АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/180/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 2034/2-250/11
Доповідач - Колтунова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 09» жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, яка є правонаступником ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
15 жовтня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2, правонаступником якого
є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області, Харківського районного
відділу земельних ресурсів, третя
особа - Міськрайонне управління
Держкомзему у м. Люботин в Харківському
районі про перерозподіл часток
співвласників домоволодіння,
визначення порядку користування
домоволодінням та земельною ділянкою,
визнання недійсним та скасування
державного акту на земельну ділянку,
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

10 червня 1999 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_7,
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області про перерозподіл часток
співвласників домоволодіння.

Під час розгляду справи позивачі
неодноразово уточнювали позовні
вимоги та з урахуванням остаточних
уточнень просили суд поновити їх
порушене право користування земельною
ділянкою загальною площею 1 380,4 кв.м.,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
скасувати рішення виконавчого
комітету Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області № 245 від 23 листопада 1982 року та
від 24 квітня 2007 року, перерозподілити
ідеальні частки між співвласниками
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 та визнати право
власності за ОСОБА_2 на 11/100 частин
домоволодіння замість ? його частини,
за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 11/200 частин
домоволодіння замість 1/8 частини, за
ОСОБА_5 67/100 частин замість ? частини,
визначити порядок користування
домоволодінням та виділити позивачам в
користування 33/100 частин домоволодіння
за варіантом, передбаченим висновком
судово-технічної експертизи від 25
серпня 1999 року, визначити порядок
користування земельною ділянкою,
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності серії ЯД №
033049 на земельну ділянку площею 0,0675
виданий на ім'я ОСОБА_8

В обґрунтування позову позивачі
зазначили, що у 1939 році ОСОБА_9 було
збудовано будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Пісочинської селищної ради від 17
грудня 1954 року за вказаним будинком
було закріплено земельну ділянку
площею 1 380,4 кв.м.

В подальшому на вказаній земельній
ділянці сином ОСОБА_9 - ОСОБА_8 було
побудовано та оформлено новий житловий
будинок літ. «Б-1».

Рішенням виконавчого комітету
Пісочинської селищної ради № 245 від 23
листопада 1982 року житловому будинку
літ. «Б-1» присвоєно АДРЕСА_1 та виділено
земельну ділянку площею 634,00 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Спадкоємцями
після його смерті є його сини - ОСОБА_2,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 06 липня 1989 року
за спадкоємцями було визнано право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1.

Позивачі вважали, що рішення
виконавчого комітету Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області № 245 від 23
листопада 1982 року є незаконним,
оскільки спадкоємці померлого ОСОБА_9
згоди на вилучення у них частини
земельної ділянки та надання її ОСОБА_8
не надавали. Зважаючи на що, їх права на
користування земельною ділянкою
порушені.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер.

Відповідач ОСОБА_5, яка залучена до
участі у справі в якості
правонаступника після смерті ОСОБА_8,
проти задоволення позовних вимог
заперечувала.

Представники Пісочинської селищної
ради Харківського району Харківської
області та міськрайонного управління
Держкомзему у м. Люботин в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені. Просили
суд розглядати справу за їх
відсутності.

Зазначений спір розглядався судами
неодноразово. Рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
09 грудня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 було задоволено
(а.с. 193-195, том 1).

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 22 березня 2005 року рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 09 грудня 2014
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції
(а.с. 220, том 1).

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 20 жовтня 2005
року між сторонами затверджено мирову
угоду (а.с. 254, том 1).

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 13 серпня 2008 року рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 20 жовтня 2005
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції
(а.с. 278, том 1).

Ухвалою Харківського районного суду
Харківської області від 14 жовтня 2013
року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області, Харківського районного
відділу земельних ресурсів, третя
особа - Міськрайонне управління
Держкомзему у м. Люботин в Харківському
районі про перерозподіл долів
співвласників домоволодіння,
визначення порядку користування
домоволодінням та земельною ділянкою,
визнання недійсним та скасування
державного акту на земельну ділянку,
скасування рішення, визнання права
власності на частини житлового будинку
в порядку спадкування за законом,
припинення права власності за законом,
припинення права власності на частину
в спільній частковій власності
залишено без розгляду (а.с. 96, том 1).

Останнім рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
15 жовтня 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
в задоволенні позовних вимог
відмовлено (а.с.111-113).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій
просять рішення суду скасувати, позов
задовольнити. При цьому посилаються на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Зазначають, що не надано належної
оцінки наведеним ними доводам стосовно
відсутності згоди користувачів
спірної земельної ділянки на вилучення
у них земельної ділянки площею 634,00 кв.м.
для подальшого її надання ОСОБА_8

Судом необґрунтовано не було взято до
уваги того факту, що 23 листопада 1982
року, коли було ухвалено рішення щодо
надання ОСОБА_8 земельної ділянки
площею 634,00 кв.м., ОСОБА_9 помер, зважаючи
на що, згоду на вилучення частини
земельної ділянки повинно бути надано
спадкоємцями останнього.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 18 вересня 2014 року до участі
у справі в якості правонаступника було
залучено спадкоємця померлого ОСОБА_2 -
ОСОБА_1 (а.с. 62, том 4).

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник -
ОСОБА_11, правонаступник померлого
ОСОБА_2 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу
підтримували.

ОСОБА_7 відмовився від апеляційної
скарги на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
15 жовтня 2013 року. Ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 19 грудня
2013 року прийнято відмову ОСОБА_7 від
апеляційної скарги, апеляційне
провадження в частині оскарження
ОСОБА_7 рішення Харківського районного
суду Харківської області від 15 жовтня
2013 року закрито (а.с. 183, 184, том 1).

ОСОБА_5 та її представник проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували.

Представники Пісочинської селищної
ради Харківського району Харківської
області, Харківського районного
відділу земельних ресурсів та
Міськрайонного управління Держкомзему
у м. Люботин в Харківському районі не
з'явились, про час та місце слухання
справи повідомлені належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення позивачів та їх
представника, відповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 суд першої
інстанції виходив із того, що
позивачами не було надано доказів, які
свідчать про те, що вони мали право на
користування земельною ділянкою
площею 1 380,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1
оскільки на період відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_8 з дозволу
померлого батька - ОСОБА_9, на частині
земельної ділянки, наданої ОСОБА_8 за
згодою останнього, було побудовано
житловий будинок, який прийнято до
експлуатації та виділено в окреме
домоволодіння. Зазначеному житловому
будинку було присвоєно АДРЕСА_1.

Таким чином, на період відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_9, площа
земельної ділянки, на якій
розташований спадковий дом, не
становила 1380,4 кв.м., зважаючи на що,
правові підстави для задоволення
позовних вимог позивачів відсутні,
оскільки їх права порушені не були.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується
письмовими доказами та не оспорюється
сторонами, що рішенням виконкому
Пісочинської селищної ради від 07
грудня 1954 року ОСОБА_9 було надано
земельну ділянку площею 1 380,40 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9,
том 1).

На зазначеній земельній ділянці було
збудовано житловий будинок літ. «А-1»,
право власності на який було
зареєстровано за ОСОБА_9

Відповідно до протоколу № 20 засідання
виконкому Пісочинської селищної ради
депутатів трудящих Харківського
району Харківської області від 26
грудня 1960 року задоволено заяву ОСОБА_8
про виділ земельної ділянки площею 700,00
кв.м. для будування будинку на
земельній ділянці, яка належить
батькові - ОСОБА_9, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 157, том 1).

Рішенням виконкому Пісочинської
селищної ради депутатів трудящих
Харківського району Харківської
області від 11 вересня 1975 року було
надано дозвіл на прийняття в
експлуатацію житлового будинку,
збудованого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 147 том 1).

Рішенням виконкому Харківської
районної ради депутатів трудящих
Харківської області № 1630 від 16 жовтня
1975 року зазначений будинок прийнято в
експлуатацію (а.с. 33, том 1).

Рішенням Пісочинської ради народних
депутатів Харківського району № 245 від
23 листопада 1982 року під зазначену
забудову було виділено земельну
ділянку площею 634,00 кв.м. (а.с. 32, том 1).

Рішенням Пісочинської сільської ради
народних депутатів Харківської
області від 15 березня 1983 року вирішено
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, оформити на ім'я ОСОБА_8,
видати йому свідоцтво про право
власності на вказаний житловий будинок
та зареєструвати за цим житловим
будинком АДРЕСА_1 земельну ділянку
площею 634 кв.м. (а.с. 87, том 2).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_9, який був забудовником спірного
будинку, помер 05 квітня 1982 року (а.с. 169,
том 1).

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 06 липня 1989 року
за спадкоємцями після смерті ОСОБА_9,
синами - ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_2, визнано право власності по ?
частині житлового будинку АДРЕСА_1 що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 97,
том 3).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер (а.с. 170, том 1).

Свідоцтва про право власності в
порядку спадкування були видані на ім'я
його доньок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 170,
том 2).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер. Після його
смерті на ім'я доньки - ОСОБА_5 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом (а.с. 168, том 2).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
сторони по справі набули право
власності в порядку спадкування на
житловий будинок АДРЕСА_1 що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Будинок АДРЕСА_1, який належав на праві
власності ОСОБА_8, а після його смерті в
порядку спадкування його доньці
ОСОБА_5, в спадкове майно після смерті
ОСОБА_9 не входив.

Таким чином, зібрані по справ докази
безспірно свідчать про той факт, що на
день смерті ОСОБА_9 за житловим
будинком АДРЕСА_1 що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, не значилася земельна
ділянка площею 1380,4 кв.м., на праві
користування якою наполягають
позивачі по справі, оскільки за життя
ОСОБА_9, який був забудовником спірного
будинку та на ім'я якого було виділено
цю земельну ділянку, надав згоду на
виділ частини даної земельної ділянки
на ім'я свого сина - ОСОБА_8, який у 1960
році збудував житловий будинок за
зазначеною адресою.

У 1975 році зазначений будинок було
прийнято в експлуатацію на ім'я ОСОБА_8,
що також свідчить про надання
власником будинку та користувачем
земельної ділянки згоди на виділ
частки цієї ділянки сину з метою
будування будинку.

Відповідно до діючого законодавства,
на період виникнення спірних
правовідносин, при відсутності згоди
власника будинку на виділ частки
земельної ділянки на користь
забудовника другої будівлі, право
власності на цю будівлю, збудовану
останнім, належало б власнику
первісного будинку.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідачами були надані
докази, які свідчать про те, що ще до
прийняття в експлуатацію збудованого
ОСОБА_8 житлового будинку на земельній
ділянці, що належала батькові ОСОБА_9,
він сплачував податок на землю з
розрахунку 600,00 кв.м. (а.с. 112-118, 156, том 1).

За таких обставин, зібрані по справі
докази свідчать про той факт, що при
житті ОСОБА_9 переуступив частку
земельної ділянки, яка була йому надана
для будування будинку, своєму синові -
ОСОБА_8

Факт переуступки батьком синові частки
земельної ділянки був оформлений
протоколом № 20 засідання виконкому
Пісочинської селищної ради депутатів
трудящих від 26 грудня 1960 року та
рішенням виконкому Пісочинської
селищної ради депутатів трудящих
Харківського району Харківської
області № 19 від 11 вересня 1975 року (а.с.
147, 157, том 1).

З протоколу № 20 засідання виконкому
Пісочинської селищної ради депутатів
трудящих від 26 грудня 1960 року
вбачається, що зазначене рішення
підлягає затвердженню у встановленому
законом порядку.

Таким чином, рішенням Пісочинської
селищної ради народних депутатів
Харківського району Харківської
області № 245 від 23 листопада 1982 року
було виконано раніше прийняте рішення
виконкому щодо виділення ОСОБА_8
земельної ділянки під збудовану та
прийняту в експлуатацію будівлю.

Доводи апелянтів стосовно того, що
вказаним рішенням виконкому про
надання земельної ділянки ОСОБА_8
повинно передувати вилучення частки
земельної ділянки з користування
ОСОБА_9, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки Земельний
кодекс УССР, в редакції 1970 року, що діяв
на час виникнення спірних
правовідносин, не передбачав
обов'язкового вилучення земельних
ділянок при досягненні домовленості
між членами сім'ї власника щодо
переуступки її частки.

Доводи позивачів стосовно того, що при
прийнятті рішення виконавчим
комітетом Пісочинської селищної ради
№ 245 від 23 листопада 1982 року не було
надано згоди іншими власниками, також
не можуть бути визнані правовою
підставою для скасування рішення,
оскільки на цей час спадкоємці
померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_8, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, правовстановлюючих
документів на належні їм частки
будинку в порядку спадкування не
оформили.

Крім того, як зазначалося вище, даним
рішенням було закінчено документальне
оформлення виділу ОСОБА_8 частини
земельної ділянки, який проводився
починаючи з 1960 року за згодою
забудовника.

З матеріалів справи вбачається, що
правовстановлюючі документи в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9, його
сини - ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
оформлювали у 1989 році.

При цьому, як зазначалося вище, в
порядку спадкування після смерті
батька, вони претендували лише на
будинок АДРЕСА_1 який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що свідчить про той
факт, що їм достовірно було відомо про
виділ житлового будинку, збудованого
на тій же земельній ділянці ОСОБА_8, в
окреме домоволодіння, та про їх згоду
щодо виділу останньому частки
земельної ділянки за рахунок ділянки,
яку було надано в користування їх
батькові.

Оскаржувати рішення виконкому
Пісочинської селищної ради № 245 від 23
листопада 1982 року позивачі розпочали
лише через десять років після
оформлення в порядку спадкування
правовстановлюючих документів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що
вищезазначеним рішенням виконкому
Пісочинської селищної ради народних
депутатів права позивачів порушені не
були.

На день смерті спадкоємець ОСОБА_9 не
користувався земельною ділянкою
площею 1380,4 кв.м., оскільки у 1960 році
надав згоду на переуступку належної
йому частини синові - ОСОБА_8, який
збудував на ньому будинок.

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог в зазначеній частині.

Також колегія суддів погоджується з
рішенням суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про перерозподіл ідеальних
часток між співвласниками, визначення
порядку користування домоволодінням
та земельною ділянкою, оскільки дані
позовні вимоги є похідними від вимоги
про скасування рішення виконкому
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області № 245 від 23 листопада 1982 року.

Позивачі просять визначити порядок
користування земельною ділянкою
виходячи з його площі, яка становить
1380,40 кв.м., та домоволодінням, з
урахуванням житлового будинку,
оформленого на ім'я ОСОБА_8

Проте, право позивачів на користування
земельною ділянкою зазначеної площі не
підтверджено належними та допустимими
доказами.

Що ж стосується рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, скасування
рішення виконкому Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 24 квітня 2007
року та визнання недійсним державного
акту на право приватної власності
серії ЯД № 033049 на земельну ділянку
площею 0,0675 га на ім'я ОСОБА_8, то колегія
суддів вважає, що рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню на
підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 20 жовтня 2005
року було затверджено мирову угоду між
сторонами, відповідно до якої останні
визначили порядок користування
житловим домом та земельною ділянкою
відповідно до порядку користування, що
склався між ОСОБА_8 та власниками -
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 (а.с. 252-254,
том 2).

На підставі зазначеної мирової угоди
було визначено розмір земельної
ділянки площею 0,0675 га, якою фактично
користувався ОСОБА_8 та яку рішенням
Пісочинської селищної ради V скликання
від 24 квітня 2007 року йому було передано
безоплатно у власність (а.с. 45, том 2).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_8
було видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку (а.с. 3,
том 2).

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 13 серпня 2008 року рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 20 жовтня 2005
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд (а.с. 278, том 1).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції не
надав належної оцінки тому факту, що
правовою підставою для прийняття
оскаржуваного рішення виконкому
Пісочинської селищної ради
Харківської області є судове рішення,
яке в апеляційному порядку було
скасовано.

Будь-яких інших документів, які
підтверджують, що ОСОБА_8 належало
право на користування земельною
ділянкою за вищезазначеною адресою,
площею 0,0675 га, суду не надавалося.

Відповідно до рішення виконкому
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області № 245 від 21 листопада 1982 року,
яке судом першої інстанції було
визнано законним, у користування
ОСОБА_8 виділено земельну ділянку
площею 634,00 кв.м. (а.с. 32, том 1).

Таким чином, правові підстави для
передачі у власність ОСОБА_8 земельної
ділянки площею 0,0675 га та видачу на неї
державного акту відсутні.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню, а рішення Пісочинської
селищної ради V скликання від 24 квітня
2007 року та державний акт серії ЯД № 033049
підлягають скасуванню, оскільки
законні підстави для закріплення за
житловим будинком АДРЕСА_1 що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
земельної ділянки площею 0,675 кв.м.
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
16 ЦК України, ст.ст. 303, 304 п.3 ч.1 ст. 307, п.3,4
ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка є
правонаступником ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 15 жовтня 2013
року змінити, скасувавши його в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, правонаступником якого є
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області, Харківського районного
відділу земельних ресурсів про
скасування рішення XI сесії
Пісочинської селищної ради V скликання
від 24 квітня 2007 року та державного акту
серії ЯД № 033049 від 13 липня 2007 року,
виданого на ім'я ОСОБА_8.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким визнати незаконним рішення XI
сесії Пісочинської селищної ради V
скликання від 24 квітня 2007 року в
частині передачі присадибної ділянки
площею 0,0675 га у власність громадянину
ОСОБА_8 та визнати недійсним державний
акт на земельну ділянку площею 0,0675 га,
що розташована за адесою: АДРЕСА_1,
серії ЯД № 033049 від 13 липня 2007 року,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею за №
36, виданого на ім'я ОСОБА_8.

В іншій частині рішення Харківського
районного суду Харківської області від
15 жовтня 2013 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: