АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/4936/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 2034/1055/2012
Категорія - кредитні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкова І.Ю.,
Котелевець А.В.

при секретарі: Костенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 08 липня 2013 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
звернулось до суду з позовом та просить
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за договором кредиту №
1544/08 від 23 липня 2008 року у розмірі 624 463,26
гривні. В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 23 липня 2008 року
між Відкритим акціонерним товариством
„Всеукраїнський Акціонерний Банк",
наступником якого є Публічне
акціонерне товариство
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" та
ОСОБА_1 укладений договір про надання
кредиту. Кредитні кошти були видані
ОСОБА_1 за цільовим призначенням - на
придбання автотранспортного засобу
марки Hyundai, модель Veracruz, номер кузова
НОМЕР_1. Відповідно до умов договору
позивач надав, а ОСОБА_4, одержав кредит
в сумі 35217,00 евро, строком до 23 липня 2015
року зі сплатою відсотків за
використання кредиту у розмірі 11%
(одинадцять процентів) річних, а також
щомісячною платою за обслуговування
кредиту в розмірі 45,78 евро (що становить
13 процентів від суми кредиту). Згідно
умов договору, відповідач зобов'язався
сплачувати кредит 23 числа кожного
місяця строку кредитування та проценти
за його використання в порядку і на
умовах визначених договором. За вчасне
повне чи часткове повернення кредитних
коштів, сплату процентів, плату за
обслуговування кредиту відповідач
зобов'язався сплатити штраф у розмірі 20
відсотків від суми неповерненого
кредиту та/або несплачених процентів,
плати за обслуговування кредиту, строк
сплати яких настав.

23 липня 2008 між ВАТ „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" та ОСОБА_1 було
укладено договір застави з метою
забезпечення належного виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором. На забезпечення виконання
ОСОБА_1 зобов'язань за договором
кредиту між Відкритим акціонерним
товариством „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" та ОСОБА_2, укладено
договір поруки від 23 липня 2008 року.
ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед
позивачем солідарно в тому ж обсязі, що
і ОСОБА_4 17 листопада 2008 року сторонами
до кредитного договору № 1544/08 від 23
липня 2008 була укладена додаткова угода,
згідно якої сторони домовились, що за
користування кредитними коштами
встановлюється плата в розмірі 17,5%
річних. Свої зобов'язання позивач
виконав цілком і в обговорений у
договорі термін. Відповідач свої
зобов»язання щодо повернення кредиту
не виконує належним чином, що є
підставою позивачу вимагати
дострокового повернення відповідачем
заборгованості за кредитним договором.

Станом на 20 вересня 2011року сума
простроченої заборгованості за
кредитом складає 624263,26 гривень, тому
позивач звернувся до суду з позовом про
примусове стягнення з відповідачів
суми боргу. 18 травня 2010 року відбулася
зміна найменування позивача:
Відкритого акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
проти позову заперечував та просив суд
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на безпідставність та
незаконність його вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, причини своєї неявки суду
не повідомив, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 08 липня 2013
року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , солідарно,
на користь Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» суму заборгованості
за кредитним договором в розмірі 624 463
грн. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь позивача суму витрат на
інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі по 60 гривень з кожного та суму
судового збору у розмірі по 850 гривень з
кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1. звернувся з апеляційною
скаргою. Просить скасувати рішення
районного суду та ухвалити нове
рішення, яким у позові відмовити. В
обгрунтування апеляційної скарги
посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи.
Вказує на те, що банк не мав права
змінювати прцентну ставку за кредитним
договором у зв»язку із волевиявленням
однієї з сторін. Зазначає, що банком не
надано доказів на підтвердження суми,
яку він просить стягнути.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 отримав кредит, який
зобов»язався погасити. Але свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, тому сума боргу підлягає
примусовому стягненню з відповідача на
користь позивача. Оскільки відповідач
ОСОБА_2 є поручителем ОСОБА_1 за
кредитним договором, то сума боргу
підлягає стягненню також із поручителя
солідарно.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він є правильним і зроблений у
відповідності із зібраними доказами.

Матеріали справи свідчать, що
Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
набуло право вимоги за зобов'язаннями,
які виникли у відповідачів на підставі
договору про надання кредиту № 1544/08
від 23 липня 2008 року, на підставі
договору поруки від 23 липня 2008 року
укладеного з Відкритим акціонерним
товариством „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Також з матеріалів справи
вбачається, що 23 липня 2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
Договір про надання кредиту №1544/08.
Відповідно до умов договору позивач
надав ОСОБА_4 кредит в сумі 35217,00 євро,
строком до 23 липня 2015 року зі сплатою
відсотків за використання кредиту у
розмірі 11% (одинадцять процентів)
річних. 17 листопада 2008 року сторонами
до кредитного договору № 1544/08 від 23
липня 2008 року була укладена додаткова
угода, згідно якої: за користування
кредитними коштами встановлюється
плата в розмірі 17,5% річних.

Згідно договору, відповідач
зобов'язався сплачувати кредит 23 числа
кожного місяця строку кредитування та
проценти за його використання в
порядку і на умовах визначених
договором. За несвоєчасне повне чи
часткове повернення кредитних коштів,
сплату процентів, плату за
обслуговування кредиту відповідач
зобов'язався сплатити штраф у розмірі 20
відсотків від суми неповерненого
кредиту та/або несплачених процентів,
плати за обслуговування кредиту, строк
сплати яких настав.

Позивач кредит надав, а відповідач
кредит отримав, що не заперечують
сторони. Між тим, позивач свої
зобов'язання не виконує, внаслідок чого
станом на 20 вересня 2011 року утворилась
заборгованість у розмірі 51 283,40 євро, з
яких відповідно до розрахунку:

- заборгованість за кредитом
становить 34654,07 євро,

- заборгованість за простроченими
відсотками за користування кредитом
становить 16629,33 євро;

- заборгованість за комісією по
разрахунковому обслуговуванню
становить 11993,16 гривень,

- штраф за пропуск платежів по
кредиту становить 25190,65 гривень.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за
кредитним договором № 1544/08 від 23 липня
2008 року становить 624263,26 гривень.

Також з матеріалів справи встановлено,
що на забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за договором кредиту між
Відкритим акціонерним товариством
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" та
ОСОБА_2 укладено договір поруки від 23
липня 2008 року.

Відповідно до умов договору поруки
ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед
позивачем солідарно в тому ж обсязі, що
і ОСОБА_4. А саме ОСОБА_2 зобов»ячався
погасити протягом десяти днів з
моменту отримання повідомлення про
невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань
заборгованість по кредитному договору
від 23 липня 2008 року. Також він
погодився з тим, що при внесенні
будь-яких змін у кредитний договір в
тому числі, якщо такі зміни збільшують
обсяг відповідальності Поручителя або
відбулась новація зобов'язань, такі
зміни розповсюджуються на договір
поруки і на Поручителя і не є підставою
припинення поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому, ж обсязі, що і
боржник, включаючи оплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконя в порушення
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві (грошові кошти у такій
самій сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в поряду встановлені
договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконує, тому сума боргу підлягає
примусовому стягненню з відповідача на
користь позивача. Оскільки відповідач
ОСОБА_2 є поручителем ОСОБА_1 за
кредитним договором, то сума боргу
підлягає стягненню також із поручителя
солідарно.

Посилання апелянта та його
представника, що банк не мав права
змінювати прцентну ставку за кредитним
договором у зв»язку із волевиявленням
однієї з сторін безпідставне та
спростовується умовами договору
кредиту.

Твердження представника апелянта, що
банком не надано доказів на
підтвердження суми, яку він просить
стягнути також надумане. Матеріали
справи містять розрахунки
заборгованості.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або
скасування судового рішення судова
колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 08 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: