АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/2349/14
Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І.
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Корнієнка В.І.

суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова
П.С.

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Виконавчого
комітету Полтавської міської ради на
ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 грудня 2013 року про
поновлення строку на пред'явлення
виконавчого документу до виконання у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Полтавського міськвиконкому,
Полтавського обласного управління з
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від Чорнобильської
катастрофи Полтавської
облдержадміністрації, про позачергове
забезпечення житлом та стягнення
моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Корнієнка В.І., -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 грудня 2013 року заяву
ОСОБА_1 про поновлення строку на
пред'явлення виконавчого документа у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Полтавського міськвиконкому,
Полтавського обласного управління з
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від Чорнобильської
катастрофи Полтавської
облдержадміністрації, про позачергове
забезпечення житлом та стягнення
моральної шкоди - задоволено частково.

Поновлено строк для пред'явлення
виконавчого листа № 2-452/01 від 28 лютого
2001 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Полтавського міськвиконкому,
Полтавського обласного управління з
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від Чорнобильської
катастрофи Полтавської
облдержадміністрації, про позачергове
забезпечення житлом та стягнення
моральної шкоди.

З ухвалою суду не погодився Виконавчий
кометі Полтавської міської ради та
подав на неї апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу місцевого суду
скасувати та постановити нову, якою
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує
тим, що заявником вже було реалізовано
право на пред'явлення виконавчого
документа до примусового виконання в
жовтні 2002 року. Також вказував на те, що
ухвала суду всупереч нормам ст. 371 ЦПК
України не містить жодного висновку
щодо поважності причин пропуску
пред'явлення до виконання виконавчого
листа № 2-452/01.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення за
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про
поновлення строку на пред'явлення
виконавчого листа до виконання,
місцевий суд виходив з того, що
виконавчий лист № 2-4864/03 був виданий
стягувачу у іншій справі, а саме: за
скаргою ОСОБА_1 на неправомірне рішення
державного виконавця.

Також суд вказував, що виконавчий
документ у справі № 452/01 за позовом
ОСОБА_1 до Полтавського міськвиконкому,
Полтавського обласного правління з
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Полтавської
облдержадміністрації про позачергове
забезпечення житлом та стягнення
моральної шкоди - був виданий 01 серпня
2003 року.

Колегія суддів вважає такий висновок
правомірним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, якщо суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про
виконавче провадження» стягувач, який
пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення попущеного строку до суду,
який видав відповідний виконавчий
документ, або до суду за місцем
виконання.

Стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено (ч. 1 ст. 371 ЦК України).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень до Закону України «Про
виконавче провадження» в редакції від 4
листопада 2010 року, виконавчі
документи, видані до набрання
чинності цим Законом, пред'являються
до виконання у строки, встановлені на
момент їх видачі.

Матеріалами справи підтверджується, що
ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 07 жовтня 2013 року задоволено
заяву ОСОБА_1 та видано дублікат
виконавчого листа № 2-452/01 від 28 січня 2001
року. Дублікат вказаного виконавчого
листа був виданий 06 листопада 2013 року.

Окрім того, згідно відповіді
начальника Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ встановлено, що
відповідно до наказу Міністерства
юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008
року «Про затвердження Порядку роботи
з документами в органах державної
виконавчої служби», наказу
Міністерства юстиції України № 2392/5 від
08 грудня 2009 року «Про внесення змін до
Порядку роботи з документами в органах
державної виконавчої служби», всі
виконавчі провадження, які були
завершені до 2009 року знищені у зв'язку з
перебігом терміну зберігання.

В свою чергу, рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 28 лютого
2001 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Полтавського міськвиконкому,
Полтавського обласного правління з
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Полтавської
облдержадміністрації про позачергове
забезпечення житлом та стягнення
моральної шкоди на даний час
залишається не виконаним.

Остаточним рішенням Європейського
суду з прав людини від 2 лютого 2012 року у
справі «Онопко проти України»
встановлено порушення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод у зв'язку з
незабезпеченням національними судами
розгляду справи в розумний строк.
Предмет розгляду скарги у
Європейському суді становило тривале
судове провадження у тому числі і даної
справи.

За усталеною практикою
Європейського суду виконання
остаточних обов'язкових рішень
національних судів становить
невід'ємну частину провадження справи.

Європейський суд наголошує, що п.
1ст. 6 Конвенції захищає виконання
остаточних судових рішень, які у
державах, що визнали верховенство
права, не можуть залишатися
невиконаними на шкоду одній зі сторін.
Відповідно, виконанню судового рішення
не можна перешкоджати, відмовляти у
виконанні або надмірно його
затримувати. Таким чином, на державу
покладається зобов'язання вжити всіх
необхідних заходів для виконання
остаточних судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» рішення є обов'язковим для
виконання Україною відповідно до ст. 46
Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист
прав і основоположних свобод Високі
Договірні Сторони зобов'язуються
виконувати остаточні рішення Суду в
будь-яких справах, у яких вони є
сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції
України судові рішення увалюються
іменем України і є обов'язковими для
виконання на всій території України.

Окрім того, на державу покладається
обов'язок виконання рішень
Європейського суду, під яким слід
розуміти не тільки виплату
відшкодування, а й вжиття державою
додаткових заходів індивідуального
характеру, спрямованих на усунення
конкретного порушення, визначеного в
рішенні Європейського суду, а також
заходів загального характеру,
спрямованих на усунення підстави для
надходження до Європейського суду
аналогічних заяв проти України у
майбутньому.

З урахуванням викладеного колегія
суддів знаходить обґрунтованим
висновок місцевого суду щодо
поновлення ОСОБА_1 строку на звернення
з заявою.

На підставі вищенаведеного, враховуючи
вказані обставини, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, і не підтверджують
належними доказами їх неправомірність.

Виходячи з вищевикладеного, судова
колегія дійшла висновку про те, що
судом першої інстанції на час розгляду
заяви про забезпечення позову
з'ясовано всі обставини та надано їх
належну правову оцінку. Порушень норм
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
ухвали Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 грудня 2014 року судовою
колегією не встановлено.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313,
314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Полтавської міської ради -
відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 грудня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/ В.І.
Корнієнко

Судді: /підпис/Г.Л. Карпушин
/підпис/ П.С. Абрамов

КОПІЯ ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області
______ В.І. Корнієнко