Ухвала іменем України 15 жовтня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів:
Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, треті
особи: приватний нотаріус
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення
стягнення на предмет іпотеки; за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про
визнання договору іпотеки недійсним,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 05 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про звернення стягнення на
предмет іпотеки, посилаючись на те, що 17
вересня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_6 укладено договір
про відновлювальну кредитну лінію №
167/07-МК-11, відповідно до якого позивач
надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 54 тис.
дол. США з кінцевим терміном повернення
до 16 вересня 2022 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за зазначеним кредитним
договором між банком та ОСОБА_3 17
вересня 2007 року укладено договір
іпотеки, за умовами якого відповідач
передав в іпотеку позивачу майно, а
саме: квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом
іпотеки та належить іпотекодавцю
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 09 червня 2005 року.

Узгоджена сторонами вартість квартири,
переданої в іпотеку, становить 343 400 грн.

Ураховуючи неодноразові порушення
позичальником взятих на себе
зобов'язань щодо своєчасної сплати
суми кредиту та нарахованих відсотків,
банк реалізував своє право вимоги до
позичальника щодо дострокового
повернення отриманих кредитних коштів
та нарахованих процентів.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 08 серпня 2012 року
задоволено позовні вимоги банку щодо
стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за
кредитним договором в сумі 608 041 грн 35
коп.

Банк неодноразово звертався до
майнового поручителя ОСОБА_3 з листами
від 16 вересня 2009 року № 1310, від 25
березня 2010 року № 257, від 15 травня 2013
року № 128 з вимогами про сприяння
погашенню наявної заборгованості за
кредитами та відсотками позичальника.
Відповідача було попереджено, що в разі
невиконання зобов'язання щодо сплати
заборгованості за кредитними
договорами в повному обсязі протягом 30
днів банком буде ініційовано звернення
на предмет іпотеки.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» просило в рахунок
погашення кредитної заборгованості
ОСОБА_6 стягнути на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» кошти за кредитним
договором від 17 вересня 2007 року №
167/07-МК-11 в сумі 608 041 грн 35 коп., у тому
числі: заборгованість за основним
боргом - 52 370,84 дол. США, що згідно з
офіційним курсом НБУ станом на 06 червня
2012 року становить 418 573 грн 94 коп.,
заборгованість з нарахованих
відсотків - 17 357,95 дол. США, що згідно з
офіційним курсом НБУ станом на 06 червня
2012 року становить 138 733 грн 42 коп. та пені
- 50 734 грн; звернути стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_3 відповідно до договору іпотеки
від 17 вересня 2007 року.

ОСОБА_5 заявив зустрічний позов до ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про
визнання договору іпотеки недійсним,
зазначаючи, що поданий ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» позов про
звернення стягнення на предмет іпотеки
порушує його права та інтереси,
оскільки він зареєстрований та
проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка є
предметом іпотеки.

Посилався на те, що на момент укладення
між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_3 договору іпотеки йому було 14
років, вважав, що вказаний договір
іпотеки укладено всупереч вимогам ст.
203 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України
«Про охорону дитинства» без
відповідного на це дозволу органу
опіки та піклування.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 04 березня 2014 року
позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
задоволено.

У рахунок погашення кредитної
заборгованості ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним
договором від 17 вересня 2007 року №
167/07-МК-11 в сумі 608 041 грн 35 коп., у тому
числі: заборгованість за основним
боргом - 52 370,84 дол. США, що згідно з
офіційним курсом НБУ станом на 05 червня
2012 року становить 418 573 грн 94 коп.;
заборгованість за нарахованими
відсотками - 17 357,95 дол. США, що згідно з
офіційним курсом НБУ станом на станом
на 06 червня 2012 року становить 138 733 грн 42
коп., пеня - 50 734 грн звернуто стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності ОСОБА_3

Способом реалізації іпотеки визначено
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною реалізації предмета
іпотеки, встановленою на рівні, не
нижчому за звичайні ринкові ціни на цей
вид майна, на підставі оцінки,
проведеної незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» судовий збір у
розмірі 3 434 грн.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 05 червня 2014
року зазначене судове рішення в
частині задоволення позову ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
стягнення судового збору скасовано.

У задоволенні позову ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» на користь ОСОБА_3 судовий збір
у розмірі 1 717 грн.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» просить рішення
апеляційного суду в частині відмови в
позові ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції в
цій частині. У решті рішення
апеляційного суду залишити без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що заборгованість в розмірі 608 041
грн 35 коп. нарахована з урахуванням
збільшених відсоткових ставок до 16 % та
17 % річних, проте, укладаючи додаткові
угоди з ОСОБА_6 до кредитного договору
від 17 вересня 2008 року № 167/07-МК-11 про
збільшення розмірів відсоткових
ставок, позивач на порушення вимог ст. 19
Закону України «Про іпотеку» не змінив
умов обтяження нерухомого майна (а. с.
20). У договорі іпотеки також відсутні
умови щодо можливості збільшення
відсотків за основним зобов'язанням.

Ураховуючи наведене та приписи ст. 11
Закону України «Про іпотеку»,
апеляційний суд вважав, що відсутні
підстави для задоволення позову ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

З такими висновками погодитись не
можна, оскільки норми закону, на які
посилався апеляційний суд, відмовляючи
у зверненні стягнення на іпотечне
майно, не передбачають припинення
іпотеки за встановлених судом
обставин. Інших підстав для відмови в
позові апеляційним судом на порушення
вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України не
наведено, висновки суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
звернення стягнення на іпотечне майно
не спростовано.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», згідно з яким протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв.
м для житлового будинку.

При новому розгляді апеляційний суд
має врахувати, що за наявності
загальних правових підстав для
примусового стягнення на належне
відповідачам майно таке стягнення
підлягає зупиненню в порядку,
визначеному ст. 217 ЦПК України, на час
дії Закону, за наявності наступних
обставин: іпотечне майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв.
м для житлового будинку.

Оскільки допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального та
процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи,
рішення суду апеляційної інстанцій
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 05 червня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до апеляційного суду
Чернівецької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко