Єдиний унікальний номер 256/2086/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5919/2014
Головуючий в 1 інстанції - Домарєв О.В.
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Краснощокової Н.С., Безрученко
Ю.О.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на заочне рішення
Калінінського районного суду м.
Донецька від 15 травня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання недійсним договору
дарування частки квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Калінінського
районного суду м. Донецька від 15 травня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання недійсним договору
дарування частки квартири - задоволено.

Визнано недійсним договір дарування 1/3
частки квартири АДРЕСА_1, укладений
01.07.2013 року, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований у реєстрі за №1173, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
судові витрати на користь держави.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
подали апеляційну скаргу, та просили
рішення суду скасувати та постановити
ухвалу про зупинення провадження по
цій справі на час розгляду іншої справи
в касаційному провадженні.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянти зазначили, що ухваливши
заочне рішення суд першої інстанції не
розглянув заяву відповідача про
зупинення провадження на час розгляду
іншої справи в ВССУ, рішення по якій
суттєвим чином може вплинути на
розгляд зазначеної справи. Договір
дарування від 17.11.2010 року не визнаний в
судовому порядку недійсним. На дату
укладання іншого договору дарування
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 01.07.2013 року
була відсутня будь-яка заборона на
здійснення нотаріальних дій по
відчуженню оспорю ванної частки по
АДРЕСА_1. Крім того, судом першої
інстанції не врахував той факт, що в
іншій справі, за якою рішенням було
визнано недійсним довіреність на
підставі якої, від імені ОСОБА_6 було
подарено ОСОБА_1 1/3 частину спірної
квартири, ухвалою касаційної інстанції
відкрито провадження та зупинено
виконання цього судового рішення, а
тому в цій справі можуть бути вирішенні
питання, що стосуються підстав,
заявлених у справі вимог, чи умов від
яких залежить можливість її розгляду.

Належним чином повідомлені сторони у
судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивачки, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оскаржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 1993 р. АДРЕСА_1 належала на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_6,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва
про право власності на квартиру № 1835
від 06.04.1993 р., виданого Фондом
комунального майна Донецької міської
ради згідно з розпорядженням від 06.04.1993
р. № 1835.

Згідно заочного рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 02.06.2010 р.
по справі № 2-2196/10 та Ухвали
Апеляційного суду Донецької області
від 31.08.2010 р. по справі № 12046 за ОСОБА_7
визнано право власності 1/3 частку кв.
АДРЕСА_1, яке зареєстровано в КП «БТІ м.
Донецька» в книзі 1/57дк-142, номер запису
124, реєстраційний номер 31625566.

11.11.2010 р. ОСОБА_6 видала третій особі
ОСОБА_8 довіреність на право дарування
1/3 частки АДРЕСА_1, яка була посвідчена
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_9
та зареєстрована в реєстрі за № 2033.

На підставі вище зазначеної
довіреності ОСОБА_8 подарував 1/3 частку
квартири за вище зазначеною адресою на
користь відповідача ОСОБА_1 Договір
дарування частини квартири від «17»
листопада 2010 року був посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстровий № 7547.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

01.07.2013 року ОСОБА_1 подарував 1/3 частки
квартири за вище зазначеною адресою на
користь відповідачки ОСОБА_2 Договір
дарування частини квартири від «01»
липня 2013 року був посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
Міського нотаріального округу ОСОБА_11,
реєстровий номер № 1173.

12.12.2013 р. рішенням Калінінського
районного суду м. Донецька було визнано
недійсною довіреність на право
дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1
від 11.11.2010 р., посвідчену приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
реєстровий № 2033.

21.03.2014 р. ухвалою Апеляційного суду
Донецької області заочне рішення
Калінінського районного суду м.
Донецька від 12.12.2013 р. залишено без змін.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції керувався ст. 215 ЦК
України. Апеляційний суд погоджується
з таким висновком.

На підставі ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою - третьою, п"ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч 3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» №9 від
06.11.2009 року - відповідно до частини
першої статті 215 ЦК підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК, саме на
момент вчинення правочину. Не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно
правильно визначати момент вчинення
правочину. Зокрема, не є укладеними
правочини (договори), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору; не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закону, або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

За ст. 392 ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим.

За своєю формою рішення суду
відповідає вимогам ст.215 ЦПК України.

Суд першої інстанції повно та всебічно
встановив обставини справи, дослідив
надані сторонами докази, дав їм належну
правову оцінку. Наведені в апеляційній
скарзі доводи не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення про скасування
оскаржуваного рішення.

Ухвалене судом рішення відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для
його скасування за доводами
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 15 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: