Номер провадження: 22-ц/785/5529/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 10 квітня 2014
року по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитом,

в с т а н о в и л а:

В січні 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в
солідарному порядку заборгованості за
кредитним договором № ML- 508/072/2008 від
02.10.2008 року у загальному розмірі 1 429 515,44
грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на
25.01.2012 року становить 178 917,55 дол.США (з
яких : заборгованість за кредитом - 39
127,10 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ становить 312 617,70 грн.;
заборгованість за відсотками за
користування кредитом - 4 880,56 дол.США, що
в еквіваленті по курсу НБУ становить 38
994,70 грн.; пеня за прострочення
виконання зобов'язань - 134 909,89 дол.США,
що в еквіваленті по курсу НБУ становить
1 077 903,04 грн.), мотивуючи свої вимоги
невиконанням відповідачами своїх
зобов'язань за цим договором щодо
повернення наданого кредиту та
внесення плати за кредит у розмірі,
строки і на умовах визначених цим
договором.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 10.04.2014 року задоволено
позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному
порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором від 02.10.2008 року у загальному
розмірі 1 429 515 грн. 44 коп., що в
еквіваленті по курсу НБУ на 25.01.2012 року
становить 178 917 доларів США 55 центів.
Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, постановити
ухвалу, якою позовну заяву ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» залишити без
розгляду.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позов про стягнення
боргу за кредитним договором, суд
першої інстанції виходив з того, що
зобов'язання належним чином не
виконане, тому є підстави для
примусового стягнення коштів.

Такий висновок суду в частині
стягнення суми боргу та тілом кредиту
та відсотками відповідає вимогам
закону та фактичним обставинам справи.

Встановлено судом, вбачається з
матеріалів справи, що згідно
кредитного договору № ML-508/072/2008 від
02.10.2008 року закрите акціонерне
товариство „ОТП Банк", назва якого
згодом була змінена на публічне
акціонерне товариство „ОТП Банк",
надало ОСОБА_2 кредит в сумі 45000,00
дол.США, із сплатою відсотків за
користування кредитними коштами
відповідно до п.3 Частини № 1 цього
кредитного договору, з погашенням
кредиту та сплатою відсотків за
користування кредитом щомісячними
платежами у розмірі, строки і на умовах
визначених цим договором та Графіком
повернення кредиту та сплати
процентів, який є Додатком № 1 до цього
договору та його невід'ємною частиною,
з кінцевою датою повернення кредиту та
усіх нарахувань за ним - 02.10.2036 року.

В судовому засіданні першої інстанції
відповідач ОСОБА_2 не заперечував
доводи позивача стосовно того, що банк
виконав свої зобов'язання за вказаним
договором щодо надання коштів, також
визнавав факт невиконання зобов'язання
у відповідності до умов договору.

Наданий ОСОБА_2 кредит забезпечений
порукою ОСОБА_3 про що 02.10.2008 року між
банком і поручителем ОСОБА_5 був
укладений договір поруки № SR-508/072/2008.

Відповідно до п.1.9.1. Частини № 2
кредитного договору № ML-508/072/2008 від
02.10.2008 року банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому або у визначеній
банком частині у випадку невиконання
позичальником та/або поручителем,
та/або майновим поручителем своїх
боргових та інших зобов'язань за
кредитним договором та/або умов
договору поруки. При цьому виконання
боргових зобов'язань повинно бути
проведено позичальником протягом 30
календарних днів з дати одержання
позичальником відповідної вимоги.

Банком було направлено рекомендованою
поштою на адресу ОСОБА_2 і на адресу
ОСОБА_3 письмову досудову вимогу про
погашення заборгованості за кредитним
договором №ML-508/072/200I від 02.10.2008 року,
вих№22-2/73655 від 23.11.2010 р. та вих.№ 22-2/73656
від 23.11.2010 р., які містять вимогу про
дострокове повернення кредиту та
сплати усіх нарахувань за ним в повному
обсязі протягом 30 календарних днів з
дати отримання цієї вимоги, але
відповідачі залишили цю вимогу банку
без задоволення.

Судом також встановлено, що право
вимоги за кредитним договором №
ML-508/072/2008 від 02.10.2008 року ПАТ «ОТП Банк»
переуступило ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», що підтверджується договором
купівлі-продажу кредитного портфелю
б/н від 18.03.2011 року.

З розрахунку боргу видно, що борг за
тілом кредиту станом на 25.01.2012 року
складає - 39127,10 дол.США., що в еквіваленті
по курсу НБУ становить 312 617,70 грн.;
заборгованість за відсотками
користування кредитом - 4 880,56 дол.США, що
в еквіваленті по курсу НБУ становить 38
994,70 грн., та за прострочення виконання
зобов'язань - 134 909.89 дол.США, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить 1 077
903,04 грн.

Зазначені обставини підтверджені
письмовими доказами у матеріалах
справи і доводи апеляційної скарги про
невідповідність позовної заяви
вимогам ст.119 ЦПК України на
правильність встановлених фактичних
обставин не впливає.

Разом із тим, не можна погодитися із
висновком суду в частині стягнення
пені.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам рішення
апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до ч.1ст.546, ст.ст.553,572 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою,
порукою та заставою. Неустойка
визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (ст. 549,п.3 ч.1ст.611
ЦК України).

Відповідно до вимог ч.3ст.551 ЦК
України розмір неустойки (штрафу, пені)
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує суму збитків,
та за наявності інших обставин, які
мають істотне значення. Істотними
обставинами в розумінні ч.3ст.551 ЦК
України можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Статтею 616 ЦК України передбачено право
суду за певних умов зменшити розмір
збитків та неустойки, які стягуються з
боржника. При цьому питання зменшення
розміру неустойки вирішується в
конкретній ситуації на підставі певних
доказів і розрахунків.

Так, стягуючи з відповідача пеню за
прострочену заборгованість зі сплати
суми кредиту та процентів за порушення
зобов'язань, визначених умовами
кредитного договору, суд не вирішив
питання щодо наявності чи відсутності
відповідно до вимог ч.3ст.551 ЦК України
підстав для зменшення розміру
неустойки.

Очевидним є те, що розмір неустойки в
три рази перевищує розмір боргу, і
розрахований в іноземній валюті.

Оскільки виконання договірних
зобов'язань в іноземній валюті не
суперечить чинному законодавству, то
суд має право поряд зі стягненням
заборгованості в іноземній валюті
стягнути й проценти за користування
кредитом в іноземній валюті, оскільки
такий процент не є фінансовою санкцією.

Разом з тим, судом першої інстанції
залишено поза увагою, що валюта, в якій
нарахована пеня за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитними
коштами і за порушення строків сплати
кредиту за порушення обов'язків, є
долари США.

При цьому, відповідно до ч.2ст.192 ЦК
України та ч.3ст.533 ЦК України, Декрет
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання та
валютного контролю» можуть бути
застосовані тільки при вирішенні
питання про стягнення основної
заборгованості за кредитом та
стягнення відсотків за користування
валютним кредитом, та не підлягають
застосуванню при вирішенні питання про
стягнення неустойки.

Згідно з ч.4ст.10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є
надзвичайно важливим при розгляді
справ, оскільки він гарантує, що
сторона, незалежно від рівня її фахової
підготовки та розуміння певних вимог
цивільного судочинства, матиме змогу
забезпечити захист своїх інтересів.

Таких вимог судом першої інстанції в
зазначеній частині висновків не
дотримано.

Зважаючи на викладені обставини,
виходячи з суми боргу в розмірі 351612,40
грн. (312617,70+38994,70), сума пені повинна бути
розрахована в гривні, та складає 910676
грн.(351612,40 грн.х1%х259дн./100).

Враховуючи те, що і такий її розмір в
кілька разів перевищує суму боргу і
позивачем не надано обґрунтування саме
такого розміру збитків,фактично її
нарахування здійснено на загальну суму
боргу за договором при достроковому
стягненні, то є правові підстави для
задоволення заяви ОСОБА_2 про її
зменшення до 240000 гривень, що відповідає
виниклим відносинам.

Не підлягають задоволенню вимоги
апеляційної скарги ОСОБА_2 про
необхідність обчислення пені та її
стягнення в розмірі 34186,14 грн. у
відповідності до вимог Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
оскільки його дія не розповсюджується
на правовідносини, які виникають у
зобов'язаннях за участю фізичних осіб -
боржників.

За таких обставин, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду зміні в частині стягнення
боргу за пенею, а також в загальній сумі
боргу до стягнення через зміну розміру
боргу за пенею.

Керуючись
ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 10 квітня 2014 року в частині
стягнення суми боргу у вигляді пені та
загальної суми заборгованості за
кредитним договором змінити, викласти
резолютивну частину рішення в
наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором від 02 жовтня 2008 року в
загальному розмірі 591612,40 грн., з яких
заборгованість за тілом кредиту 312617,70
грн., заборгованість за відсотками за
користування кредитом 38994,70 грн., пеня
за прострочення виконання зобов'язань
240000 грн., в решті рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: