Справа № 453/1290/14-ц
№
провадження 2/453/500/14
РІШЕННЯ

іменем
України

01.10.2014 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Брони А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю позивачки
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 12.09.1999 року. У
обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що спільне життя з
відповідачем не склалося через
несумісність характерів, різні погляди
на життя, байдужість відповідача, який
не дбає за родину, з приводу чого між
ними виникали конфлікти та сварки, які
негативно впливали на її моральний
стан та душевний спокій. Зазначила, що
на даний час протягом п`яти років вони
проживають окремо, не ведуть спільного
господарства. Вказала, що за таких
обставин вона втратила до відповідача
почуття поваги та любові, а тому вважає,
що їх сім`я розпалася остаточно і
зберегти її неможливо, у зв`язку з чим
звернулась до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав, проти їх
задоволення не заперечував.

Заслухавши пояснення позивачки,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з`ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 12.09.1999 року,
від якого мають двох неповнолітніх
дітей, що вбачається із свідоцтва про
шлюб та копій свідоцтв про народження.

В судовому засіданні встановлено, що
сім`я фактично розпалася, шлюб існує
тільки формально, позивачка і
відповідач протягом п`яти років
спільного господарства не ведуть,
шлюбних відносин не підтримують, разом
не проживають через те, що відносини
між ними загострились внаслідок
взаємних звинувачень і небажання
відповідача проживати разом у шлюбі.

Позивачка у судовому засіданні
наполягала на розірванні шлюбу,
оскільки не бажає в подальшому
перебувати у шлюбних відносинах з
відповідачем, котрий проти розірвання
шлюбу також не заперечував, про що
ствердив у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується лише на вільній згоді
жінки та чоловіка.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах, суд вважає, що
заява про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі позивачки, примирення між
сторонами неможливе, їх сім'я розпалася
остаточно, а шлюб існує формально.
Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечило б
інтересам позивачки і після розірвання
шлюбу не будуть порушені особисті та
майнові права сторін.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 12 вересня 1999 року у
Коростівській сільській раді
Сколівського району Львівської
області, актовий запис № 4.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивачки змінити на дошлюбне
«ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через місцевий
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя