АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6581/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ткаченко Н.В. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 червня 2014 року
про повернення позовної заяви позивачу
по справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
"Омега Банк", товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Вектор Плюс", третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
про визнання недійсним договору
факторингу,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 червня 2014 року
повернута позовна заява ОСОБА_2 та
роз'яснено необхідність звернення з
таким позовом до відповідного суду за
місцем знаходження одного з
відповідачів.

З даною ухвалою не погодилася ОСОБА_2 і
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу, постановивши нову ухвалу щодо
порушення провадження у справі за
позовною заявою ОСОБА_2 Як на підстави
апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається
на те, що ухвала є незаконною. Також,
позивачка посилається на положення п. 5
ст. 110 ЦПК України та ЗУ «Про захист
прав споживачів», які надають їй право
пред'являти позов за її місцем
проживання.

Крім того, 10.07.2008 р. позивачка уклала
іпотечний договір №0304/0708/98-005-z з ПАТ
«Омега Банк», згідно якого ОСОБА_2, як
Іпотекодавець, передала в іпотеку
нерухоме майно, а саме - житлову
квартиру АДРЕСА_1. Тому, згідно вимог п.1
ст. 114 ЦПК України позивачка подала
позов до Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська за місцезнаходженням
майна.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а ухвалу
суду залишити без змін з наступних
підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення
позовної заяви позивачу суд першої
інстанції виходив з того, що, керуючись
ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до
юридичних осіб пред'являються в суд за
їхнім місцезнаходженням. Суд
встановив, що адресою місцезнаходження
відповідачів не відносяться за
територіальною підсудністю до
Жовтневого району м. Дніпропетровська.
Суд також посилається на те, що
боржниця ОСОБА_2 не є стороною у
договору факторингу, а тому на цей
договір, укладений між юридичними
особами та дія ЗУ «Про захист прав
споживачів» не розповсюджується.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 109 ЦПК України
передбачено, що позови до юридичних
осіб пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Статтею 113 ЦПК України встановлено, що
позови до кількох відповідачів, які
проживають або знаходяться в різних
місцях, пред'являються за місцем
проживання або місцезнаходженням
одного з відповідачів за вибором
позивача.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ПАТ «Омега Банк», ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
про визнання недійсним договору
факторингу.

Місцезнаходженням відповідача ПАТ
«Омега Банк» є м. Київ, вул.
Новокостянтинівська, 18В, а
місцезнаходженням відповідача ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс» -
м. Київ, вулиця Щорса, 31, тобто за межами
територіальної підвідомчості
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська.

Посилання ОСОБА_2 на Закон України «Про
захист прав споживачів» не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вказаний
Закон не може бути застосований до
виниклих правовідносин.

Так, даний спір виник з приводу
договору факторингу, укладеного між
ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс».

За договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Сторонами у договорі факторингу є
фактор і клієнт (ч. 1 ст. 1079 ЦК України).

Боржник не є стороною у вказаному
договорі.

Отже на договір факторингу, укладений
між юридичними особами, дія Закону
України «Про захист прав споживачів»
не розповсюджується.

Крім того, як вбачається з позовної
заяви, спір ведеться не з приводу
нерухомого майна, а з приводу визнання
недійсним договору факторингу,
укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ
«ФК «Вектор Плюс», а тому не може бути
пред'явлений за місцезнаходженням
майна.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги є необґрунтовані, а
ухвала суду відповідає вимогам закону
та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 червня 2014 року
про повернення позовної заяви позивачу
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Варенко О.П.

Лаченкова О.В.