АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції Шевченко
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє
за дорученням ОСОБА_2, на рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 28 серпня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
(далі- ПАТ»УкрСиббанк») звернулось з
позовом до ОСОБА_2, як основного
боржника за кредитною угодою, та
ОСОБА_3, як фінансового поручителя, і
просило винести рішення, яким
солідарно з відповідачів стягнути на
свою користь заборгованість, яка
утворилась станом на 25.06.2014 року, та
становить: по тілу кредиту та
відсоткам, у сумі 10.861,34 дол.США, що за
курсом валют становить 129.053 грн.56 коп., а
також пеню за прострочку сплати тіла
кредиту у сумі 6.894 грн.81 коп. та пеню за
прострочку сплати відсотків у сумі 173
грн.84 коп.

Послався на те, що на підставі
кредитного договору за №0 від
26.06.2008 року Акціонерний комерційний
інноваційний банк «УкрСиббанк», в
подальшому, у з»язку із зміною назви -
ПАТ»УкрСиббанк», надав позичальнику
ОСОБА_2 споживчий кредит у сумі 27.391
дол.США під 13,5% річних на термін до
26.06.2015 року.

На забезпечення указаних кредитних
зобов»язань позичальника ОСОБА_2
ПАТ»УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_3 договір
фінансової поруки за № 213975 від 26.06.2008
року, за яким поручитель
зобов»язувався солідарно відповідати
перед банком за виконання кредитних
зобов»язань позичальником ОСОБА_2.

Оскільки ОСОБА_2 не виконував належним
чином свої зобов»язання з погашення
кредиту та відсотків, припинивши
вносити платежі по кредиту з листопада
2012 року, банк звернувся до суду з
позовом про дострокове стягнення
кредитного боргу солідарно з обох
відповідачів, яка станом на 26.06.2014 року
визначена позивачем у сумі 10.861,34
дол.США, що за курсом валют становить
129.053,56 грн., та пеню за прострочку сплати
тіла кредиту та відсотків у сумі 7.068,65
грн.

Рішенням Голосіївського
районного суду м.Києва від 28 серпня 2014
року позов задоволено /а.с.71-74/.

Судовим рішенням стягнуто солідарно з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ»УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 10.861,34 дол.США, що за курсом валют
станом на 25.06.2014 року становить 129.053
грн., пеню за прострочку сплати тіла
кредиту та відсотків у сумі 7.068 грн.65
коп. та судовий збір у сумі 1.361 грн.22 коп.

В поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2,
просить скасувати рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 28 серпня 2014 року і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у позові у
повному обсязі /а.с.77-80/.

Скаржник послався на те, що,
відповідно до п.4.1. кредитного договору
пеня за прострочений кредит та
відсотки повинна вираховуватись у
гривнях, а не у доларах США.

Крім того, скаржник зазначив, що
пеня повинна бути нарахована станом на
дату виникнення заборгованості, а не на
дату складання розрахунку.

Також, скаржником в апеляційній
скарзі зазначено, що договір поруки
укладений між ОСОБА_3 та
ПАТ»УкрСиббанк» є нікчемним, оскільки
він не підписаний з боку поручителя.

Заслухавши доповідь по справі,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить відхилити,
а рішення залишити без змін з таких
підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір
є обов»язковим для виконання
сторонами, а в силу ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Встановлено, що, відповідно до
кредитного договору за №0 від
26.06.2008 року ПАТ»УкрСиббанк», надав
позичальнику ОСОБА_2 споживчий кредит у
сумі 27.391 дол.США під 13,5% річних на
термін до 26.06.2015 року.

Відповідно до умов цього
договору, сторонами підписаний графік
погашення позичальником кредитного
боргу та відсотків рівними частинами
по 510 дол.США щомісячно у вигляді
ануїтетних платежів до повного
погашення кредиту та відсотків.

Днем сплати чергового ануїтетного
платежу є 26 число кожного місяця.

Згідно п.4.1 договору позичальник
в разі прострочення строків сплати
тіла кредиту та відсотків,
зобов»язаний сплачувати на рахунок
банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від гривневого
еквівалента суми простроченого
платежу.

Отримання кредиту у вище
зазначеному розмірі на указаних умовах
сторонами не заперечується.

Із зазначеного слідує, що між
кредитором ПАТ»УкрСиббанк» та
позичальником ОСОБА_2 виникли
договірні відносини кредиту, в силу
яких, відповідно до ст.1054ЦК України,
банк зобов»язався надати грошові кошти
(кредит) позичальникові, у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов»язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що на
забезпечення кредитних зобов»язань
ОСОБА_2 перед банком, 26.06.2008 року між
ПАТ»УкрСиббанк» та ОСОБА_3 відповідно
до ст.553,554 ЦК України укладено договір
поруки, згідно якого ОСОБА_3, як
поручитель, зобов»язався солідарно
відповідати перед банком за виконання
кредитних зобов»язань ОСОБА_2 /а.с.15-16/.

Таким чином, між ПАТ»УкрСиббанк» та
ОСОБА_3 виникли договірні відносини
поруки, в силу яких, відповідно до ст.553
ЦК України, поручитель поручається
перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов"язку.

Відповідно до ст.627 ЦК України
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв,
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Оскільки боржник ОСОБА_2 не виконував
договірні зобов»язання щодо погашення
кредиту, починаючи з листопада 2012 року,
станом на 25.06.2014 року за ним утворилась
заборгованість, що становить: борг по
тілу кредиту та відсоткам у сумі 10.861,34
дол.США, що за курсом валют становить
129.053 грн.56 коп., а також по пені за
прострочку погашення тіла кредиту та
відсотків у сумі 594,91 дол.США, що за
курсом валют становить 7.068 грн.65 коп.

Розрахунок наданий суду позивачем
виконаний правильно і відповідачами не
оскаржується /а.с.17-29/.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлено обов»язок
позичальник повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до роз»ясень, викладених у
п.24 постанови №5 Пленуму вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» строк
пред»явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов»язання згідно з такими умовами,
тобто, з моменту настання строку
виконання зобов»язання у повному
обсязі або у зв»язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Пред»явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред»явлення до нього позову. При
цьому, в разі пред»явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися
до суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання.

Таким чином, надіславши 30.04.2014 року
вимогу до основного позичальника та
його поручителя про дострокове
повернення кредиту, яку відповідачі
отримали 8.05.2014 року /а.с.37-38,39-40,43/,
позивач тим самим, використовуючи своє
право передбачене кредитною угодою
достроково стягувати заборгованість
по кредиту, змінив строки виконання
кредитних зобов»язань, обмеживши їх
терміном , починаючи з 32 календарного
дня з дати отримання вимоги про
дострокове повернення кредиту. Тобто,
враховуючи, що відповідачі отримали
вимогу 8.05.2014 року, - з 11.06.2014 року.

Отже, оскільки заборгованість по
кредиту відповідачами не була погашена
до зазначеної дати, позивач звернувся
до суду з цим позовом до суду.

Позивачем правомірно заявлено вимоги
про солідарне стягнення кредитного
боргу, як з основного позичальника, так
і його поручителя, що узгоджується з
правовою позицією, висловленою
Верховним Судом України у справі за
№6-106цс14 від 24.09.2014 року, згідно якої за
умови пред»явлення банком боржнику й
поручителю вимог про дострокове
виконання зобов»язання з повернення
кредиту, змінюється в односторонньому
порядку строк виконання основного
зобов»язання й порука припиняється,
якщо кредитор не пред»явить вимоги до
поручителя протягом шести місяців від
зміненої дати виконання основного
зобов»язання.

Оскільки, як встановлено судом,
одностороння зміна банком дати
зобов»язання з повернення кредиту
виникло, починаючи з 11.06.2014 року, а позов
було пред»явлено у липні 2014 року,
зазначене свідчить про дотримання
банком строку позовної давності
пред»явлення вимог до поручителя.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі
не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні.

Так, доводи апеляції в тій частині, що
пеня нарахована у доларах США, а не у
гривні спростовуються розрахунком
банку та судовим рішенням, оскільки
пеня нарахована та стягнута судом у
національній валюті України. При цьому,
доводи скаржника відносно того, що пеня
повинна нараховуватись з моменту
виникнення заборгованості по кредиту
та відсоткам, а не з часу її нарахування
- є безпідставним, оскільки правове
значення пені полягає в тому, що вона
нараховується протягом часу
прострочення платежів і діє до
припинення дії договору, після чого
наступає відповідальність за
прострочку виконання грошового
зобов»язання.

Крім того, доводи скаржника в тій
частині, що поручителем ОСОБА_3 не
підписувався договір поруки також
спростовується дослідженням у
судовому засіданні спірного договору
поруки,з якого слідує, що цей договір
підписаний поручителем на кожній
сторінці.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
судом першої інстанції ухвалене на
повно з»ясованих обставинах з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, а доводи,
викладені в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за
дорученням ОСОБА_2, відхилити, а
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 28 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді