Справа № 265/4831/14-ц
Провадження № 2/265/2135/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Комунальної
лікувально-профілактичної установи
«Міська психіатрична лікарня № 7 міста
Маріуполя» про визнання незаконним та
скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про визнання незаконним та
скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення,
посилаючись на те, що він у 1988 році був
прийнятий на посаду дільничного
лікаря-психіатра в Психіатричну
лікарню № 7 міста Маріуполя, на якій
працює до тепер. Вказує, що наказом № 70
головного лікаря Психіатричної
лікарня № 7 від 10 липня 2014 року на
позивача було накладене дисциплінарне
стягнення з мотивування за грубе
порушення трудової дисципліни у
вигляді прогулу без поважних причин,
посилаючись на те, що 20 червня 2014 року з
8-00 год. до 11-00 год. позивач був відсутній
без поважних причин на робочому місці.
Не погоджуючись із вказаним наказом
ОСОБА_1 вказував, що попередив про
відсутність на робочому місці через
свою хворобу керівництво лікарні, з
огляду на що у подальшому ОСОБА_1 був
виписаний лист непрацездатності від 20
червня 2014 року, котрий звільнив
позивача від роботи, починаючи з 20
червня 2014 року по 4 липня 2014 року.
Вказаний лист непрацездатності після
виходу на роботу ОСОБА_1 7 липня 2014 року
передав у відділ кадрів лікарні. Однак
не зважаючи на це представники
відповідача видали незаконний наказ
про застосування до позивача
дисциплінарного стягнення. Оскільки
ОСОБА_1 вважає, що ним не було допущено
порушень трудової дисципліни, то
оголошення позивачу догани вважає
незаконним. На підставі переліченого
за відсутності доведеності порушення
трудової дисципліни зі свого боку
ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним
та скасувати наказ № 70 від 10 липня 2014
року про накладення на позивача
дисціплінарного стягнення в вигляді
догани.

ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримуючи заявлені ним позовні
вимоги вказував, що 19 червня 2014 року він
перебував на похованні рідної особи,
смерть якої він переживав хворобливо. 19
червня 2014 року перед похованням стан
його здоров'я погіршився, тому він
написав заяву ОСОБА_2, яка його
відпустила додому раніше на 1 годину.
Після того, як пройшло поховання він
відчував головний біль, вживав ліки,
щоб покращити свій стан, тому лише під
ранок наступного дня заснув. 20 червня
2014 року він прокинувся лише об 9-00 год.
На підставі цього він зателефонував
ОСОБА_2, повідомивши останню, що він
затримається вдома. Він зранку
звернувся до лікарні, бо відчував себе
дуже погано. Близька 10-00 год. він
потрапив на роботу, бо в лікарні були
черги. Він повідомив ОСОБА_2 вже на
роботі, що в нього дуже погане
самопочуття, тому він буде йти на
лікарняний. В лікарні він викликав до
себе додому лікаря, ОСОБА_7, яка його
оглянула близька 12-00 год., якою було
зафіксовано нетиповий тиск у позивача.
Внаслідок обстеження йому було
призначено лікування, бо він захворів.
З 20 червня 2014 року до 4 липня 2014 року він
перебував на лікарняному. 11 липня 2014
року йому була оголошена догана, яку
він вважає повністю незаконною, бо він
перебував на лікарняному з 20 червня 2014
року, до того ж того дня він був на
роботі. Просив суд задовольнити позов
повністю.

Представники КЛПУ «Міська
психіатрична лікарня № 7 міста
Маріуполя», Калугін І. В. та Веденєєва Н.
С., заперечуючи проти задоволення
заявлених позовних вимог ОСОБА_1,
вказували, що згідно до графіку за
червень 2014 року саме 20 червня 2014 року
робочий час у ОСОБА_1 був з 8-00 год. до 11-00
год., що складався з огляду
диспансерних хворих у лікарні. Однак 20
червня 2014 року у вказані години позивач
не з'явився на робочому місці, скоївши
прогул, чим порушив складений графік та
умови колективного договору. До 10-50 год.
з ОСОБА_1 керівництво лікарні не могло
зв'язатись, тому ОСОБА_2 було написано
доповідну. Лише об 10-50 год. ОСОБА_1
прибув на роботу, однак відмовився
працювати, внаслідок чого ОСОБА_2 було
написано другу доповідну. Того ж дня
було складено акт про відсутність
ОСОБА_1 на робочому місці. Замість
позивача прийом громадян проводила
ОСОБА_2 з медичною сестрою.
Керівництвом лікарні було видано наказ
про створення спеціальної комісії про
розслідування обставин відсутності на
робочому місці ОСОБА_1, який вийшов на
роботу 7 липня 2014 року. ОСОБА_1 повідомив
представників лікарні про перебування
на лікарняному лише 23 червня 2014 року.
Комісія виявила, що ОСОБА_1 був
відсутній на робочому місці з 8-00 год. по
11-00 год. без поважних причин. При цьому
ОСОБА_1 не забажав дати пояснення
комісії із вказаного питання. Наказ про
застосування догани було оголошено
позивачу особисто. Просили відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1, бо наказ,
який оскаржує позивач був винесений у
відповідності до вимог закону.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши
надані докази, приходить до висновку,
що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

За ст. 147 Кодексу Законів про Працю
України (далі за текстом рішення - КЗпП)
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення.

На підставі ст. 147-1 КЗпП дисциплінарні
стягнення застосовуються органом,
якому надано право прийняття на роботу
(обрання, затвердження і призначення на
посаду) даного працівника.

Згідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Відповідно ст. 149 КЗпП до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення. За
кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення. При обранні
виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

За ст. 142 КЗпП трудовий розпорядок на
підприємствах, в установах,
організаціях визначається правилами
внутрішнього трудового розпорядку, які
затверджуються трудовими колективами
за поданням власника або
уповноваженого ним органу і виборного
органу первинної профспілкової
організації на основі типових правил.

На підставі Постанови Верховної Ради
України «Про порядок тимчасової дії на
території України окремих актів
законодавства Союзу РСР» від 12 вересня
1991 року, встановлено, що до прийняття
відповідних актів законодавства
України на території республіки
застосовуються акти законодавства
СРСР з питань, не врегульованих
законодавством України, за умови, що
вони не суперечать Конституції України
від 28 червня 1996 року та законам України.

Згідно до п. 24 «Типових правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників та службовців підприємств,
установ, організацій», затверджених
Державним комітетом СРСР з праці та
соціальних питань на підставі
постанови від 20 липня 1984 року № 213,
вбачається, що порушення трудової
дисципліни є невиконання або неналежне
виконання з вини працівника покладених
на нього трудових обов'язків, що тягне
за собою застосування заходів
дисциплінарного або громадського
впливу, а також застосування інших
заходів, передбачених діючим
законодавством.

На підставі переліченого суд зазначає,
що обов'язковою ознакою для
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності є
наявність його вини при порушенні
трудової дисципліни. Тому при
наявності поважних причин невиконання
або неналежного виконання працівником
трудових обов'язків порушення трудової
дисципліни не тягне за собою
дисциплінарне стягнення.

З огляду на перелічені норми суд дійшов
переконання, що порушення трудової
дисципліни визначається, як
невиконання або неналежне виконання з
вини працівника покладених на нього
трудових обов'язків, а вина працівника,
як ознака порушення трудової
дисципліни, є необхідною умовою для
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності.

Таким чином суд зазначає, що в разі
потреби працівника звернутися за
медичною допомогою в діях останнього
не буде вини.

Згідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» зазначено, що
при розгляді позовів про поновлення на
роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40
КЗпП, суди повинні виходити з того, що
передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Однак відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності.

Суд зазначає, що перелічені норми
аналогічним чином тлумачать правові
наслідки перебування на лікарняному
працівника при вирішення питання про
застосування до нього дисциплінарного
стягнення.

За матеріалами справи судом
встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на
посаду лікаря-психіатра з 20 грудня 1988
року на підставі наказу від 15 грудня 1988
року, який до теперішнього часу працює
на посаді дільничного лікаря психіатру
в Маріупольській міській лікарні № 7,
що підтверджується відповідною
довідкою від 3 вересня 2014 року (а. с. 14, 17).

Відповідно до витягу з колективного
договору на 2012-2014 роки КЛПУ «Міська
психіатрична лікарня № 7 міста
Маріуполя» вбачається, що за п. 3.6
чергування лікарів призначаються за
графіком, затвердженим головним
лікарем за узгодженням з профспілкою
та під особистий розпис лікаря. При
цьому за п. 3.7 вказаного колективного
договору забороняється залишати
роботу до приходу змінного робітника, а
у випадку неявки робітник повідомляє
про це старшому по роботі (заступнику
головного лікаря з медичної частини,
завідуючого відділенням, старшій
медичній сестрі), який зобов'язаний
прийняти міри до заміни змінника іншим
робітником (а. с. 18-21).

На підставі витягу з графіку праці
співробітників диспансерного
відділення, погодженого із профспілкою
та затвердженого головним лікарем, на
червень 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 20
червня 2014 року повинен був чергувати з
8-00 год. до 11-00 год., що було повідомлено
позивачу під розпис (а. с. 22).

Відповідно до табелю обліку робочого
часу за червень 2014 року та липень 2014
року вбачається, що ОСОБА_1 з 20 червня 2014
року не працював до 7 липня 2014 року (а. с.
23, 24).

Допитана у судовому засіданні в якості
свідка, ОСОБА_2, вказувала, що ОСОБА_1 не
вийшов на роботу влітку в одну з
п'ятниць. В той день зміна ОСОБА_1
розпочиналась з 8-00 год. та була до 11-00
год. Вона та інші співробітники лікарні
дзвонили позивачу, однак останній не
відповідав на дзвінки. Внаслідок цього
вона була вимушена вести прийом хворих
за ОСОБА_1 В той день об 10-50 год. ОСОБА_1
з'явився у лікарні, однак нічого не
повідомивши, пішов геть. На вимогу
надати письмові пояснення та
попередити головного лікаря позивач не
реагував. Вже у наступний понеділок
ОСОБА_1 повідомив, що він на
лікарняному.

За доповідними від 20 червня 2014 року
вбачається, що завідуюча диспансерним
відділенням, ОСОБА_2, вказувала, що
позивач на роботу 20 червня 2014 року не
вийшов, на телефоні дзвінки не
відповідав, а з'явився лише об 10-50 год.,
не повідомивши причини неявки на
роботу, після чого знову пішов з роботи,
що також підтверджується
пояснювальними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 25,
26, 29, 30).

За актом від 20 червня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 був відсутній на
робочому місці з 20 червня 2014 року та на
телефонні дзвінки не відповідав (а. с.
27).

Наказом від 20 червня 2014 року головного
лікаря Маріупольської міської лікарні
№ 7 з 20 червня 2014 року була складена
комісія для проведення службового
розслідування по факту порушення
ОСОБА_1 трудової дисципліни (а. с. 28).

На підставі повідомлення про
перебування на лікарняному ОСОБА_1
наказом від 23 червня 2014 року головного
лікаря було продовжено строк роботи
комісії з розслідування факту
порушення трудової дисципліни лікарем
ОСОБА_1 до виходу позивача на роботу (а.
с. 32).

Відповідно до Листа непрацездатності,
виданого Центром первинної
медико-санітарної допомоги № 6 міста
Маріуполя 20 червня 2014 року, вбачається,
що ОСОБА_1 був звільнений від роботи
включно з 20 червня 2014 року по 4 липня 2014
року (а. с. 33).

Згідно до відповіді Центру первинної
медико-санітарної допомоги № 6 міста
Маріуполя вбачається, що ОСОБА_1
звернувся за наданням допомоги об 11-00
год., був обслугований на дому, на
підставі чого останньому було виписано
лист непрацездатності, що також
підтверджується відповіддю зазначеної
установи від 10 жовтня 2014 року (а. с. 35, 47).

З карти-повідомлення вбачається, що 20
червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся за
допомогою, якому того ж дня об 11-18 год.
була надана допомога станцією швидкої
медичної допомоги (а. с. 48).

Відповідно до висновку комісії зі
службового розслідування факту
порушення трудового законодавства від
10 липня 2014 року вбачається, що 20 червня
2014 року ОСОБА_1 повинен був
відпрацювати 3 години (з 8-00 год. по 11-00
год.), однак з неповажних причин був
відсутній на робочому місті 20 червня 2014
року з 8-00 год. до 11-00 год. (а. с. 38).

На підставі Наказу від 10 липня 2014 року
№ 70 головного лікаря Маріупольської
психіатричної лікарні № 7 було
визначено, що відсутність ОСОБА_1 20
червня 2014 року з 8-00 год. до 11-00 год. є
фактом прогулу останнього без поважних
причин, на підставі чого за грубе
порушення трудової дисципліни до
ОСОБА_1 було застосоване дисциплінарне
стягнення в вигляді догани (а. с. 39).

Однак з правомірністю такого висновку
комісії та наказу головного лікаря від
10 липня 2014 року суд не може погодитись,
оскільки провина ОСОБА_1 не була
встановлена ані результатами
перевірки дотримання трудової
дисципліни ОСОБА_1, ані під час
проведення судового розгляду справи за
позовом останнього.

Суд зауважує, що в судовому засіданні
натомість було встановлено поважність
неможливості ОСОБА_1 виконувати свої
трудові обовязки 20 червня 2014 року з 8-00
год. до 11-00 год., бо позивач починаючи з 20
червня 2014 року перебував на
лікарняному, який рахується включно з
того дня, з якого він був виписаний.

Вказані обставини свідчать про
непрацездатність ОСОБА_1 20 червня 2014
року та неможливість позивача вести
прийом хворих у лікарні № 7 міста
Маріуполя того дня, що свідчить про
недотримання трудової дисципліни
позивачем з об'єктивних та поважних
причин.

Окрім цього суд не може погодитись із
посиланнями представників відповідача
на те, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі
з 8-00 год. по 11-00 год. (три годині
безперервно), бо вказані обставини були
спростовані під час вирішення спору по
суті.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1
перебував на роботі з 10-50 год., а
допитана у судовому засіданні ОСОБА_2
підтвердила факт того, що на момент
явки ОСОБА_1 на роботу хворих, які б
очікували прийом лікаря ОСОБА_1, були
вже відсутні, тому суд вважає
недоведеним факт безперервної
відсутності на роботі ОСОБА_1 протягом
трьох годин підряд, чим спростовується
факт прогулу останнього без поважних
причин.

Таким чином для застосовання
представниками відповідача
дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 в
вигляді догани не було законних
підстав.

На підставі наведеного суд дійшов
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню шляхом
визнання наказу міської психіатрична
лікарня № 7 міста Маріуполя № 70 від 10
липня 2014 року про накладення
дисциплінарного стягнення на позивача
у вигляді догани незаконним та таким,
що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунальної
лікувально-профілактичної установи
«Міська психіатрична лікарня № 7 міста
Маріуполя» про визнання незаконним та
скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення -
задовольнити.

Наказ Комунальної
лікувально-профілактичної установи
«Міська психіатрична лікарня № 7 міста
Маріуполя» № 70 від 10 липня 2014 року про
накладення дисциплінарного стягнення
на ОСОБА_1 в вигляді догани - визнати
незаконним та скасувати.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а учасниками процесу, що
не були присутні при проголошенні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя