змінила
та майже не намагалась з ним
примирятися.

Відповідач заперечувала проти
позовних вимог, а після спливу строку
на примирення в судове засідання не
з'явилася.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 18 листопада 2005
року, про що свідчить копія свідоцтва
про шлюб (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
свідчить копія свідоцтва про
народження (а.с.6).

В судовому засіданні сторони визнали,
що шлюбні відносини суттєво
погіршилися між ними у 2012 році, а з
вересня 2014 року вони стали проживати
окремо : позивач пішов проживати до
своєї матері, а відповідачка
залишилася проживати у квартирі разом
із дорослим сином від свого першого
шлюбу.

Причиною розірвання шлюбу позивач
зазначає те, що дружина припинила
виконувати свої обов'язки, не готовить
їжу, не прасує його одежу та постійно
принижує його гідність та честь, що
остаточно призвело до втрати
взаєморозуміння між ними та небажання
продовжувати сімейне життя. Саме таке
ставлення дружини до нього, стало
наслідком розладу у сім'ї, після чого
він став проживати окремо.

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Сімейним кодексом України.

В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється шляхом його розірвання за
позовом одного з подружжя на підставі
рішення суду у відповідності зі ст. 110
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України
суд з'ясовує фактичні взаємовідносини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, приймає до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інших обставин
життя подружжя. Суд ухвалює рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя та збереження шлюбу
суперечило би інтересам одного з них,
інтересам їх дітей, які мають суттєве
значення.

Згідно п. 10 роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007р. «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

У відповідності до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року N 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд
застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК
України заходи щодо примирення
подружжя.

9 жовтня 2014 року суд своєю ухвалою
надавав сторонам строк для примирення
(а.с.17).

Позивач в судовому засіданні наголосив
на тому, що відповідач заходів для
примирення жодних не вживала та не
бажає цього робити, а на протязі всього
часу примирення, разом із своїм старшим
сином лише пригнічували його, не
намагаючись майже вжити заходів для
продовження спільного проживання у
квартирі.

У пункті 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»,
зазначається, що якщо після закінчення
призначеного судом строку примирення
подружжя не відбулося і хоча б один з
них наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

З огляду на те, що позивач після спливу
строку на примирення наполягає на
задоволенні позовних вимог, а
відповідач в судове засідання не
з'явилася, про свій намір зберегти
сімейні стосунки не наголосила, а
заходів примирення зі свого боку
жодних не здійснила, тому суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60,
130, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований
18 листопада 2005 року у Самарському
відділі реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції (актовий запис № 492),
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений ним судовий збір в сумі 243,60
гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Самарський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя:
Кушнірчук Р.О.