У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Журавель
В.І., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа - служба у справах дітей
адміністрації Заводського району
Миколаївського міського виконавчого
комітету про зміну розміру аліментів
на утримання дитини, стягнення
додаткових витрат на лікування дитини,
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів та
позбавлення батьківських прав за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року позивач звернувся з
даним позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що з 2003 року по червень
2007 року перебував з відповідачкою у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 26 травня
2011 року визначено місце проживання
дитини з батьком, стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання в
розмірі ј частини заробітку (доходів)
відповідачки.

Посилаючись на те, що відповідачка не
сплачує аліменти на утримання доньки,
втратила будь-який зв'язок з дитиною, не
бере участі у додаткових витратах на
дитину, яка потребує цього у зв'язку з
хворобою, позивач просив суд позбавити
відповідачку батьківських прав
стосовно неповнолітньої донки, змінити
розмір аліментів та стягнути аліменти
у твердій грошовій сумі у розмірі 1445
гривень щомісячно, стягнути додаткові
витрати на лікування дитини у розмірі
1645 гривень щорічно, а також неустойку
(пеню) за прострочення сплати аліментів
у розмірі 62 254 гривні 13 копійок.

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від
25 вересня 2013 року позов задоволено
частково.

Ухвалено змінити розмір аліментів, що
стягнуті рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 26 травня 2011
року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на
утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у
розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи
з 4 грудня 2012 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
додаткові витрати на лікування дитини
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1645 гривень
щорічно, починаючи з 4 грудня 2012 року і
до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів за період з 13 квітня 2009 року
по 31 січня 2012 року на утримання дитини
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 10 000 гривень.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітньої
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

В іншій частині вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 15 квітня
2014 року заочне рішення суду першої
інстанції в частині зміни розміру
аліментів та утримання дитини та
позбавлення батьківських прав
скасовано та ухвалено в цій частині
нове про відмову у задоволенні позову у
цій частині.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів та
додаткових витрат на дитину змінено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
додаткові витрати на дитину ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1645 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів в сумі 243 гривні 59
копійок.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення судового збору
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи апеляційним судом
допущено порушення норм матеріального
або процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338 - 341
ЦПК України як підстави для скасування
рішень, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 15 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
В.І. Журавель
Ю.Г. Іваненко