РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/221/13- ц

2/643/96/14

24.11.2014 р.
м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

при секретарях - Соломаха О.В.,
Горборуковій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк», Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про поділ спільного
майна подружжя, визнання права
власності на 2/5 частки квартири,
визнання частково недійсними
договорів купівлі-продажу квартири,
надання можливості користування
власністю, зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про поділ спільного
майна подружжя, визнання недійсним
договору купівлі-продажу автомобіля,
визнання права власності на ? частину
автомобіля,

в с т а н о в и в:

15.01.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до
Московського районного суду м. Харкова
з позовом до ОСОБА_2, в якому просив
здійснити поділ спільного майна
подружжя, а саме виділити у власність
ОСОБА_1 ? частину квартири АДРЕСА_1, -
вартістю 75750 грн., виділити у власність
ОСОБА_2 ? частину квартири АДРЕСА_1, -
вартістю 75750 грн. (т.1 а.с.1-2).

Ухвалою суду 22.05.2013 р. в якості
третьої особи по справі залучений АКІБ
«УкрСиббанк» (т.1 а.с.33).

Ухвалою суду 21.11.2013 р. цивільна
справа прийнята до провадження (а.с.56).

16.12.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
уточненою позовною заявою, в якій
просив здійснити поділ спільного майна
подружжя та припинити право спільної
сумісної власності та виділити у
власність ОСОБА_1 ? частину квартири
АДРЕСА_2, - вартістю 75750 грн., виділити у
власність ОСОБА_2 ? частину квартири
АДРЕСА_2, - вартістю 75750 грн. (т.1 а.с.70-71).

22.01.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду
з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
третя особа - приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_6, в якому просив здійснити поділ
спільного майна подружжя та припинити
право спільної сумісної власності на
квартиру, що розташована за адресою:
61112, АДРЕСА_3; визнати недійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
18.09.2013 р. № 1843 у ? частині квартири, що
розташована за адресою: 61112, АДРЕСА_3.
Договір купівлі-продажу нерухомого
майна, посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, внесено в
реєстр нотаріальних дій за № 1843, згідно
якого право власності на нерухоме
майно, а саме: об'єкт житлової
нерухомості квартира, що розташована
за зазначеною адресою, придбана ОСОБА_4,
у ? частині зазначеної квартири;
виділити у власність ОСОБА_1 ? частину
квартири, що розташована за адресою:
61112, АДРЕСА_3 (т.1 а.с.84-87).

05.03.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи - ПАТ «УкрСиббанк»,
приватний нотаріус КМНО ОСОБА_5,
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6, в якому
просив здійснити поділ спільного майна
подружжя та припинити право спільної
сумісної власності на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3;
визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частку квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_3; визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири,
укладений 23.08.2013 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
щодо продажу квартири, що розташована
за адресою: АДРЕСА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та внесений в реєстр нотаріальних дій
за № 1245, в частині продажу ? частки
квартири; визнати недійсним договір
купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 щодо продажу квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_6, та внесений в реєстр
нотаріальних дій за № 1843, в частині
продажу ? частки квартири; витребувати
у ОСОБА_4 ? частку квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с.
151-156)

04.06.2014 р. відповідачка за первісним
позовом ОСОБА_2 направила суду
уточнену зустрічну позовну заяву до
ОСОБА_1, в якій просила здійснити поділ
спільного майна подружжя наступним
чином: визнати за ОСОБА_2 в порядку
поділу майна, що є спільною сумісною
власністю подружжя, право особистої
власності на квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_3, в цілому, як
придбана за її особисті кошти; залишити
автомобіль марки MITSUBISHI Lancer 1,6 COMFORT, тип
ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік випуску 2007,
шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВС
України в Харківській області 31.03.2007
року на підставі Свідоцтва про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, виданим тим же
РЕВ МВ № 1, вартістю 130154 грн., у
власності ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1
грошову компенсацію ? частини вартості
автомобіля у розмірі 65077 грн. на користь
ОСОБА_2, в рахунок розподілу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя (т.2 а.с.93-97).

Ухвалою суду 05 червня 2014 р.
первісний та зустрічний позови
об'єднані в одне провадження (т.2 а.с. 104).

30.09.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи - ПУБЛІЧНЕ
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК»,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
в якому просив здійснити поділ
спільного майна подружжя та припинити
право спільної сумісної власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_5; визнати за ОСОБА_1 право
власності на 2/5 частки квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_5;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, укладений
23.08.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо продажу
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_5, посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та внесений в
реєстр нотаріальних дій за № 1245, в
частині продажу 2/5 частки квартири;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, укладений
18.09.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо
продажу квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_5, посвідчений
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 та
внесений в реєстр нотаріальних дій за
№ 1843, в частині продажу 2/5 частки
квартири; надати можливість ОСОБА_1
користуватися, володіти та
розпоряджатися зазначеною квартирою,
не заперечував присудити йому грошову
компенсацію вартості 2/5 частки
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_5 в порядку ч.4 ст. 71 СК України (т.
4 а.с. 1-7).

30.09.2014 р. позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2 звернулася до суду з
уточненим зустрічним позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_7, в якому просила
здійснити поділ спільного майна
подружжя наступним чином: визнати за
ОСОБА_2 в порядку поділу майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя,
право особистої власності на квартиру,
яка розташована за адресою: : АДРЕСА_5, в
цілому, як придбану за її особисті
кошти; визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля марки MITSUBISHI
LANCER 1,6 COMFORT, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік
випуску 2007, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений
між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 04.01.2013 р.; визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип
ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік випуску 2007,
шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилалася на ті обставини,
що 26 грудня 2003 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1
уклали шлюб, який був зареєстрований
відділом РАЦС Фрунзенського районного
управління юстиції м. Харкова, актовий
запис № 670. Від цього шлюбу мають
неповнолітнього сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка за зустрічним
позовом ОСОБА_2 з 27.11.1996 р. по 12.04.2006 р.
була зареєстрована і мешкала за
адресою: АДРЕСА_6 (квартира належить її
бабусі), а з 19.04.2006 р. була зареєстрована
і мешкала в АДРЕСА_7. Відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1
зареєстрований та постійно мешкає за
адресою: АДРЕСА_8. Вони фактично разом
не проживали і спільного господарства
не вели, мешкаючи окремо за вказаними
вище адресами. Відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 став
зловживати спиртними напоями, вчиняти
сварки та бійки, ображати ОСОБА_2,
застосовувати до неї фізичне
насильство, внаслідок чого остання
була вимушена залишити його і виїхати
на інше місце проживання - м. Обухів
Київської області. 21 березня 2011 р. за
рішенням Обухівського районного суду
Київської області шлюб між сторонами
розірваний. Оскільки ОСОБА_1 мав
мінливий, нерегулярний дохід, офіційно
не працював, добровільно не надавав
допомогу на утримання сина,
Обухівський районний суд Київської
області рішенням від 28 січня 2014 р.
ухвали стягнути з ОСОБА_1 аліменти на
неповнолітню дитину в розмірі 800 грн.
щомісячно на користь ОСОБА_2, починаючи
з 27 листопада 2013 року до досягнення
дитиною повноліття. ОСОБА_1 добровільно
рішення суду про стягнення аліментів
на утримання дитини не виконує, не
працює, відносно нього відкрите
виконавче провадження згідно
виконавчого документа від 25 лютого 2014
р. про примусове стягнення аліментів. 28
березня 2006 р. позивачка за зустрічним
позовом ОСОБА_2 за власні кошти
відповідно до договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 від 28 березня 2006
року за реєстровим № 914, купила
двокімнатну квартиру АДРЕСА_9,
загальною площею 46,7 кв.м. Купівля
квартири була здійснена за суму 137700
грн., які продавці ОСОБА_10, ОСОБА_11
повністю отримали від покупця ОСОБА_2 у
рівних частинах кожний, а разом 61200 грн.,
ще до підписання договору, а іншу
частину, тобто 76500 грн., отримали від
ОСОБА_2 після посвідчення зазначеного
договору купівлі-продажу квартири (п.3
договору). Квартиру АДРЕСА_10, загальною
площею 46,7 кв.м позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2 придбала за кошти, які
особисто запозичила 24.01.2006 р. у гр.
ОСОБА_12 (10000 доларів США, що дорівнює 51200
грн.), а також за кошти, які особисто
запозичила 08.02.2006 р. у гр. ОСОБА_13 (10000
доларів США, що дорівнює 51200 грн.), а
також кредитні кошти в сумі 15000 доларів
США (на той час дорівнювало 76800 грн.), які
особисто отримала згідно кредитного
договору з АКІБ «УкрСиббанк» №
27/вал-Н-530 від 27 березня 2006 р. Зазначені
боргові зобов'язання ОСОБА_2 виконувала
виключно самостійно, без участі її
колишнього чоловіка ОСОБА_1 На цей час
запозичені у ОСОБА_12 і ОСОБА_13 кошти
повністю повернуті, а кредит
достроково погашений особисто
позивачкою за зустрічним позовом
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ніколи в АДРЕСА_11 не
проживав, коштів на її купівлю не
надавав, кредит і боргові зобов'язання
його дружині ОСОБА_2 сплачувати не
допомагав, комунальні платежі за
зазначену квартиру в період з 2006 по 2013
рік сплачувала виключно ОСОБА_2, що
підтверджується доданими квитанціями.
Вважають, що квартира АДРЕСА_9,
загальною площею 46,7 кв.м є особистою
приватною власністю позивачки за
зустрічним позовом ОСОБА_2, як майно,
набуте нею за час шлюбу, але за кошти,
які належали їй особисто. Крім того,
ОСОБА_1 ніколи не претендував до 2013 року
на право власності на частку
зазначеної квартири, бо він визнавав,
що ця квартира є особистою власністю
ОСОБА_2, яка придбана за її власні кошти,
а він отримав у свою власність
автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 1,6, вартістю
на той час 93997 грн., який вони в 2007 році
разом придбали за час шлюбу. Після того,
як ОСОБА_2 розпочала процедуру
розірвання шлюбу, ОСОБА_1 почав в
судовому порядку претендувати на
частку зазначеної квартири, хоча
приховав від суду, що за домовленістю з
ОСОБА_2 у його користування залишився
легковий автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 1,6.
ОСОБА_1 приховав від суду, що під час
шлюбу 30.03.2007 р. за спільні кошти
колишнього подружжя на підставі
Договору № БН від 30.03.2007 р. у ТОВ
«Техно-Арт» був придбаний новий
легковий автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 1,6,
вартістю 93997 грн. Зазначений автомобіль
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Втім, як стало
відомо з інформації, наданої УДАІ ГУМВС
України в Харківській області, спірний
автомобіль 04.01.2013 р. ОСОБА_1 був знятий з
обліку і 04.01.2013 р. проданий через
товарну біржу ОСОБА_7 Про те, що
зазначений автомобіль, який є
предметом спору, був проданий,
позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_2
стало відомо лише 04 серпня 2014 р. під час
судового розгляду. Договір
купівлі-продажу автомобіля не є
дрібним побутовим договором, і
укладений стосовно майна, яке має
значну цінність для обох сторін у
справі. ОСОБА_2 не надавала ні усної, ні
письмової згоди на укладання договору
купівлі-продажу вказаного автомобіля,
тому вважає цей правочин недійсним.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не
погоджується сплатити на рахунок
позивача грошову компенсацію вартості
її 1/2 частки зазначеного автомобіля у
спільному майні подружжя, попередньо
зарахувавши зазначені кошти на
депозитний рахунок суду, позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 вважає за
необхідне визначити частки сторін у
спільному майні подружжя. Таким чином,
спірним майном, яке було придбане
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час шлюбу є
автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип
ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік випуску 2007,
шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованим РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУМВС
України в Харківській області 31.03.2007
року на підставі Свідоцтва про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, виданого тим же
РЕВ МВ № 1, дійсна вартість якого на час
розгляду справи складає 130154 грн. ( по
курсу НБУ 10999 доларів США) (автомобіль
придбаний за спільні кошти подружжя), а
також квартира, що розташована за
адресою: АДРЕСА_12 (квартира придбана за
особисті кошти ОСОБА_1.) (т. 4 а.с. 8-12).

23.10.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи - ПУБЛІЧНЕ
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК»,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
в якому просив здійснити поділ
спільного майна подружжя та припинити
право спільної сумісної власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_5; визнати за ОСОБА_1 право
власності на 2/5 частки квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_5;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, укладений
23.08.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо продажу
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_5, посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та внесений в
реєстр нотаріальних дій за № 1245, в
частині продажу 2/5 частки квартири;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, укладений
18.09.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо
продажу квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_5, посвідчений
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 та
внесений в реєстр нотаріальних дій за
№ 1843, в частині продажу 2/5 частки
квартири; надати можливість ОСОБА_1
користуватися, володіти та
розпоряджатися зазначеною квартирою,
яка співвласника в частині 2/5 частки
квартири. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач за первісним
позовом ОСОБА_1 зазначив, що перебував у
шлюбі з ОСОБА_2, зареєстрованому 26
грудня 2003 року відділом РАЦС
Фрунзенського районного управління
юстиції м. Харкова, актовий запис № 670.
Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 21 березня 2011 р.
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.
Цим рішенням встановлено, що шлюбні
стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
припинені у липні 2010 р. Із зазначеного
часу подружжя разом не проживає,
спільне господарство не ведуть. В
період шлюбу до моменту фактичного
припинення шлюбних відносин у 2006 р. за
спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
28 березня 2006 р. було набуте спірне майно
- квартира АДРЕСА_9. Відповідно до
Договору іпотеки від 28.03.2006 р., який був
укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, вартість
вказаної квартири становить 151500 грн.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
вважає, що зазначена квартира є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, тобто ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Відповідно до Договору
купівлі-продажу квартири, посвідченої
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 23.08.2013
р. за реєстровим № 1245, квартира АДРЕСА_13
була продана ОСОБА_2 та придбана ОСОБА_14
Вважає зазначений договір укладений з
порушенням чинного законодавства, в
зв'язку з чим підлягає визнанню
недійсним. Відповідно до п.9
зазначеного Договору купівлі-продажу
від 23.08.2013 р. відповідачка ОСОБА_2
гарантує, що житло, яке є предметом
цього договору, на момент його
укладення нікому іншому не продане, не
подароване, як внесок до статутного
капіталу господарських товариств не
передане, не відчужене іншим способом,
не заставлене, під податковою заставою,
в спорі і під забороною (арештом) не
перебуває, прихованих недоліків не має,
квартира не є предметом спадкового
договору. Але зазначений пункт не
відповідає дійсності, оскільки під час
укладення договору купівлі-продажу
квартири, квартира, що розташована за
адресою: АДРЕСА_14 перебувала у спорі та
була предметом розгляду цієї цивільної
справи. Крім того, відповідно до п.22
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, нотаріусом доведено до
відома ОСОБА_3, що відчужувана квартира
є особистою приватною власністю
ОСОБА_2, оскільки вона на момент набуття
у власність квартири в зареєстрованому
шлюбі не перебувала та ні з ким не
проживала однією сім'єю без укладення
шлюбу, особи, які б могли поставити
питання про визнання за ними права
власності на відчужувану квартиру (чи
її частину), як на спільне сумісне майно
відсутні. Пункт 22 договору суперечить
дійсності, а саме ОСОБА_2 перебувала у
шлюбі з ОСОБА_1 з 26 грудня 2003 р. до 21
березня 2011 р. Шлюбні стосунки припинені
в липні 2010 р., тобто на момент набуття у
власність спірна квартира була не
об'єктом особистої приватної власності
ОСОБА_2, а об'єктом спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу. ОСОБА_1 не надавав згоду
ОСОБА_2 ні на відчуження спільного
майна, ні на будь-який інший правочин
щодо розпорядження спільним майном.
Підставою виникнення права власності
на спірну квартиру у ОСОБА_3 є договір
купівлі-продажу квартири від 23.08.2013 р.,
який був укладений, як вважає позивач
ОСОБА_1, з порушенням ЦК України та
Порядку вчинення нотаріальних дій.
18.09.2013 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був
укладений договір купівлі-продажу,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_6 та внесений в реєстр
нотаріальних дій за № 1843. Згідно з
зазначеним договором ОСОБА_3 передав у
власність, а ОСОБА_4 прийняв у власність
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_15. На сьогодні право власності
на спірну квартиру зареєстроване за
ОСОБА_4 Зазначена спірна квартира
вибула з володіння ОСОБА_1 не з його
волі. Відповідно до договору
купівлі-продажу від 28.03.2006 р. вартість
квартири складає 137700 грн. За курсом НБУ
станом на 28.03.2006 р. 1 долар США становить
5,0500 грн. 137700 грн./5,05 дорівнює 27627,55
доларів США (вартість квартири станом
на 28.03.2006 р.). Кредит за кредитним
договором № 27/вал-И-530 від 28.03.2006 р.
складає 15000 доларів США, що
еквівалентно 75750 грн. 27267,55 доларів США -
15000 доларів США дорівнює 12267,33 доларів
США - частина яка була сплачена за
квартиру у шлюбі, що становить 12267,33
доларів СШАх5,05 грн. дорівнює 61950,02 грн. (
частина яка була сплачена за квартиру у
шлюбі в гривні). 15000 доларів США - 5572,34
долари США (залишок по кредиту після
розірвання шлюбу згідно виписки за
кредитним договором № 27/вал-И-530 від
28.03.2006 р. за період з 28.03.2006 р. по 01.07.2010 р.)
дорівнює 9427,66 доларів США (було
оплачено за кредитом № 27/вал-И-530 від
28.03.2006 р. у шлюбі), що еквівалентно 47609,68
грн., за курсом, який діяв на день
отримання кредиту. 61950,02 грн. + 47609,68 грн.
дорівнює 109559,70 грн. (було сплачено за
квартиру у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
разом). 137700 грн. - 109559,70 грн. дорівнює
28140,30 грн. було оплачено ОСОБА_2
самостійно після розірвання шлюбу, що
складало на 28.03.2006 р. - 28140,30/5,05 дорівнює
5572,34 доларів США. 137700 грн. /100 дорівнює 1377
грн. - сума 1% вартості квартири на 28.03.2006
р. 28140,30 грн./ 1377 грн. дорівнює 20, 44% -
кількість відсотків оплачених ОСОБА_2
за квартиру після розірвання шлюбу.
109559,70 грн. /2 дорівнює 54779,85 грн.,
оплачених ОСОБА_1 у шлюбі за квартиру.
109559,70 грн./1337 дорівнює 79,56 % було
оплачено за квартиру разом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 79,56%/2 дорівнює 39,78% - частина
квартири, яка відповідно до ст. 70 СК
України повинна бути визнана за ОСОБА_1
На цей час спірна квартира вибула з
володіння ОСОБА_1 не з його волі та на
теперішній час перебуває у власності
добросовісного набувача - ОСОБА_4 (т. 4
а.с. 41-47).

В судовому засіданні представники
позивача за первісним позовом ОСОБА_1 -
ОСОБА_15, ОСОБА_16, які діють на підставі
виданої довіреності, підтримали
позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі,
посилаючись на вищенаведене, та
заперечували в повному обсязі проти
задоволення зустрічних позовних вимог
та надали письмові заперечення на
зустрічний позов ОСОБА_2 (т.2 а.с. 141-145, т.4
а.с.34-39).

Представник позивача за зустрічним
позовом - адвокат ОСОБА_17, який діє на
підставі виданої довіреності, уточнені
позовні вимоги позивачки за зустрічним
позовом ОСОБА_2 підтримав в повному
обсязі, посилаючись на вищенаведене, та
просив позов задовольнити, в
задоволенні первісного позову ОСОБА_1
просив відмовити.

Представник відповідача за
первісним позовом ОСОБА_4 - адвокат
ОСОБА_18 в судовому засіданні первісний
позов ОСОБА_1 стосовно позовних вимог
до ОСОБА_4 не визнав, оскільки квартира
АДРЕСА_16 була придбана ОСОБА_4 для
проживання через агентство
нерухомості та ОСОБА_1 не був стороною
договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 просив відмовити у
повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом
ОСОБА_3 в судове засіданні на
неодноразові виклики не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, причини
неявки не повідомив.

Представник третьої особи за
первісним позовом приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 - ОСОБА_19,
який діє на підставі виданої
довіреності, в судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 заперечував, про що надав
письмові заперечення (т.1 а.с. 112, т.4 а.с.
82).

Третя особа за первісним позовом
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
направила суду пояснення, в яких
зазначила, що нею було посвідчено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_2 на підставі документів, що
передбачені чинним законодавством,
так, зокрема, їй було надано паспорт
ОСОБА_2, в якому в графі «Сімейний стан»
штамп про реєстрацію шлюбу чи його
розірвання відсутній. Сторонам
договору було роз'яснено, крім інших,
положення ст. 60,65,74 та 97 СК України (п.27
договору), відповідно до Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, а зокрема п.4.6. Глави 1, частини
ІІ: «При посвідченні нотаріусами
правочинів щодо відчуження майна від
імені особи, у якої немає чоловіка або
дружини, відчужувач подає відповідну
заяву… Нотаріус доводить зміст такої
заяви до відома другого учасника
правочину…». Просила розглянути
справу за її відсутністю. (т.1 а.с. 182).

Третя особа за первісним позовом -
ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Направили суду лист, в якому зазначили,
що станом на 05.08.2013 р. у ОСОБА_1 відсутня
будь-яка заборгованість перед банком, в
т.ч. і за кредитними договорами, як
наслідок, припинив свою дію і укладений
28.03.2006 р. договір іпотеки (т.1 а.с.41).

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_7 в судовому засіданні зустрічний
позов не визнала та пояснила, що 02.02.2010
р. за довіреністю придбала у ОСОБА_20
автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип
ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік випуску 2007,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Гроші за
автомобіль сплатила ОСОБА_20 в цей же
день під час оформлення довіреності на
автомобіль у нотаріуса. Враховуючи, що
дія довіреності закінчувалася 02 січня
2013 р. вирішила переоформити автомобіль
на себе в органах ДАІ. Оскільки
автомобіль до того часу був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, його
запросили до ДАІ для зняття автомобіля
з реєстрації та укладення 04.01.2013 року
договору купівлі-продажу автомобіля.
Всі витрати, пов'язані зі зняттям
автомобіля з реєстрації, укладенням
договору купівлі-продажу,
постановленням автомобіля на облік у
ДАІ, були понесені нею та її чоловіком
ОСОБА_21 Вважала, що автомобіль належить
їй на праві власності, оскільки вона
розрахувалася за його вартість ще в 2010
році та в 2013 році переоформила на себе.
В задоволенні позову ОСОБА_2 до неї
просила відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6,
відповідача за зустрічним позовом
ОСОБА_7, показання свідків, дослідивши
матеріали справи та надані докази,
прийшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26 грудня 2003 року
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірваний на підставі рішення
Обухівського районного суду м. Харкова
від 10 вересня 2013 р. (т.1 а.с. 7). Від цього
шлюбу мають неповнолітнього сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період цього шлюбу подружжям були
придбані - двокімнатна ізольована
квартира АДРЕСА_2, автомобіль марки
MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ
СЕДАН-Б, рік випуску 2007, шасі (кузов,
рама) № НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Як встановлено судом, квартира
АДРЕСА_2 була придбана в період шлюбу на
ім'я ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу, укладеному між
продавцями ОСОБА_10, ОСОБА_11 та покупцем
ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 На той час
чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_1 надав згоду на
укладення договору купівлі-продажу
вказаної квартири № 71, справжність
його підпису на заяві була засвідчена
приватним нотаріусом ОСОБА_6 28.03.2006 р. за
реєстровим № 894 (т. 2 а.с. 19,30).

На час укладення та посвідчення
цього договору п.44 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
03.03.2004 р. № 20/5, не вимагав посилатися у
тексті договору купівлі-продажу на
подані заяви дружини (чоловіка) сторін
договору про згоду на укладення
договору. Ці зміни були внесені на
підставі наказу Міністерства юстиції
України за № 1062/5 від 15.06.2009 р. Таким
чином, форма договору купівлі-продажу
квартири № 71 повністю відповідала
Закону України «Про нотаріат» та п.44
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 03.03.2004 р. № 20/5.

Спірна квартира була придбана в
кредит на підставі Кредитного договору
№ 27/вал-И-530, укладеного між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2, та передана в
іпотеку на підставі Договору іпотеки
(житлові приміщення), посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_22
28 березня 2006 р. (т.2 а.с. 2-4, 16-18).

ОСОБА_1 надав нотаріусу заяву, в
якій зазначив, що гроші, які
витрачаються на придбання
вищевказаної квартири, є спільною
сумісною власністю його та ОСОБА_2
Придбана квартира також буде об'єктом
права спільної сумісної власності як
така, що набувається за час шлюбу (т.2
а.с. 11, 30).

Крім того, між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений Договір
поруки № 27вал-И-530-П від 28 березня 2006 р.,
згідно з яким ОСОБА_1 як поручитель
зобов'язувався перед кредитором
відповідати за виконання
позичальником, тобто ОСОБА_2, всіх її
зобов'язань за кредитним договором №
27/вал-И-530 від 28.03.2006 р. (т.2 а.с. 67-69).

Відповідно до договору
купівлі-продажу від 28.03.2006 р. вартість
спірної квартири складає 137700 грн. За
курсом НБУ станом на 28.03.2006 р. 1 долар США
становить 5,0500 грн. 137700 грн./5,05 дорівнює
27627,55 доларів США (вартість квартири
станом на 28.03.2006 р.). Кредит за кредитним
договором № 27/вал-И-530 від 28.03.2006 р.
складає 15000 доларів США, що
еквівалентно 75750 грн. 27267,55 доларів США -
15000 доларів США дорівнює 12267,33 доларів
США - частина яка була сплачена за
квартиру у шлюбі, що становить 12267,33
доларів СШАх5,05 грн. дорівнює 61950,02 грн.
(частина, яка була сплачена за квартиру
у шлюбі в гривні). 15000 доларів США - 5572,34
долари США (залишок по кредиту після
розірвання шлюбу згідно виписки за
кредитним договором № 27/вал-И-530 від
28.03.2006 р. за період з 28.03.2006 р. по 01.07.2010 р.)
дорівнює 9427,66 доларів США (було
оплачено за кредитом № 27/вал-И-530 від
28.03.2006 р. у шлюбі), що еквівалентно 47609,68
грн., за курсом, який діяв на день
отримання кредиту. 61950,02 грн. + 47609,68 грн.
дорівнює 109559,70 грн. (було сплачено за
квартиру у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
разом). 137700 грн. - 109559,70 грн. дорівнює
28140,30 грн. було оплачено ОСОБА_2
самостійно після розірвання шлюбу, що
складало на 28.03.2006 р. - 28140,30/5,05 дорівнює
5572,34 доларів США. 137700 грн. /100 дорівнює 1377
грн. - сума 1% вартості квартири на 28.03.2006
р. 28140,30 грн./ 1377 грн. дорівнює 20, 44% -
кількість відсотків оплачених ОСОБА_2
за квартиру після розірвання шлюбу.
109559,70 грн. /2 дорівнює 54779,85 грн.,
оплачених ОСОБА_1 у шлюбі за квартиру.
109559,70 грн./1337 дорівнює 79,56 % було
оплачено за квартиру разом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 79,56%/2 дорівнює 39,78%, що
підтверджується роздруківкою
проведення платежів за кредитним
договором за період з 28.03.2006 р. по 01.07.2010
р., наданою АКІБ «УкрСиббанк» (т.2 а.с.
71-74).

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_23, ОСОБА_13 пояснили, що в 2006
році позичали своїй подрузі ОСОБА_2 10000
доларів США кожна, однак показання
зазначених свідків не спростовують
інших доказів, досліджених судом, що
квартира АДРЕСА_16 придбана подружжям
ОСОБА_2 в період шлюбу та була об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

На підставі викладеного, суд вважає
можливим первісний позов ОСОБА_1
задовольнити та визнати за ним право
власності на 2/5 частки квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_5.

Враховуючи викладене, суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_7 в частині
здійснення поділу спільного майна
подружжя наступним чином: визнати за
ОСОБА_2 в порядку поділу майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя,
право особистої власності на квартиру,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_5, в
цілому, як придбану за її особисті
кошти та в цій частині зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 відмовляє.

Однак, як встановлено судом, між
відповідачами за первісним позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23 серпня 2013 р. був
укладений Договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_17, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 1245 від 23
серпня 2013 року, що підтверджується
Інформаційною довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна,
сформованою 06.02.2014 р. державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції та самим
Договором купівлі-продажу, копія якого
знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.
114-115, а.с. 134-138).

Як вбачається з п. 9. зазначеного
Договору купівлі-продажу квартири,
продавець, тобто ОСОБА_2, гарантує, що
на момент укладення договору щодо
нерухомості, тобто спірної квартири,
житло, яке є предметом цього договору,
на момент його укладення нікому іншому
не продане, не подароване, як внесок до
статутного капіталу господарських
товариств не передане, не відчужене
іншим способом, не заставлене, під
податковою заставою, в спорі і під
забороною (арештом) не перебуває,
прихованих недоліків не має, квартира
не є предметом спадкового договору, що
суперечить наявним у справі доказам.

Крім того, згідно з п.2 зазначеного
Договору купівлі-продажу квартири,
нотаріусом доведено до відома
покупця, тобто ОСОБА_3, що відчужувана
квартира є особистою приватною
власністю продавця, тобто ОСОБА_2,
оскільки вона на момент набуття у
власність квартири в зареєстрованому
шлюбі не перебувала та ні з ким не
проживала однією сім'єю без укладення
шлюбу, особи, які б могли поставити
питання про визнання за ними права
власності на відчужувану квартиру (чи
її частину), як на спільне сумісне майно
відсутні.

Зазначений пункт 22 договору
суперечить дійсним обставинам, а саме:
ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 з 26
грудня 2003 р. до 21 березня 2011 р. Шлюбні
стосунки припинені в липні 2010 р., тобто
на момент набуття у власність спірна
квартира була не об'єктом особистої
приватної власності ОСОБА_2, а об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 65 СК України,
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

Частиною другою ст. 65 СК України
передбачено, що при укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України,
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 215 ЦК
України, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, Договір купівлі-продажу
квартири, укладений між відповідачами
за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23
серпня 2013 р. суперечить інтересам
позивача за первісним позовом ОСОБА_1,
порушує його права у праві спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, суд вважає
можливим позовні вимоги позивача за
первісним позовом ОСОБА_1 в цій частині
задовольнити та визнати недійсним
договір купівлі-продажу, укладений
23.08.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, щодо
продажу квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та внесений в реєстр нотаріальних дій
за № 1245, в частині продажу 2/5 частки
квартири.

Суд відмовляє в задоволенні позовних
вимог позивача за первісним позовом
ОСОБА_1 в частині здійснення поділу
спільного майна подружжя та припинення
права спільної сумісної власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_5,
оскільки на час розгляду справи було
припинено право власності подружжя на
спірну квартиру.

Крім того, між відповідачами за
первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18
вересня 2013 р. був укладений Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_17,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за № 1245 від 18 вересня 2013 року,
що підтверджується Інформаційною
довідкою з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, щодо об'єкта
нерухомого майна, сформованою 06.02.2014 р.
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції та самим Договором
купівлі-продажу, копія якого
знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.
113, а.с. 134-138).

Право власності набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів. При
цьому діє презумпція правомірності
набуття права власності на певне майно,
яка означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом,
що передбачено статтею 328 ЦК України.

Суду не надано належних доказів
того, що ОСОБА_4 спірна квартира набута
неправомірно.

Статтею 20 ЦК України передбачено,
що право на захист особа здійснює на
свій розсуд.

Спосіб захисту права власності на
нерухоме майно, визначений ст.ст. 386-388
ЦК України.

Неправильно обраний спосіб захисту
права власності чи іншого речового
права може бути підставою для відмови в
позові.

Враховуючи викладене, суд вважає
можливим в задоволенні позовних вимог
позивача за первісним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк», Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, укладений 18.09.2013 між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 щодо продажу квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_5,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_6 та внесений в реєстр
нотаріальних дій за № 1843, в частині
продажу 2/5 частки квартири та в наданні
можливості можливість ОСОБА_1
користуватися, володіти та
розпоряджатися зазначеною квартирою,
яка співвласника в частині 2/5 частки
квартири відмовити.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час
шлюбу був придбаний автомобіль марки
MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ
СЕДАН-Б, рік випуску 2007, шасі (кузов,
рама) № НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованим РЕВ МВ № 1 ДАІ
ГУМВС України в Харківській області
31.03.2007 року на підставі Свідоцтва про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, виданого тим же
РЕВ МВ № 1, що підтверджується
договором № б/н від 30.03.2007 р. (т.3 а.с.
126-128, 129, 130).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 23.01.2010
р. передав право експлуатації та
розпорядження зазначеним автомобілем
за нотаріально посвідченою
довіреністю ОСОБА_20, ОСОБА_24, ОСОБА_25 (т.2
а.с. 162).

Довіреністю (по праву передовір'я) 02
лютого 2010 р. ОСОБА_20 уповноважив ОСОБА_21
або ОСОБА_7 експлуатувати та
розпоряджатися належним ОСОБА_1
автомобілем MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип ТЗ
ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік випуску 2007, шасі
(кузов, рама) № НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Як зазначила в судовому засіданні
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_7 та не спростовано іншими
дослідженими судом доказами, вартість
автомобіля була нею сплачена ОСОБА_20 02
лютого 2010 р. під час оформлення
довіреності в порядку передовір'я у
нотаріуса.

Згідно з повідомленням Управління
ДАІ ГУ МВС України в Харківській
області від 01.07.2014 р., автомобіль MITSUBISHI
LANCER, номерний знак НОМЕР_1, 04.01.2013 року
перереєстровано на ім'я ОСОБА_7 (т.2 а.с.
179).

Відповідно до рішення Обухівського
районного суду Київської області від 21
березня 2011 р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, встановлено, що
сторони з липня 2010 року не проживають
разом (т.1 а.с.7).

Таким чином, право розпорядження
спірним автомобілем було припинено в
період спільного проживання у шлюбі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На підставі викладеного, суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_7 в частині
визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля марки MITSUBISHI
LANCER 1,6 COMFORT, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік
випуску 2007, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений
між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 04.01.2013 р.; визнання
за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип
ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-Б, рік випуску 2007,
шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та в цій
частині зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2 відмовляє.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 20, 215, 328, 346, 369 ЦК
України, ст.ст. 65, 70 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 2/5 частки квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_5.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу, укладений 23.08.2013 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, щодо продажу
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
внесений в реєстр нотаріальних дій за
№ 1245, в частині продажу 2/5 частки
квартири.

В іншій частині в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6, -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про поділ
спільного майна подружжя, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
автомобіля, визнання права власності
на ? частину автомобіля - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Харченко А.М.