Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення
стягнення, за зустрічним позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», треті особи: приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
арбітражний керуючий Корольов Вадим
В'ячеславович, про визнання
добросовісним набувачем нерухомого
майна, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», яке діє
через представника Пересаду Наталію
Іванівну, на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 15 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 23 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 20 грудня 2006 року між
банком та ОСОБА_13 було укладено
кредитний договір, згідно з яким
остання отримала у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти у розмірі 80 тис. дол. США
строком до 18 грудня 2026 року зі сплатою
9,5 % річних.

12 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_13
було укладено кредитний договір,
згідно з яким остання отримала у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у розмірі 44 500,00 дол. США строком до 10
червня 2034 року зі сплатою 12,99 %
річних.

З метою забезпечення виконання своїх
зобов'язань за вказаними договорами,
між позивачем та ОСОБА_13 були укладені
договори іпотеки від 20 грудня 2006 року
та від 12 квітня 2007 року, відповідно до
яких остання передала в іпотеку банку
наступне нерухоме майно: квартиру
АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2 і квартиру
АДРЕСА_3.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником своїх зобов'язань у неї
станом на 25 грудня 2012 року утворилася
заборгованість за двома кредитними
договорами у загальному розмірі 2 369 843,29
грн.

21 грудня 2010 року банку стало відомо, що
стосовно фізичної особи-підприємця
ОСОБА_13 розпочато процедуру
банкрутства, у ході якої без відома
іпотекодержателя та без згоди позивача
було знято іпотечні заборони з майна,
яке є забезпеченням за кредитними
договорами. Без узгодження ціни
продажу предмета іпотеки з банком
майно було продано ОСОБА_8

Позивач просив звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме на квартиру
АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_3, що
належать на праві власності ОСОБА_7,
і квартиру АДРЕСА_2, що належить на
праві власності ОСОБА_6, для погашення
заборгованості за кредитними
договорами від 20 грудня 2006 року та від 12
квітня 2007 року та застосувати спосіб
реалізації предметів іпотеки шляхом
продажу ПАТ «КБ «Надра» з
застосуванням процедури продажу,
передбаченої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», а саме з правом укладання від
імені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою будь-якою особою-покупцем та з
наданням ПАТ «КБ «Надра» всіх
повноважень продавця, необхідних для
здійснення такого продажу, за
початковою ціною не нижчою ніж вказана
у звіті про проведення незалежної
оцінки.

Заперечуючи проти вказаних вимог
банку, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 подали
зустрічний позов про визнання їх
добросовісними набувачами нерухомого
майна. В обґрунтування свого позову
посилалися на те, що 20 грудня 2006
року та 12 квітня 2007 року між банком та
ОСОБА_13 було укладено два кредитні
договори і договори іпотеки від 20
грудня 2006 року та від 12 квітня 2007 року.

Постановою господарського суду
Харківської області від 21 рудня 2010
року фізичну особу-підприємця ОСОБА_13
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Корольова В.В., скасовано всі
арешти, накладені на майно боржника, і
інші обмеження щодо розпорядження
майном боржника з метою задоволення
вимог кредиторів.

12 квітня 2011 року товарною біржею
«Правопорядок» проведено аукціонні
торги з реалізації спірних квартир,
переможцем яких визнано ОСОБА_8 та 04
травня 2011 року укладено договори
купівлі-продажу, які посвідчені
приватним нотаріусом.

10 жовтня 2011 року укладено договори
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 між
ОСОБА_6 і ОСОБА_8 та квартири АДРЕСА_1 і
квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_7 і ОСОБА_8

Позивачі за зустрічним позовом
зазначають, що вони придбали спірні
квартири у відповідності з вимогами
законодавства та ці правочини
здійснено за відсутності в державному
реєстрі відомостей про обтяження
нерухомого майна іпотекою або
заставою, тому вони є добросовісними
набувачами спірних квартир. Зазначили,
що постановою апеляційного
господарського суду Харківської
області від 06 вересня 2011 року скасовано
постанову господарського суду
Харківської області від 21 грудня 2010
року про визнання фізичної
особи-підприємця ОСОБА_13 банкрутом,
провадження у справі припинено, однак
право власності ОСОБА_13 на спірні
квартири не відновлено. З урахуванням
вказаного просили визнати їх
добросовісними набувачами придбаних
ними квартир.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 15 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 23 червня 2014 року, в задоволенні
позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено,
зустрічний позов ОСОБА_6 і ОСОБА_7
задоволено. Визнано ОСОБА_6
добросовісним набувачем квартири
АДРЕСА_2. Визнано ОСОБА_7 добросовісним
набувачем квартири АДРЕСА_1 і квартири
АДРЕСА_3.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«КБ «Надра», посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає відхиленню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги представника
ПАТ «КБ «Надра» не дають підстав для
висновку про порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Так, судами встановлено, що на підставі
укладеного 20 грудня 2006 року між банком
та ОСОБА_13 кредитного договору, остання
отримала у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у розмірі 80 тис. дол. США строком до 18
грудня 2026 року зі сплатою 9,5 % річних, на
підставі укладеного 12 квітня 2007 року
між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_13
кредитного договору, остання отримала
у тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у розмірі 44 500 дол. США строком до 10
червня 2034 року зі сплатою 12,99 % річних.

З метою забезпечення виконання своїх
зобов'язань за вказаними договорами,
між позивачем та ОСОБА_13 були укладені
договори іпотеки від 20 грудня 2006 року
та від 12 квітня 2007 року, відповідно до
яких остання передала в іпотеку банку
наступне нерухоме майно: квартиру
АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2 і квартиру
АДРЕСА_3.

Постановою господарського суду
Харківської області від 21 грудня
2010 року фізичну особу-підприємця
ОСОБА_13 визнано банкрутом. При цьому
скасовано арешти, накладені на майно
ОСОБА_13, та інші обтяження щодо
розпорядження майном, заборонено
накладання нових арештів або інших
обтяжень, призначено ліквідатором
Корольова В.В.

На виконання вказаної постанови 12
квітня 2011 року товарною біржею
«Правопорядок» було проведено
аукціонні торги з реалізації спірних
квартир, переможцем яких визнано
ОСОБА_8 За підсумками вказаних торгів
між Корольовим В.В., ОСОБА_13 і ОСОБА_8 04
травня 2011 року укладено договори
купівлі-продажу цих квартир, які у
подальшому були реалізовані ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Зі змісту договорів, укладених між
арбітражним керуючим та ОСОБА_8,
вбачається, що об'єкт аукціону не є
проданим, відчуженим іншим чином, не
перебуває під арештом, судових справ
щодо нього немає. Пунктом 14.5 цих
договорів передбачено, що вказаний
продаж є примусовим, від реалізації
якого ОСОБА_13 доходу не отримала.

В подальшому постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 06
вересня 2011 року було скасовано
постанову господарського суду
Харківської області від 21 грудня 2010
року, на підставі якої фізичну
особу-підприємця ОСОБА_13 було визнано
банкрутом.

Банком дії нотаріуса та арбітражного
керуючого процедура проведення
прилюдних торгів не були оскаржені.

Відповідно до вимог статей 26, 30 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», чинних на час
виникнення спірних правовідносин,
вбачається, що всі види майнових
активів (майно та майнові права)
банкрута включаються до складу
ліквідаційної маси. Майно банкрута, що
є предметом застави, включається до
складу ліквідаційної маси, але
використовується лише для задоволення
вимог заставодержателя. Після
проведення інвентаризації та оцінки
майна банкрута ліквідатор розпочинає
продаж майна банкрута на відкритих
торгах, якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута. Продаж майна банкрута
здійснюється на аукціонах і
оформлюється договорами
купівлі-продажу, які укладаються між
ліквідатором і переможцем торгів
згідно з законодавством України. В
першу чергу задовольняються вимоги,
забезпечені заставою.

Таким чином, при проведенні процедури
банкрутства розпорядження майном, у
тому числі заставленим, здійснює
ліквідатор - арбітражний керуючий, при
цьому отримання згоди від
іпотекодержателя на відчуження майна
Законом, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, не передбачено,
тому посилання позивача за первісним
позовом на те, що при відчуженні
заставленого майна арбітражним
керуючим потрібна згода
іпотекодержателя, судовою колегією не
приймаються. При цьому реалізоване на
прилюдних торгах майно втрачає статус
іпотечного.

На підставі вказаного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, про відмову в
задоволенні позовних вимог банку про
звернення стягнення на предмет іпотеки
з огляду на наступне.

Відчуження майна, переданого в іпотеку
під час проведення ліквідаційної
процедури боржника, здійснюється у
порядку, визначеному Законом України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції, яка була чинною на момент
реалізації в процедурі банкрутства
спірного майна). Положеннями цього
закону не передбачено згоди
іпотекодержателя на відчуження
предмета іпотеки за договором, що
укладається під час ліквідаційної
процедури боржника, яка здійснюється в
межах справи про банкрутство.
Відповідна правова позиція Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України у справі № 6-58цс13.

За змістом частин першої, третьої
статті 575 ЦК України застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи, є
іпотекою.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
заставу» застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи; застава
зберігає силу і у випадках, коли у
встановленому законом порядку
відбувається уступка
заставодержателем забезпеченої
заставою вимоги іншій особі або
переведення боржником боргу, який
виник із забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
іпотеку» у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Зазначені норми застосовуються з
урахуванням положень Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», який визначає
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна.

Реалізація майна, що є предметом
застави, яка проведена в межах
ліквідаційної процедури, без
припинення обтяжень, не припиняє
заставу, тому застава зберігає
чинність при переході права власності
на предмет застави до іншої особи, у
зв'язку з чим на неї може бути звернено
стягнення з підстав, передбачених
статтями 25, 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень». Відповідна
правова позиція судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України у справі № 6-168цс14.

Судами було встановлено, що станом на 10
жовтня 2011 року були відсутні обтяження
щодо спірних квартир у Єдиному реєстрі
заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна та податкова застава
у Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна про податкові застави.

Також суди дійшли обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 є
добросовісними набувачами спірних
квартир, оскільки вони їх придбали у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень, з додержанням вимог
чинного законодавства за відсутності в
Державному реєстрі відомостей про
обтяження цього нерухомого майна
іпотекою або заставою.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України
майно не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відмовляючи у
задоволенні первісного позову ПАТ «КБ
«Надра» та задовольняючи зустрічний
позов ОСОБА_6 і ОСОБА_7, суди правильно
визначилися з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, у результаті чого
ухвалили законні і обґрунтовані судові
рішення, які відповідають вимогам
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх скасування немає.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 15 квітня 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 23 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. СитнікСудді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана
Г.В. Юровська