Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що на даний час
йому виповнилося 64 роки, в жовтні 2000
року внаслідок отриманої травми йому
ампутували ногу, 21.10.2008 року йому
встановлено другу групу інвалідності
від загального захворювання, єдиним
його доходом є пенсія в розмірі 999 грн.,
він зареєстрований АДРЕСА_1, але за
даною адресою проживає його колишня
дружина з іншим чоловіком, позивач
тимчасово поселений до стаціонарного
відділення постійного проживання с.
Іванівка Білоцерківського районного
територіального центру соціального
обслуговування і надання соціальних
послуг, він непрацездатний, потребує
сторонньої допомоги, має дочку ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка відмовляється
надавати йому допомогу. Позивач просив
суд зобов'язати його дочку надавати
йому догляд і матеріальну допомогу,
починаючи з дати подання позову
довічно.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав письмову заяву щодо розгляду
справи без його участі.

Представник відповідача за
довіреністю позов не визнала, пояснила,
що коли ОСОБА_2 була неповнолітня, її
батько -позивач по справі майже 10 років
знаходився в місцях позбавлення волі
за вбивство, з її матір'ю був
розлучений, не цікавився її життям,
матеріальної допомоги не надавав, вона
була повністю на утриманні матері, в
цьому році вона закінчила
Білоцерківський аграрний університет,
ще не має постійної роботи, постійного
заробітку, а тому представник
відповідача в задоволенні позову
просила відмовити.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, оглянувши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позову належить відмовити
з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, з 21 жовтня 2008 року є
інвалідом другої групи від загального
захворювання безстроково, що
стверджується копією його паспорта та
копією довідки МСЕК.

З матеріалів справи вбачається , що
10.07.2006 року зареєстровано розірвання
шлюбу між позивачем та ОСОБА_3, від
шлюбу вони мають повнолітню дочку
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, що слідує з копій
свідоцтв про розірвання шлюбу та про
народження.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач, його бувша дружина та дочка
ОСОБА_2 зареєстровані АДРЕСА_1, позивач
за цією адресою зареєстрований з 15.11.2011
року, що стверджується довідкою
Дроздівської сільської ради
Білоцерківського району та копією
паспорта позивача.

Відповідно до наказу № 40 від 03.07.2014 року
по Білоцерківському районному
територіальному центру соціального
обслуговування, ОСОБА_1 тимчасово на
термін до 4-х місяців поміщено до
стаціонарного відділення постійного
проживання с.Іванівка, що
стверджується витягом з цього наказу.

В протоколі № 1 засідання комісії по
розгляду питань соціального
обслуговування та надання соціальних
послуг при Білоцерківській районній
державній адміністрації від 01.07.2014 року
вказано, зокрема, на те, що ОСОБА_1 ,
інвалід 2 групи, без правої ноги,
перебував в місцях позбавлення волі
протягом 10 років, після повернення
житла не має, його повнолітня дочка не
бажає спілкуватися з ним, допомагати
йому.

За ст.202 СК України повнолітні дочка,
син зобов'язані утримувати батьків, які
є непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Зазначене зобов'язання, що належить до
аліментних зобов'язань, - це
правовідношення, підставою виникнення
якого є сукупність таких юридичних
фактів: родинний зв'язок батьків і
дітей або усиновлення;
непрацездатність батьків; потреба
батьків у матеріальній допомозі.

Як вказано вище, відповідач ОСОБА_2 є
дочкою позивача ОСОБА_1.

Щодо критеріїв визначення
непрацездатності позивача та його
потреби у матеріальній допомозі, то
суд вважає за можливе з урахуванням
закріпленого у ч.1 ст.10 СК України
положення про можливість застосування
аналогії закону до сімейних відносин,
не врегульованих цим Кодексом, при
вирішенні даного спору виходити з
критеріїв, закріплених у ч. ч. 3,4 ст.75 СК
України.

Так, непрацездатними вважаються особи,
які досягли пенсійного віку,
встановленого законом, або є
інвалідами 1,2 чи 3 групи.

Позивач є інвалідом 2 групи
безстроково, тобто, згідно приписів
закону він вважається непрацездатним.

Застосовуючи критерії ч.4 ст.75 СК
України, батьки можуть бути визнані
такими, що потребують матеріальної
допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна
плата, пенсія, інші доходи не
відповідають прожитковому мінімуму,
встановленому законом.

В ст. 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» визначено
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, на рівні
949 грн.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач одержує щомісячну пенсію по
інвалідності в розмірі 999 грн., що
слідує з довідки управління ПФУ у
Білоцерківському районі.

Отже, позивач має дохід на рівні
прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.204 СК України дочка,
син можуть бути звільнені судом від
обов'язку утримувати матір, батька та
обов'язку брати участь у додаткових
витратах, якщо буде встановлено, що
мати, батько ухилялися від виконання
своїх батьківських обов'язків.

Як вказано вище, позивач в той час, коли
його дочка ОСОБА_2 була неповнолітня,
протягом десяти років відбував
покарання в місцях позбавлення волі, не
опікувався нею, не приймав участі у її
вихованні, утриманні, тобто, не
виконував свої батьківські обов'язки.

Отже, проаналізувавши всі докази, суд
дійшов висновку, що в даному випадку
відсутні підстави для стягнення з
відповідачки аліментів на утримання її
батька, оскільки згідно норм діючого
законодавства ОСОБА_2 належить
звільнити від обов'язку утримувати
позивача.

Таким чином, позивачем не надано
доказів для обґрунтування своїх вимог,
а за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 10,75, 202, 204 СК України,
ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко