АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Чупікової В.В., Яремка В.В.

секретарТодоряк Г.Д.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 2 червня 2014 року,

встановила:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який
продовжує навчання в розмірі 1/3 частини
з усіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 14 квітня 2013 року і до 30
червня 2016 року, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Посилалася на те, що під час
громадянського шлюбу з ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син
ОСОБА_3, який проживає з позивачкою та
перебуває на її утриманні.

ОСОБА_3 є студентом другого курсу
Інституту фізико-технічних та
комп'ютерних наук Чернівецького
національного університету імені Юрія
Федьковича денної форми навчання та
потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_2 отримує пенсію за віком в
розмірі 2052 гривні 47 копійок щомісячно
та має дохід від ведення господарства,
а отже може надавати матеріальну
допомогу своєму сину, що продовжує
навчання.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 2 червня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти в розмірі 1/3 частини усіх
видів заробітку, щомісячно, починаючи з
27 березня 2014 року до 30 червня 2016 року,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць звернуто до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що син сторін ОСОБА_3
продовжує навчання та у зв'язку з цим
потребує матеріальної допомоги.

При визначення розміру аліментів суд
врахував матеріальний стан сторін,
стан здоров'я дитини, відсутність у
відповідача неповнолітніх дітей,
розмір стипендії ОСОБА_3

Однак з висновками суду першої
інстанції повністю погодитися не
можна.

Так, згідно частини 3 статті 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує:

-стан здоров'я та матеріальне становище
дитини;

-стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

-інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 198 СК України
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Згідно частини 1 статті 199 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

В пункті 15 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року, №3 зазначено, що відповідно до ст.
180 СК батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття,
а у випадках, передбачених статтями 198,
199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх
дочку, сина.

Згідно пункту 17 вищевказаної Пленуму
Верховного суду України вирішуючи
питання щодо розміру аліментів, суд
повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
судам роз'яснено, що обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився
син ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження від 5 червня
1995 року серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про
встановлення батьківства від 5 червня
1995 року серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Згідно довідки житлово-будівельного
кооперативу №62 від 20 січня 2014 року
ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю ОСОБА_1
в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.8).

ОСОБА_3 є студентом другого курсу
Інституту фізико-технічних та
комп'ютерних наук Чернівецького
національного університету імені Юрія
Федьковича денної форми навчання, що
підтверджується довідкою Інституту
фізико-технічних та комп'ютерних наук
Чернівецького національного
університету імені Юрія Федьковича від
25 лютого 2014 року №0830 (а.с.10).

Згідно довідки управління Пенсійного
фонду України в Амвросіївському районі
Донецької області від 20 березня 2014 року
№343 ОСОБА_2 отримує з 13 січня 2002 року
пенсію за віком, розмір, якої в березні
2014 року склав 2052 гривні 47 копійок (а.с.12).

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що відповідач зобов'язаний утримувати
свого повнолітнього сина, який
продовжує навчання і у зв'язку з цим
потребує матеріальної допомоги та
відповідач може надавати таку
допомогу.

Однак суд неправильно визначив розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача на утримання
неповнолітньої дитини суд першої
інстанції .

Зокрема, судом не врахував , що
відповідач є особою похилого віку має
хронічні захвоюванняяв зв'язку з чим
несе значні витрати на лікування.

З довідок наданих відповідачем від 17
червня 2014 року вбачається, що він має
ряд хвороб, а саме атеросклероз,
лівостороння пахова грижа, утворення
на шкірі правої сідниці.

Колегія суддів вважає, що враховуючи
положення статті 182 СК України
аліменти, що підлягає стягнення з
відповідача на користь позивачки на
утримання сина слід визначити в
розмірі 1/6 частини з усіх видів
заробітку (доходу) відповідача
щомісячно.

Суд першої інстанції не врахував, що
позовні вимоги фактично зводяться до
стягнення аліментів на користь
позивачки на утримання її
повнолітнього сина, який приживає
разом з ОСОБА_1 та продовжує навчання
та помилково стягнути аліменти на
користь повнолітнього сина ОСОБА_3, а не
на користь позивачки.

Суд також в порушення вимог ч. 1 ст. 199 СК
України помилково зазначив в своєму
рішення про стягнення з відповідача
аліментів до 30 червня 2016 року.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому його слід змінити, а саме
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі
1/6 частини його заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи від дня подання
позову до суду - 27 березня 2014 року і до
закінчення ОСОБА_3 навчання, але не
більше як до досягнення ним 23 років.

В решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України у
справі слід змінити розподіл судових
витрат.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 80 ЦПК
України ціна позову визначається у
позовах про стягнення аліментів -
сукупністю всіх виплат, але не більше
ніж за шість місяців.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4
Закону України «Про судовий збір» від 8
липня 2011 року, № 3674-VI встановлено
розмір судового збору за подання до
суду позовної заяви майнового
характеру 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно підпункту 8 пункту 1 частини 2
статті 4 Закону за подання до суду
апеляційної скарги на рішення суду
встановлено розмір судового збору - 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Відповідно до статті 8 «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014
року № 719-VII установлено у 2014 році
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону
України «Про судовий збір» від 8 липня
2011 року, № 3674-VI від сплати судового
збору звільняються позивачі - за
подання позовів про стягнення
аліментів.

З мотивувальної частини рішення
вбачається, що колегія суддів прийшла
до висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги та позову, а також
стягнення аліментів в розмірі 1/6
частини заробітку (доходу) відповідача
щомісячно, що становить 50 відсотків від
заявлених позивачем вимог.

Таким чином з ОСОБА_2 слід стягнути
судовий збір в сумі 121 гривні 80 копійок
в дохід держави за подання позову до
суду.

З матеріалів справи вбачається, що
апелянт не сплатив за подання до суду
апеляційної скарги судовий збір в сумі
121 гривні 80 копійок.

Таким чином, з ОСОБА_2 слід стягнути
судовий збір за подання до суду
апеляційної скарги в сумі 121 гривні 80
копійок в дохід держави, а всього
стягнути судовий збір на користь
держави в сумі 243 гривні 60 копійок.

Відповідно до правил частини 1 статті 88
ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
слід стягнути 60 гривень 90 копійок в
рахунок відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 2 червня 2014 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі
1/6 частини його заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи від дня подання
позову до суду - 27 березня 2014 року і до
закінчення ОСОБА_3 навчання, але не
більше як до досягнення ним 23 років.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243
гривні 60 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнути 60 гривень 90 копійок в рахунок
відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту його вступу в законну
силу.

Головуючий

Судді: