Справа №451/835/14-ц
Провадження № 2/451/265/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

з секретарем судового
засідання Дяків Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Радехів справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2014 року позивачка звернулася
до суду із вимогами, відповідно до яких
просить стягнути із відповідачки -
ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі
78000 гривень.

В обґрунтування позову посилається на
обставини, що 21 січня 2014 року, ОСОБА_2 -
відповідачкою у справі, було взято у
неї грошову позику у сумі 78000 гривень та
на підтвердження договірних
зобов'язань, написано боргову розписку.
Відповідно до умов договору позики,
відповідачка зобов'язалася отримані
кошти повернути до травня 2017 року,
шляхом сплати рівними частинами
щомісяця по 1950 гривень. Поряд з цим,
відповідачка на протязі п'яти місяців
не повертає позику, а на вимогу
виконати взяте грошове зобов'язання, не
реагує, від так за захистом своїх
порушених прав, вона вимушена
звертатися до суду. Із посиланням на
норми Цивільного кодексу України,
просить позов задоволити.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, надавши письмову заяву,
просить розгляд справи здійснювати без
її участі. Позовні вимоги підтримала в
повній мірі та погодилася на заочному
розгляді справи.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася повторно. Хоча про час та
місце розгляду справи повідомлялася
судом належним чином. Про причини, що
унеможливили її прибуття у засідання,
суд не повідомила.

Із врахуванням наведеного, на підставі
п.3 ч.1 та ч.4 ст.169, ч.2 ст.197 ЦПК України
розгляд справи проведено без участі
сторін, без застосування фіксування
судового засідання технічними
засобами та на підставі представлених
суду доказів.

У відповідності до положень ст.11 та ст.60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. При цьому, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Із наданого суду оригіналу розписки,
яка датована 21.01.2014р. та підписана
сторонами вбачається, що ОСОБА_1
позичила ОСОБА_2 гроші в розмірі 78000
гривень, а остання зобов'язалася до
травня 2017 року повернути вказані кошти,
із помісячною сплатою в розмірі 1950
гривень на протязі 40 місяців (а.с.3).

Відповідно до статті 1046 ЦК України,
нормами якої позивачка обґрунтовує
свої вимоги, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є реальним, тобто є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

У залежності від суми і суб'єктивного
складу зобов'язань, направлених на
передачу майна, договір позики
укладається у письмовій формі та на
підтвердження укладення такого і його
умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК
України).

Предметом позики, як вбачається із
даних розписки та письмових
обґрунтувань позивачки (а.с.2), ОСОБА_2
зазначає грошові кошти в сумі 78000
гривень, що відповідає вимогам ст.192 ЦК
України, згідно якої законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася (ч.2 ст.1050
ЦК України).

Таким чином, узагальнюючи
вищенаведене, суд приходить до
переконання, що вимоги позивачки є
підставними, від так підлягають до
задоволення.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України із відповідачки в користь
позивачки слід стягнути понесені нею
судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,215,226 ЦПК
України та ст.ст.1046,1047,1050 ЦК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_1 Радехівського району
Львівської області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,
жительки АДРЕСА_2 Львівської області
заборгованість за договором позики в
розмірі 78000 (сімдесят вісім тисяч)
гривень та 780 (сімсот вісімдесят)
гривень судових витрат.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано на протязі десяти днів
з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області через Радехівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.