Справа №490/3722/14-ц 26.11.2014 26.11.2014 26.11.2014
Провадження №22-ц/784/3078/14
Суддя першої інстанції - Подзігун Г.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Горенко Ю.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її
представника - ОСОБА_3, представника
відповідачів - Статкевської І.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 14 серпня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Миколаївської міської ради,
Виконавчому комітету Миколаївської
міської ради про визнання права
користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

19 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Миколаївської
міської ради про визнання права
користування жилим приміщенням.

Позивачка зазначала, що на підставі
ордеру № 175 від 4 лютого 1983 року
виданого виконкомом Ради народних
депутатів м. Миколаєва її батьку
ОСОБА_5, вона як член сім'ї вселилась та
була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1
Після укладання шлюбу, вона тимчасово
проживала в Російській Федерації з 1991
по 1994 рік. Після припинення шлюбних
відносин, знову повернулась до м.
Миколаєва та з 1994 року разом з батьками
постійно проживала у вказаній
квартирі до їх смерті та продовжує
проживати по теперішній час.

Посилаючись на те, що в спірну квартиру
була вселена як член сім'ї наймача,
користується нею, іншого житла не має,
позивачка просила суд визнати за нею
право на користування вказаною
квартирою.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 13 травня 2014 року до
участі у справі в якості
співвідповідача залучено - Виконавчий
комітет Миколаївської міської ради.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 14 серпня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду скасувати та
ухвалите нове, яким її позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що між
позивачкою та наймачем квартири її
батьком ОСОБА_5 була досягнута угода
про тимчасове проживання та в зв'язку з
відсутністю доказів щодо її
постійного проживання в якості члена
сім'ї наймача квартири.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна.

За положеннями ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Згідно ст. 65 ЖК України наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його
сім'ї, які проживають з ним, не було
іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

В роз'ясненнях, що містяться в пункті 9
Постанови Пленуму Верховного суду
України №9 від 12 квітня 1985 року «Про
деякі питання, що виникають в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» передбачено, що вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи зареєстровані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним їх місцем проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлював угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Наявність чи відсутність прописки сама
по собі не можу бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там
проживала чи вселилась туди як член
сім'ї наймача (власника) приміщення, або
відмови їй у цьому.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, 4 лютого 1983 року
виконавчим комітетом Ради народних
депутатів м. Миколаєва ОСОБА_5 було
видано ордер № 175 на право зайняття
квартири АДРЕСА_1 зі складом сім'ї:
дружина - ОСОБА_7, дочка - ОСОБА_2., син -
ОСОБА_9 (а.с.3).

26 жовтня 1991 року ОСОБА_2 уклала шлюб з
ОСОБА_10 та змінила прізвище на «ОСОБА_2»
(а.с.6).

На підставі ордеру у вказаній квартирі
позивачка була зареєстрована 29 січня
1987 року (а.с.62).

21 грудня 1991 року позивачка була
виписана з вказаної квартири у зв'язку
з виїздом до м. Архангельска, де
проживала до 25 листопада 1994 року, про що
зазначено в копії паспорта громадянина
СРСР на ім'я позивачки (а.с. 23, 62).

В подальшому ОСОБА_2 повернулась до м.
Миколаєва та разом із своєю
неповнолітньою донькою - ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_1 вселилась в спірну
квартиру де проживав її батько - ОСОБА_5
та був наймачем вказаної квартири.

В зв'язку з відсутністю паспорта
громадянина України, позивачці було
запропоновано оформлення свого
проживання тимчасовою пропискою в
спірній квартирі.

7 лютого 1995 року разом із своєю
неповнолітньою донькою - ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка була
зареєстрована в ній до 7 серпня 1995 року,
що підтверджується копією паспорта
громадянина СРСР та довідкою Форми Б
(а.с. 23, 30).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року батько позивачки -
ОСОБА_5 помер (а.с.5)

Як на підставу задоволення свої вимог
позивачка посилається на те, що після
вселення в спірну квартиру вона
постійно в ній проживає і до
теперішнього часу.

Так, на підтвердження вказаних
обставин, суду надані медичні
амбулаторні картки з Міської
поліклініки №2 м. Миколаєва з яких
вбачається, що за вказаною адресою,
позивачка починаючи з 1995 року по
теперішній час звертається за медичною
допомогою та проходить щорічні
обстеження, а її донька - ОСОБА_11
спостерігається у вказаній
поліклініці з 2006 року (а.с. 123-137).

Крім цього, на підтвердження
постійного проживання у спірній
квартирі надана довідка від 19
листопада 2014 року з якої вбачається, що
ОСОБА_11 навчалася у ЗОШ 1-111школі
ступенів №32 з 1998 рік по 2008 рік,
закінчила 11 класів. В особовій справі
проживала разом з матір'ю ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.121).

Згідно товарного чеку від 20 жовтня 2005
року похованням ОСОБА_5 займалася
ОСОБА_2 та оплачували ритуальні послуги
(а.с. 90).

Крім того, факт постійного проживання з
1995 року по 2005 рік позивачки та ведення
нею спільного господарства з наймачем -
батьком ОСОБА_12, а також його поховання
в судовому засіданні підтвердили
свідки - ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які є
сусідами позивачки.

14 лютого 2014 року ОСОБА_2 отримала
тимчасове посвідчення громадянина
України та ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 в ДПІ Центрального району м.
Миколаєва (а.с. 10-11).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
відомості щодо наявності у ОСОБА_2
нерухомого майна відсутні (а.с. 107).

Даних про реєстрацію місця проживання
позивачки в іншому жилому приміщенні
відсутні.

Отже, встановлене свідчить про те, що
позивачка вселилася в спірну квартиру
за згодою наймача квартири - ОСОБА_5,
який є її батьком в якості члена його
сім'ї та фактично постійно проживала в
зазначеному жилому приміщенні до його
смерті.

Вказані обставини дають підстави
вважати про обґрунтованість позовних
вимог у відповідності до ст.ст. 64, 65 ЖК
України.

Висновки суду про наявність угоди між
позивачкою та наймачем квартири щодо
тимчасового проживання в спірній
квартирі є безпідставні, оскільки
після сплину тимчасової прописки
відсутні докази того, що ОСОБА_5
заперечував її проживання та з цього
приводу звертався до відповідних
органів.

Не можна погодитися з посиланнями суду
першої інстанції в оскаржуваному
рішенні на несплату комунальних
послуг, наявність заборгованості,
відключення від електроенергії, як на
підставу непроживання позивачки
постійно в спірній квартирі.

Так, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що
вона не мала постійної роботи в тому
числі і в зв'язку з відсутністю
паспорта громадянина України,
періодично хворіла, сама виховувала
дитину на яку не отримувала аліментів,
в зв'язку з чим мала незадовільний
майновий стан, що виключало можливість
своєчасної та регулярної оплати
житлово-комунальних послуг.

Із наданих квитанцій вбачається, що
частково такі оплати позивачкою
здійснювалися, в тому числі і після
смерті батька.

На час розгляду справи в апеляційній
інстанції, позивачкою укладені
договори з ТОВ ЖЕК «Соляні» про
реструктуризацію боргу за
житлового-комунальні послуги та з ПАТ
«Миколаївобленерго» про користування
електричною енергією (а.с. 110-112).

Зазначене вказує на те, що спірна
квартира є єдиним місцем проживання
ОСОБА_2

На зазначені обставини суд першої
інстанції належної уваги не звернув та
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Таким чином, рішення суду, висновки
якого не відповідають обставинам
справи на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про визнання
за ОСОБА_2 право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Центрального районного суду
від 14 серпня 2014 року скасувати та
ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської
ради та Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
визнання права користування жилим
приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча: Судді: