Справа № 443/1733/14
Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/7035/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи: 69
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4;

Тимківа О.М. - представника Управління
Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області на рішення Жидачівського
районного суду Львівської області від
06 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О
В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 в порядку
окремого провадження звернувся до суду
з заявою (заінтересована особа -
Управління Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області), у якій просили суд ухвалити
рішення, яким встановити факт
належності йому довідки № 4/5-14919,
виданої 31.03.1993 року Інформаційним бюро
управління внутрішніх справ
Львівської області на підставі
архівної справи № 14919 на ім'я ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заява обґрунтовувалася тим, що
прізвище та рік народження, які
зазначені у вище згаданій довідці, не
збігаються з прізвищем та роком
народження заявника, які зазначені у
його паспорті та свідоцтві про
народження, що позбавляє його
можливості оформити доплату до пенсії
та отримати інші пільги, які
передбачені Законом України „Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на України" (а.с. 2).

Оскаржуваним рішенням заяву
задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, довідки № 4/5-14919, виданої
31.03.1993 року Інформаційним бюро
управління внутрішніх справ
Львівської області на підставі
архівної справи № 14919 на ім'я ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Дане рішення оскаржило Управління
Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області.

Апелянт просить рішення скасувати „та
закрити провадження у справі",
покликаючись на порушення норм
процесуального права.

Вважає, що суд мав би залучити до участі
у справі в якості заінтересованої
особи Управління внутрішніх справ у
Львівській області, як орган, який
видає довідки про реабілітацію.

Вважає, що судом при ухваленні
оскаржуваного рішення помилково взято
до уваги покази свідка ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки
відповідно до довідки про реабілітацію
заявник знаходився на спецпоселенні з
1945 року по 26 лютого 1960 року (а.с. 14-16).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги та
заперечення цих доводів зі сторони
представника заявника, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

У пункті 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 5 „Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення" міститься
роз'яснення про те, що при розгляді
справи про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої
зазначені в документі, не збігаються з
ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи, вказаними
у свідоцтві про народження або в
паспорті, у тому числі, факту
належності правовстановлюючого
документа, в якому допущені помилки у
прізвищі, імені, по батькові або
замість імені чи по батькові зазначені
ініціали, суд повинен запропонувати
заявникові подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення.

Як вбачається зі змісту довідки №
4/5-14919, виданої 31.03.1993 року Інформаційним
бюро управління внутрішніх справ
Львівської області, про те, що ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
1945 році із села Руданці
Кам'янка-Бузького району Львівської
області за рішенням органів НКВС СРСР
були виселені на спецпоселення в
Красноярський край, з якого бути
звільненими 26 лютого 1960 року, цю
довідку Інформаційним бюро було видано
на підставі архівної справи № 14919 (а.с.
4).

Тобто, в матеріалах вище згаданої
архівної справи прізвища осіб, яких у
1945 року із села Руданці
Кам'янка-Бузького району Львівської
області за рішенням органів НКВС СРСР
було виселено на спецпоселення в
Красноярський край, зазначені саме, як
„ОСОБА_4", а відтак організація, яка
видала документ (довідку № 4/5-14919 від
31.03.1993 року), а саме - Інформаційне бюро
управління внутрішніх справ
Львівської області, не має можливості
(і права) внести відповідні виправлення
у прізвища виселених на спецпоселення
осіб, як до архівної справи 1945 року, так
і до згаданої довідки від 31.03.1993 року,
виданої на підставі цієї архівної
справи.

Загальновідомим є той факт, що в період
1943-1945 років (період другої світової
війни) народження дітей на окупованій
території Західної України якщо і
реєструвалося, то у церковних книгах, і
свідоцтво про народження дитини не
видавалося.

Як вбачається з вище згаданої довідки
Інформаційного бюро, в матеріалах
кримінальних справ органів НКВС СРСР
дату народження навіть дорослих осіб
(зокрема - ОСОБА_8) згадані органи
вважали за можливе зазначати лише
роком (ІНФОРМАЦІЯ_4) - без посилання на
місяць і число їх народження.

Відповідно, ніхто не вважав за
необхідне уточнювати дату народження
маленької дитини, яка в силу свого віку
не могла бути фігурантом кримінальної
справи і яку відправляли на
спецпоселення лише тому, що
піддавалась репресіям його мати.

Свідоцтвом про народження заявника і
його паспортом стверджується, що він
народився в кінці 1943 року (а саме -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року) в селі Руданці
Кам'янка-Бузького району Львівської
області і його матір'ю була ОСОБА_8 (а.с.
4, 6).

Згідно посвідчення № 174/19-Р, виданого
14.10.2013 року Львівською обласною радою,
заявник ОСОБА_4 є реабілітованим у
відповідності до Закону України „Про
реабілітацію жерт політичних репресій
на Україні" (а.с. 5).

За вище наведених обставин суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що заявник ОСОБА_4 є саме тією
особою, яка у довідці Інформаційного
бюро від 31.03.1993 року зазначена, як
„ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1" і яку у 1945 році
разом з ОСОБА_8 з села Руданці
Кам'янка-Бузького району Львівської
області було виселено на спецпоселення
в Красноярський край, а відтак довідка
№ 4/5-14919, видана 31.03.1993 року
Інформаційним бюро управління
внутрішніх справ Львівської області на
підставі архівної справи № 14919,
належить саме йому - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю села Руданці
Кам’янка-Бузького району Львівської
області.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
всім обставинам і доказам по справі в
їх сукупності та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому приходить
до висновку про те, що підстави для
скасування цього рішення відсутні і
апеляційну скаргу на нього, доводи якої
не спростовують висновків
оскаржуваного рішення, слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області відхилити та залишити рішення
Жидачівського районного суду
Львівської області від 06 жовтня 2014 року
без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: