Справа № 347/1532/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді: Турянського І.Є.,

з секретарем: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду в м. Косові справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання довіреності удаваним
правочином, який вчинений з метою
приховання іншого правочину - договору
купівлі-продажу транспортного засобу,

в
с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд до
відповідача з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився,
однак подав до суду заяву, в якій
просить справу розглянути без його
участі, позовні вимоги підтримав.

Як вбачається із позовних вимог,
на початку червня 2010 позивач зустрівся
з відповідачем з приводу купівлі
транспортного засобу - автомобіля
вантажного пасажирського марки VOLKSWAGEN
TRANSPORT, 1995 року випуску, д.н.з.НОМЕР_1,
об'єм двигуна 1900 куб.см., номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_3, обговоривши всі
основні умови відчуження та передання
автомобіля, його ціну та терміни
укладання правочину. Під час вказаної
вище зустрічі, між сторонами було
досягнуто згоди щодо відчуження
транспортного засобу шляхом видання
ОСОБА_2 нотаріально посвідченої
довіреності №1527 від 9.06.2010 року на
володіння, користування та
розпорядження транспортним засобом,
Так як відповідачу терміново потрібні
були кошти, а часу для знаття
автомобіля з обліку в органах
державної автомобільної інспекції в
останнього не було. Проте, відповідач
запевнив, що після видання відповідної
довіреності, позивач матиме всі
повноваження власника транспортного
засобу. Також, між сторонами було
досягнуто згоди щодо ціни
транспортного засобу, яка складає 4 000
доларів США, а також порядок
розрахунків за відчуження автомобіля
та порядок передання автомобіля
позивачам. Одразу після видачі
позивачу нотаріально посвідченої
довіреності позивач передав
відповідачу грошову суму коштів у
розмірі 4 000 доларів США, про що ним було
видано відповідну розписку, в якій він
зобов'язувався зняти даний автомобіль
з обліку в органах ДАІ. Також,
відповідач передав позивачу свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу та
ключі від автомобіля. В подальшому,
позивач вільно та безперешкодно
володів транспортним засобом в своїх
особистих потребах. Нещодавно позивач
повідомив відповідача, що хоче зняти з
обліку автомобіль і зареєструвати на
себе, на що той відповів, що таке
зробити не вдасться, оскільки в нього є
певні проблеми матеріального
характеру, за що на все його майно
накладено арешт державною виконавчою
службою. І дійсно дещо згодом
автомобіль було зупинено працівниками
ДАІ, та, в подальшому, державним
виконавцем Садгірського відділу ДВС
Чернівецького міського управління
юстиції Спєчаком О.В. проведено опис та
арешт автомобіля, про що складено акт
від 21.05.2014 р. Таким чином вважає, що між
сторонами був укладений не
односторонній правочин у вигляді
довіреності на право володіння,
користування та розпорядження
транспортним засобом, а договір
купівлі-продажу на підставі якого
відповідач передав у власність
позивача автомобіль, а останній
прийняв його та сплатив за нього
грошову суму коштів визначену між
сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, звернувся до
суду із заявою, в якій позовні вимоги
визнав та просив розглянути справу без
його участі.

Вивчивши матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов слід задоволити з наступних
підстав.

Як встановлено судом, відповідач
видав позивачу нотаріально посвідчену
довіреность №1527 від 09.06.2010 року на
володіння, користування та
розпорядження транспортним засобом
VOLKSWAGEN TRANSPORT, 1995 року випуску,
д.н.з.НОМЕР_1, об'єм двигуна 1900 куб.см.,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3. (а.с. 4)

У відповідності до ст. 235 ЦК
України, удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо право чину,
який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009,
передбачено, що за удаваним правочином
сторони умисно оформляють один
правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини.

Крім того, узагальненням
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
24.11.2009 року, визначено, що удаваним є
правочин, що вчинюється з метою
приховання іншого правочину, який
сторони насправді вчинили.

Таким чином суд вважає, що в
дійсності між позивачем та
відповідачем був укладений не
односторонній правочин у вигляді
довіреності на право володіння,
користування та розпорядження
транспортним засобом, а договір
купівлі продажу на підставі якого
відповідач передав у власність
позивача автомобіль, а остінній
прийняв його та сплатив за нього
грошову суму коштів, визначену між
сторонами, що підтверджується
письмовою розпискою, наявною в
матеріалах справи (а.с. 6).

Оскільки, довіреність була видана
відповідачем виключно з метою
приховання іншого правочину - договору
купівлі-продажу, який сторони
насправді вчинили, до відносин
учасників даного правочину необхідно
застосовувати відповідні правила
правочину, який сторони мали на увазі,
тобто який сторони приховали, оскільки
воля сторін в удаваному правочині була
спрямована на встановлення інших
цивільно-правових відносин, ніж ті, які
передбачені довіреністю. За удаваною
довіреністю як правочином обидві
сторони свідомо документально
оформили її, але насправді між ними
були встановлені правовідносини
купівлі-продажу транспортного засобу.

На підтвердження удаваності правочину
вказує, і зміст самої довіреності, якою
відповідачем були передані позивачу
всі повноваження власника, в тому числі
ті, що пов'язані з розпорядженням
автомобіля, зняття його з обліку в
органах державної автомобільної
інспекції, що свідчить не про передання
права користування чи керування
автомобілем, а його реальне відчуження
шляхом видання відповідної
довіреності з метою приховання іншого
правочину - купівлі-продажу автомобіля.

Тому на підставі вказаного вище
договору купівлі-продажу до позивача
перейшло право власності на вказаний
вище транспортний засіб, зокрема право
володіння, користування та
розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник,
який має підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушення.

Враховуючи вищенаведене суд і прийшов
до висновку що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст.ст.
235, 316, 317, 319, 386, 392, 655, 656 ЦК України, та
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати односторонній правочин,
яким є довіреність №1527 від 09.06.2010 p.,
видана ОСОБА_1 на володіння,
користування і розпорядження
транспортним засобом - автомобілем
вантажним пасажирським марки VOLKSWAGEN
TRANSPORT, 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1,
об'єм двигуна 1900 куб.см., номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_3 - удаваним
правочином, вчиненим з метою
приховання іншого правочину, договору
купівлі-продажу транспортного засобу
VOLKSWAGEN TRANSPORT, 1995 року випуску,
д.н.з.НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2)
право власності на транспортний засіб -
автомобіль вантажний пасажирський
марки VOLKSWAGEN TRANSPORT, 1995 року випуску.
д.н.з.НОМЕР_1, об'єм двигуна 1900 куб.см,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3.

Рішення суду вступає в законну
силу після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
І.Є. Турянський