Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі
Ксєломєнос О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя
Маріупольська державна нотаріальна
контора про усунення від права на
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивачка звернулася
до суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3,
яка фактично мешкала із нею, оскільки
була важко хвора. Після її смерті
відкрилась спадщина на частину будинку
АДРЕСА_2. Заповіту покійна не складала.
Вказала, що 21 вересня 1961 року між її
матір'ю та ОСОБА_4 був укладений шлюб,
від якого народилася позивачка та її
рідний брат ОСОБА_5. Після смерті батька
її матір тривалий час мешкала у
цивільному шлюбі із ОСОБА_6, від якого
народився брат позивачки - ОСОБА_2.
Відповідач з раннього дитинства веде
аморальний спосіб життя та у 16 років
був засуджений до позбавлення волі.
Пізніше ще раз був засуджений. 21 січня
1997 року на підставі договору міни
ОСОБА_3 разом із відповідачем та братом
ОСОБА_5 у рівних частинах набули право
власності на будинок АДРЕСА_2. У 2000 році
ОСОБА_3 після перенесеного інсульту
отримала важкий діагноз - шизофренія та
була госпіталізована, після отриманого
лікування потребувала стороннього
догляду та медичних препаратів. У
подальшому у неї розвилась пухлина у
головному мозку, та в останній рік
свого життя вона не могла самостійно
пересуватися. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
помер, після чого єдиним спадкоємцем
першої черги була його мати ОСОБА_3, яка
у зв'язку із фактичним проживанням із
ним прийняла спадщину, однак із-за
проблем зі здоров'ям не отримала
свідоцтво про спадщину. Після смерті
ОСОБА_3 єдиними спадкоємцями за законом
першої черги є позивачка та відповідач.
З 1997 року по день смерті ОСОБА_3
відповідач тільки кілька разів бачився
із матір'ю, ніколи нею не цікавився та
не надавав жодної допомоги. Позивачка
вважає, що відповідач повинен бути
усунений від права на спадкування,
оскільки з 1997 року припинив
спілкування з матір'ю, не дзвонив, не
приходив до неї, на надав матеріальної
або моральної допомоги у важкі хвилини.
Хоча мати впродовж 13 років важко
хворіла, потребувала уваги близьких,
піклуванню та медичної допомоги, цю
допомогу надавала лише позивачка, з 2010
року вона забрала матір до себе до дому
та забезпечила всім необхідним.
Відповідач мав можливість допомогти
матері та навідувати її, чого він
навмисно не робив. ОСОБА_1 вимушена була
важко працювати на декількох роботах,
позичати гроші для придбання їжі
матері та її лікування. У зв'язку із
наведеним просила задовольнити
позовні вимоги та усунути відповідача
від права на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали заявлені
позовні вимоги з підстав, викладених у
позові. У судове засідання, що
відбулось 27 серпня 2014 року представник
позивачки ОСОБА_7, що діє на підставі
довіреності, не з'явилась, надала заяву
про можливість слухання справи за її
відсутністю, позовні вимоги підтримала
у повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Відповідач та його представник позовні
вимоги не визнали. ОСОБА_2 пояснив, що
покійна ОСОБА_3 була його матір'ю, яка
все життя зловживала алкоголем, а
пізніше разом зі своїм співмешканцем.
Під час його життя із матір'ю дома не
було їжі, брат примушував ловити собак,
відповідачу було тоді 15-16 років, мати
вимагали у брата гроші на алкоголь,
сестри у цей час поруч не було, вона
мешкала окремо, потім вона обміняла
квартиру та забрала мати до себе. На
похороні матері відповідач був, дав
позивачці 2000,00 грн. Про те, що потрібно
провідувати матір йому ніхто не
повідомив, йому не було відомо про її
місце мешкання, востаннє бачився із
матір'ю перед похованням. Матері нічого
не возив, не покупав, не приїжджав до
неї. Представник відповідача також
додав, що у відповідача із матір'ю
склалися неприязні стосунки через те,
що матір належним чином не виховувала
його, сім'я була неблагополучна,
відповідач не контактував із матір'ю у
зв'язку із дитячою образою. У судове
засідання, що відбулось 27 серпня 2014
року представник відповідача адвокат
ОСОБА_8 не з'явився, надав заяву про
можливість розгляду справи за його
відсутністю, проти задоволення
позовних вимог заперечував.

Відповідач у судове засідання, що
відбулось 27 серпня 2014 року, не з'явився
з невідомих суду причин, про дату та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явилась, надала заяву
про можливість слухання справи за її
відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження,
виданого 10.08.1962 року Іллічівським РАЦС
м. Жданова Донецької області, батьками
ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Як вбачається зі свідоцтва про
укладення шлюбу, виданого 17.04.2003 року
Маріупольським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Донецького обласного управління
юстиції, ОСОБА_1 01 листопада 1979 року
уклала шлюб із ОСОБА_10, після чого
дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до свідоцтва про шлюб,
виданого 23.06.2005 року Жовтневим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області, у 2005 році
ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_12, після
чого дружині присвоєне прізвище
«ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про смерть, виданого
06.05.2008 року Іллічівським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області, ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

У відповідності до свідоцтва про
смерть, виданого 05.06.2013 року
Іллічівським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області, ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із договору міни від 21
січня 1997 року, посвідченого приватним
нотаріусом Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_13, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 набули право
власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2,
відповідно до вказаних положень статті
1268 ЦК України його мати ОСОБА_3
вважається такою, що прийняла спадщину
та набула право власності на неї,
оскільки на час відкриття спадщини
була єдиною спадкоємицею та постійно
проживала разом із спадкодавцем у
будинку АДРЕСА_2, що підтверджується
відповідною довідкою Іллічівського РВ
ММУ УМВС України в Донецькій області
від 19.07.2013 року.

Відтак, після смерті ОСОБА_5 право
власності на 1/3 частину житлового
будинку АДРЕСА_2 успадкувала його матір
ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3
відкрилася спадщина на майно, яке
належало їй на праві власності, а саме
на 2/3 частини житлового будинку
АДРЕСА_2.

Відповідно до загальних норм ст.ст. 1216,
1217 ЦК України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Відповідно до наданих Третьою
Маріупольською державною нотаріальною
конторою матеріалів спадкової справи
№426/2013 спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_3 є
позивачка та відповідач.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми та
роз'яснень, наданих Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», суду при
вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК необхідно
встановити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3, 1939 року народження, була жінкою
похилого віку. Зі слів позивачки та
даних медичної картки амбулаторного
хворого ОСОБА_3 у 2010 році перенесла
інсульт, після чого стан її здоров'я
погіршився та позивачка була вимушена
забрати її до себе для повного догляду
та забезпечення всім необхідним,
оскільки мати була в безпорадному
стані.

Згідно довідки Житлово-комунального
підприємства «Житло «Центр» від 17.12.2011
року та від 05.01.2013 року ОСОБА_3 з липня 2010
року стала мешкати разом із позивачкою
в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки № 1840 від 19.03.2014
року, виданої Іллічівським УПФУ
м.Маріуполя в Донецькій області
позивачка перебувала в управлінні на
обліку та отримувала пенсію.

Інших видів державних допомог покійна
ОСОБА_3 не отримувала та на державному
обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення не
перебувала, що підтверджується
відповідною довідкою № 277 від 27.02.2014
року.

За даними медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_3 мала
психічні розлади, у зв'язку із чим
позивачка неодноразово зверталася за
допомогою до лікаря-психіатра та
невропатолога. ОСОБА_3 потребувала
додаткового медичного обстеження та
лікування, на що необхідні були
додаткові матеріальні витрати, яких
потребувала покійна.

Існуючого розміру пенсії ОСОБА_3 не
було їй достатньо для утримання
будинку, в якому вона була
зареєстрована, та забезпечення власних
потреб та підтримання здоров'я, у
зв'язку із чим потребувала
матеріальної допомоги від близьких
родичів, яким був також і відповідач.
Також через свій поганий стан здоров'я
вона не могла себе доглядати та
потребувала фізичної сторонньої
допомоги.

Вказані обставини також були
підтверджені у судовому засіданні
показами свідка ОСОБА_14

За роз'ясненнями, які дані у Постанові
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» (пункт 6),
безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування. З
урахуванням вказаних положень та
досліджених доказів, судом
встановлено, що покійна ОСОБА_3 в
останні три роки свого життя
перебувала у безпорадному стані та
потребувала допомоги відповідача.

Крім того відповідач, будучи
співвласником будинку АДРЕСА_2 та
зареєстрованим у ньому, покинув
будинок та з 2004 року за будинком не
доглядав, будь-яких витрат по його
догляду та сплаті комунальних послуг
не поніс, що також підтверджується
поясненнями обох сторін та свідка.

Також судом встановлено, що в останні
три роки життя ОСОБА_3, з часу її
переїзду до позивачки, відповідач з
матір'ю не бачився та не спілкувався,
станом її здоров'я не цікавився, не
провідував, морально не підтримував,
будь-якої допомоги, в тому числі
матеріальної, не надавав. Вказані
обставини у судовому засіданні
відповідачем не заперечувались та
докази на їх спростування надані не
були.

Натомість відповідач є працездатною
людиною, був зареєстрований та мешкав у
м. Маріуполі, з квітня 2012 року був
працевлаштований у ПАТ «МК
«Азовсталь», у зв'язку із чим, на
переконання суду, мав реальну
можливість надавати допомогу своїй
покійній матері, в тому числі фізичну,
матеріальну або моральну, від надання
якої він навмисно та свідомо
відмовлявся через свої особисті
стосунки до матері.

Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок
повнолітніх дітей утримувати своїх
батьків, які є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги,
мають тяжкі хвороби, інвалідність або є
безпомічними.

Відповідач покладених законом
обов'язків навмисно не виконав, своєю
свідомою бездіяльністю ухилився від
надання допомоги покійній матері.

Із урахуванням цього, суд вважає
доведеними та встановленими факти
ухилення відповідача від надання
покійній матері ОСОБА_3 допомоги при
можливості її надання відповідачем,
перебування покійної матері в
безпорадному стані, потреби її в
допомозі. Одночасне встановлення судом
наведених обставин і доведеність їх у
своїй сукупності дає підстави суду
відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України для
задоволення позовних вимог позивачки
та усунення від спадкування
відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтвердженні судові витрати. Як
встановлено статтею 79 ЦПК України до
судових витрат належить судовий збір.
Таким чином, суд вважає, що з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню сплачений
останньою судовий збір за подання
даного позову до суду у розмірі 114,70
грн., що підтверджується відповідною
банківською квитанцією.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь
які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги та
заперечення сторін, та інших обставин
справи, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, керуючись
ст.ст. 10, 57, 60, 79, 88, 197, 209, 214-215 ЦПК України,
ст.ст. 16, 1216, 1217, 1224, 1261, 1268 ЦК України,
ст.ст. 202, 203 Сімейного кодексу України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Третя Маріупольська державна
нотаріальна контора про усунення від
права на спадкування задовольнити.

ОСОБА_2 усунути від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 114,70 грн. (сто
чотирнадцять гривень 70 копійок).

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко