Провадження № 2/161/3654/14
У Х В А Л А

"29" липня 2014 р.
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк заяву АТ
«Укрексімбанк» до ОСОБА_1 про
забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

АТ «Укрексімбанк» звернулося до суду з
вказаною заявою. В обґрунтування заяви
посилається на те, що до Луцького
міськрайонного суду Волинської
області публічним акціонерним
товариством «Державний
експортно-імпортний банк України» в
особі філії АТ «Укрексімбанк» у м.
Луцьку подано позов про стягнення 1 585
676,62 грн. заборгованості з ОСОБА_1 за
Кредитним договором № 86706С20 від 15.08.2006
р. Сума заборгованості за кредитним
договором є для Банку значною.
Відповідачі в добровільному порядку
заборгованість по кредиту не
погашають. Разом з тим, відповідачі
недобросовісно використовують свої
цивільні права з метою уникнення
задоволення вимог по кредитному
договору. У випадку не накладення
арешту ОСОБА_1 матиме можливість
протягом строку розгляду справи
безперешкодно відчужити на користь
третіх осіб майно, що ускладнить процес
виконання рішення суду про стягнення
заборгованості. А тому є всі підстави
вважати, що відповідачі умисно, з
корисливих мотивів відчужили дане
майно з метою ухилення від виконання
рішення суду в повному обсязі у разі
задоволення позову банку про примусове
стягнення боргу.

В іпотеку АТ «Укрексімбанк» передано
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Згідно п. 1.3. Іпотечного
договору №86706222 від 16.08.2006р. заставна
вартість квартир становить 950 000,00 грн.,
що менше за суму заборгованості за
кредитним договором. Крім того, сума
заборгованості збільшується за
рахунок нарахованих відсотків за час
користування кредитними коштами.

Згідно анкети позичальника від 14.03.2011 р.
та анкети позичальника від 07.08.2006 р.
відповідачу на праві власності
належить квартира, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, приватні будинки, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_3, та
квартира, що передана в іпотеку банку.

Враховуючи, що сума пред'явленої до
стягнення заборгованості є більшою за
вартість квартири, переданої в іпотеку
«Укрексімбанк», добровільно
відповідачем не погашається,
позичальник недобросовісно
користується своїми цивільними
правами, з метою уникнення подальших
дій відповідачем щодо забезпечення
виконання рішення суду.

Просить суд з метою забезпечення
позову Публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» в
особі філії АТ «Укрексімбанк» у м.
Луцьку до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
накласти арешт на все рухоме та
нерухоме майно, що належать на праві
власності ОСОБА_1 в межах ціни позову.

Заява АТ «Укрексімбанк» про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про звільнення майна з-під арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Судом при розгляді заяви встановлено,
що у ОСОБА_1 мається заборгованість за
кредитним договором перед АТ
«Укрексімбанк»на суму 1 585 676,62 гривень.
При цьому АТ «Укрексімбанк» просить
накласти арешт на рухоме та нерухоме
майно, яке належить відповідачу. Однак
АТ «Укрексімбанк» взагалі не мотивує
та не надає доказів щодо відповідності
виду забезпечення позову позовним
вимогам.

Також встановлено, що АТ
«Укрексімбанк» не обґрунтовано та не
надано доказів на підтвердження того,
яким чином існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
його позову. Не вказано причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов і необхідно застосувати саме
такий вид його забезпечення.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що заявником не
обґрунтовано необхідність
забезпечення його позову,
відповідність виду забезпечення
позову, який він просить застосувати.
Не доведено та не надано доказів, яка
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення його
позову. Не вказано причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити його позов
і необхідно застосувати саме такий вид
його забезпечення. А тому за таких
обставин, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити АТ «Укрексімбанк» в
задоволенні його заяви про
забезпечення позову.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя
В.В. Ковтуненко