АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5099/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 643/9081/13-ц
Категорія: відшкодування шкоди
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Гальянової
І.Г., Колтунової А.І.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 05 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - Комунальне
підприємство «Жилкомсервіс», про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок залиття квартири,-

в с т а н о в и л а

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він є власником квартири
АДРЕСА_2, яка належить йому на підставі
договору дарування від 16 липня 2009 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Харківської державної
нотаріальної контори за № 1 -1618.

04 травня 2014 року з вини відповідача -
ОСОБА_2, який є власником квартири
АДРЕСА_1 що підтверджується відповіддю
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» від 11 червня 2013
року за №11325/2/07.05 була затоплена
квартира позивача.

На підставі Акту обстеження затопленої
квартири НОМЕР_1 членами комісії
дільниці №33 Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» від 15 травня 2013 року у
складі начальника, інженера та майстра
дільниці встановлено причину
затоплення квартири та фіксацію
збитків пошкодженого в ній майна:
«залитие квартиры НОМЕР_1 произошло с
квартиры НОМЕР_2 горячей водой из-за
срыва отсекающего вентиля на проводе
горячего водоснабжения в помещении
санузла».

Розмір матеріальних збитків, які
зазнав позивач в сумі 56583,00 грн.,
підтверджено висновком
матеріально-технічної експертизи №10995
від 13 січня 2014 року, яка проводилась
Харківським науково-дослідницьким
інститутом судових експертиз ім. засл.
проф. М.С. Бокаріуса .

Позивач зазнав й моральної шкоди, яка
виразилась в дискомфорті та нервовому
напруженні, оскільки він постійно
відчував в квартирі сирість, вологу та
запах плісняви, у зв'язку з чим
вимушений разом з дружиною та донькою
винаймати інше житло. Зазначаючи, що
затоплена квартира є єдиним його
житлом, де проживати на сьогодення є
неможливим, у зв'язку з чим він не може
вільно користуватись цим майном,
відчуваючи та спостерігаючи за тим, яка
була квартира до затоплення та після,
як змінився інтер'єр в квартирі,
оскільки всі приміщення квартири:
ванна, туалет, кухня та житлові кімнати
мають сліди від затоплення, які
створюють дискомфорт та порушують його
спокій, погіршують настрій, що
приводить до психічного розладу та
нервових переживань. Крім того, позивач
витратив немало часу на поїздки до
оцінювача, КП «Жилкомсервіс», сплату
послуг будівельно-технічної
експертизи, отримання необхідних
документів для підтвердження розміру
шкоди, та доведення особи винної в її
заподіянні, що спричинило ряд
незручностей та проблем, марно
згаяного часу, який міг би бути
витрачений на сім'ю та роботу. Моральну
шкоду позивач оцінює в 2000,00 грн.

Також позивач просив суд стягнути з
відповідача витрати на правову
допомогу, сплату послуг за проведення
незалежної оцінки вартості збитків
квартири та сплату проведення
будівельно-технічної експертизи.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, до його початку
надала суду заяву з проханням
проводити розгляд справи у її
відсутності та відсутності позивача по
справі та просила задовольнити позовні
вимоги. Представник відповідача,
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась,
до його початку надала суду заяву з
проханням проводити розгляд справи за
її відсутності та відсутності
відповідача по справі, позов не визнала
та пояснила, що залиття в квартирі
позивача трапилось не з вини
відповідача.

Представник третьої особи надав суду
заяву з проханням розглядати справу за
його відсутності, ухвалити рішення на
розсуд суду.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 05 червня 2014 року позов
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в
розмірі 56583,00 грн., моральну шкоду в
розмірі 1000,00 грн., вирішене питання про
розподіл судових витрат. В іншій
частині позову - відмовлено.

Не погодився з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_2 та звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржуване рішення є незаконним,
ухваленим з порушенням норм
матеріального права та підлягає
скасуванню.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, відповідно договору
дарування від 16 липня 2009 року квартира
АДРЕСА_2 належить на праві власності
ОСОБА_3, позивачу у справі.

З акту дільниці №33 Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» від 15
травня 2013 року вбачається, що залиття
вищезазначеної квартири відбулося з
квартири НОМЕР_2 гарячою водою через
зрив відсікаючого вентиля на
трубопроводі гарячого водопостачання
в приміщенні санвузла, що спричинило
пошкодження майна позивача. Вірогідною
причиною залиття зазначено зрив
вентиля на трубопроводі гарячого
водопостачання, який був виготовлений
з неякісного матеріалу.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
районний суд виходив із того, що
внаслідок залиття належного йому
приміщення, позивач зазнав
матеріальної та моральної шкоди, а
відповідачем не доведено відсутність
його вини у заподіянні цієї шкоди.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається із приписів ст.ст.322 323 ЦК
України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Ризик випадкового знищення та
випадкового пошкодження (псування)
майна несе його власник, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Обов'язок власника квартири як
споживача житлово-комунальних послуг
утримувати внутрішньоквартирне
обладнання, слідкувати за його
технічним станом, своєчасно вживати
заходів щодо усунення виявлених
неполадок, пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з власної вини, за власний рахунок
ремонтувати та міняти санітарно -
технічні прилади і пристрої,
обладнання, що вийшли з ладу з його
вини, передбачений і ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної чи
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоди
завдано не з її вини.

Відповідно до зазначених норм ЦК
України при виникненні між сторонами
деліктних правовідносин доведення
відсутності вини у спричиненні шкоди є
обов'язком відповідача, вина
заподіювача шкоди презюмується.

Матеріали справи свідчать про те, що
квартира АДРЕСА_1 на праві власності
належить ОСОБА_2, відповідачу у справі.

Відповідно до договору про надання
послуг Б/Н від 06 грудня 2004 року, що
укладений між ОСОБА_2 та ПП
«Карапетянц», останнім було виконано
роботи з монтажу вузлів обліку води,
заміні відсікаючи вентилів,
переобладнання системи водопостачання
квартири (а.с.34-47).

Актом дільниці №33 Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» від 15
травня 2013 року зафіксовано факт зриву
відсікаючого вентиля на трубопроводі
гарячого водопостачання в приміщенні
санвузла, який відбувся з причин
неякісного матеріалу, з якого
виготовлений зазначений вентиль.

Таким чином, вентиль, ушкодження якого
стало причиною залиття квартири
позивача, встановлений в приміщенні
санвузла квартири НОМЕР_2 та був
замінений з ініціативи та за кошти його
власника, ОСОБА_2

Як вбачається із висновку
будівельно-технічної експертизи №10995
від 13 січня 2014 року, що проводилась
Харківським науково-дослідницьким
інститутом судових експертиз ім. засл.
проф. М.С. Бокаріуса, матеріальна шкода
(вартість відновлюваних робіт з
усунення шкоди заподіяної майну),
заподіяна ОСОБА_3, складає 56583,00 грн.

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог щодо стягнення з відповідача
матеріальної шкоди, заподіяної
безпосередньо залиттям приміщення,
оскільки відповідачем не доведено
відсутність його вини в цьому.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Погоджується судова колегія також і з
висновком суду першої інстанції в
частині часткового задоволення вимог
про стягнення моральної шкоди,
оскільки доказам по справі в цій
частині дана об'єктивна оцінка і
зроблений вірний висновок.

Оскільки районний судом задоволені
позовні вимоги щодо стягнення
матеріальної шкоди, обґрунтованим є
висновок і щодо стягнення з
відповідача судових витрат.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 05 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -