ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Каліушко Ф.А.,
розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» коштів у розмірі 24 919,40 грн.,
які складаються з нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати у розмірі
19 449,70 грн., компенсації за порушення
строків їх виплати у розмірі 2 193,62 грн.
та 3 276,08 грн. - суми середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
по тексту - ЦПК України) суддя відмовляє
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу, якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
№14 від 23.12.2011 року встановлено, якщо
заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати,
судовий наказ може бути видано не лише
на суму заборгованості із заробітної
плати, а й на суму компенсації за
порушення строків її виплати, оскільки
вона входить до структури заробітної
плати. До заяви має бути додано докази
перебування заявника у трудових
відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, зокрема, довідка бухгалтерії
боржника, розрахунковий лист чи копія
платіжної відомості. А пунктом 9 цієї
Постанови передбачено, що наявність
спору про право встановлюється
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника, документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
право вимоги.

Як вбачається з поданої заяви про
видачу судового наказу, однією з
заявлених у ній вимог є стягнення
заборгованості з виплати заробітної
плати у розмірі 19 449,70 грн. та відповідно
до підписаного головним бухгалтером
ПАТ «Мостобуд» звіту про виплату
заробітної плати саме цю суму і
визначено як заборгованість, водночас
зі змісту заяви також вбачається, що
боржником в подальшому здійснювались
часткові погашення заборгованості, а
відтак зазначена сума різниться з
дійсним розміром заборгованості, у
зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що з
заяви вбачається спір про право, а тому
ця вимога не підлягає розгляду в
порядку наказного провадження.

Іншими вимогами заяви є стягнення
компенсації за порушення строків
виплати заробітної плати та суми
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, які не є
безспірними відповідно до доданих до
заяви доказів, а відтак ці вимоги також
не підлягають розгляду у порядку
наказного провадження.

Беручи до уваги наведене, суд відмовляє
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Керуючись ст. 96, п. 2 ч. 3 ст.100 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» про видачу судового наказу.

Роз'яснити заявникові, що відмова у
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Заявник
у цьому випадку має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ:

КАЛІУШКО Ф.А.