Справа №333/7461/14-ц
Провадження №2/333/2889/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2014 року

м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя
у складі:

головуючого -
судді Тучкова
С.С.,

при секретарі
Шелесько
Ю.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/7461/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_3,
зареєстрованого 26.04.1992 року
Георгіївською селищною радою
Приазовського району Запорізької
області (актовий запис №2), посилаючись
на те, що життя з відповідачем не
склалося, фактичні шлюбні відносини
припинені з квітня 2014, бажання
продовжувати їх відсутнє, тому вона
просить суд розірвати шлюб, укладений з
відповідачем. Спільних неповнолітніх
дітей у них з відповідачем немає. Після
розірвання шлюбу вона просить залишити
їй прізвище «ОСОБА_1».

В судовому засіданні позивач та її
представник вимоги, викладені в позові,
підтримав. Також позивач додатково
суду пояснила, що фактично вони з
відповідачем не проживають однією
сім'єю з квітня 2014 року. Неповнолітніх
дітей від шлюбу у них немає. Після
розірвання шлюбу вона просить залишити
їй прізвище «ОСОБА_1», яке було змінено
під час державної реєстрації шлюбу.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав у повному обсязі.

На пропозицію суду про надання строку
для примирення сторони категорично
відмовились, так як вважають, що
відновити шлюб неможливо і їх подальше
спільне життя може негативно
позначитися на їх інтересах.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи та дослідивши
письмові докази, суд приходить до
наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб,
виданого 26.04.1992 року Георгіївською
селищною радою Приазовського району
Запорізької області, 26.04.1992 року
сторони уклали шлюб, про що складено
відповідний актовий запис за №2 (а.с.5).

Судом також встановлено те, що сім'я
розпалась остаточно, спільне
господарство не ведеться, бажання до
примирення у сторін відсутнє.
Відновити шлюб неможливо, так як, між
сторонами відсутня любов, взаємна
довіра і повага.

Відповідно до ст.51 Конституції України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного
кодексу України визначено, що шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на особисту свободу і може
мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу
України передбачено, що позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя. Згідно
ст.111 Сімейного кодексу України суд
приймає міри до збереження шлюбу, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства.

В даному випадку сторони вважають
неможливим з моральної точки зору
продовжувати шлюбні відносини, тому
суд не може зобов'язати їх прийняти
заходи до примирення.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд
приходить до висновку, що подальше
спільне життя сторін і збереження
шлюбу суперечить їх інтересам.

На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу
України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, так як
судове рішення ухвалюється у повному
обсязі на користь позивача, понесені
ним і документально підтверджені
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст.ст.104, 105, 111, 112, 113, 114, 115
Сімейного кодексу України, ст.ст.209, 214,
215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
зареєстрований 26.04.1992 року
Георгіївською селищною радою
Приазовського району Запорізької
області (актовий запис №2).

ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1», яке
було змінене під час державної
реєстрації шлюбу між сторонами.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С. Тучков