АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/5477/14
Головуючий 1-ї інстанції Гайдук Л.П.
Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.С., Сащенко
І.С.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства НАСК «Оранта»
на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства НАСК «Оранта»
в особі Харківської обласної дирекції,
третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відкритого
акціонерного товариства НАСК «Оранта»
в особі Харківської обласної дирекції
(надалі - ВАТ НАСК «Оранта»), уточнив
його у подальшому, в якому просив
стягнути з відповідача на його користь
15 575,56грн., з яких: 12 087,45грн. - сума
страхового відшкодування, 2 757,36 - пеня,
585,78грн. - 3% річних, 144,97грн. - інфляційні
витрати, та судові витрати - 229,41грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
14.05.2012року в м. Харкові на перехресті
вул. Кандаурова та вул. Соціалістичної,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП) був пошкоджений
автомобіль «Тойота Лексус», державний
реєстраційний НОМЕР_1, яким він керував
за дорученням. Постановою Ленінського
районного суду м. Харкова ОСОБА_3, який є
страхувальником у ВАТ HACK «Оранта» за
договором №АА 6175339 від 03.06.2011року, тип
договору - ЦВЗ, визнано винним у
заподіянні шкоди майну третьої особи
внаслідок ДТП. 15.05.2012року відповідача
було повідомлено про страховий випадок
та надані всі необхідні документи для
виплати страхового відшкодування.
Відповідачем з дотриманням вимог
Закону «Про страхування» було прийнято
рішення про виплату страхового
відшкодування та згідно страхового
акту №ОЦВ-12-7820/1 ВАТ HACK «Оранта»
страхове відшкодування становить - 12
087,45грн. Проте, до теперішнього часу
страхова сума не виплачена. Заява про
страхову виплату потерпілому отримана
Київським відділенням Харківської
обласної дирекції ВАТ HACK «Оранта» -
15.05.2012року, що підтверджується копією
листа по збитку за №7820. Отже, страхове
відшкодування мало бути виплачено не
пізніше 13.08.2012року. Тобто, з 14.08.2012року і
до моменту звернення з цим позовом до
суду 28.03.2014pоку кількість днів
прострочення виплати страхового
відшкодування становить - 590днів. З
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України за
вказаний період сума пені, що підлягає
виплаті, становить 2 757,36грн., сума 3%
річних - 585,78грн., сума інфляційних втрат
- 144,97грн., які він просить стягнути з
відповідача на свою користь.

Третя особа: ОСОБА_2 заявив до суду
самостійні вимоги з тих же самих
підстав та в тому ж самому розмірі, а
саме про стягнення з ВАТ НАСК «Оранта»
в особі Харківської обласної дирекції
на свою користь, як власника
автомобіля, яким керував ОСОБА_1 за
дорученням, вищеназвану суму
страхового відшкодування.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені ним
вимоги підтримав і просив їх
задовольнити з підстав, наведених у
позовній заяві.

Представник відповідача ВАТ НАСК
«Оранта» - Брагілевська Г.В. не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог в частині стягнення
суми страхового відшкодування, а щодо
стягнення суми пені, 3% річних та
інфляційних витрат не визнала,
посилаючись на їх необґрунтованість.

Третя особа: ОСОБА_2 просив
задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 15 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми
страхового відшкодування залишено без
задоволення.

Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» в особі
Харківської обласної дирекції на
користь ОСОБА_2 суму страхового
відшкодування - 12 087,45грн., пеню - 2
757,36грн., 3% річних - 585,78грн., інфляційні
витрати - 144,97грн. та судовий збір -
243,60грн.

В апеляційній скарзі ВАТ НАСК «Оранта»
просить рішення суду першої інстанції
змінити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, на не
відповідність висновків суду
обставинам справи та на неналежну
оцінку наданим доказам. Зазначивши, що
суд безпідставно стягнув спірні суми з
ВАТ НАСК «Оранта» в особі Харківської
обласної дирекції, яка не являється
юридичною особою, а є структурним
підрозділом ВАТ НАСК «Оранта». Суд
також не звернув уваги, що у своїх
письмових запереченнях вони були не
згодні з розміром нарахованої
позивачем пені з посиланням на ч.2 ст.258
ЦК України, якою визначено позовну
давність щодо неустойки (штрафу, пені) в
один рік, в т ой час як позивачем
заявлені вимоги про стягнення пені за
період, що перевищує один рік. Окрім
того, ані в позові, ані в рішенні суду не
наведено розрахунку пені, 3% річних та
інфляційних витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення,
апеляційний суд з'ясовує чи були
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти); якими
доказами мотивовано рішення, належними
чи допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримані та
правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов третьої особи з
самостійними вимогами щодо предмету
спору, суд правомірно виходив з того, що
ОСОБА_2 як власник пошкодженого
автомобіля «Тойота Лексус», державний
реєстраційний НОМЕР_1, має право на
страхове відшкодування.

Так, судовим розглядом встановлено, що
14 травня 2012 року в результаті
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль марки Toyota Lexus,
державний реєстраційний НОМЕР_1, який
належить на праві власності ОСОБА_2 і
яким на момент ДТП керував ОСОБА_1 на
підставі виданого йому доручення.

Згідно постанови Ленінського
районного суду м. Харкова від
14.05.2012року водія ОСОБА_3, який керував
транспортним засобом ВАЗ-21093, державний
реєстраційний НОМЕР_2 та був за
договором №АА 6175339 від 03.06.2011року
застрахований ВАТ HACK «Оранта», визнано
винним у заподіянні шкоди майну
третьої особи - ОСОБА_2 внаслідок ДТП.

Оскільки ДТП сталося за участю
забезпеченого транспортного засобу
ВАЗ-21093, державний реєстраційний
НОМЕР_2, цивільно-правова
відповідальність якого була
застрахована вищеназваним договором
страхування, тому ОСОБА_1 15.05.2012року
повідомив ВАТ НАСК «Оранта» про
страховий випадок, а також надав всі
необхідні документи для виплати
страхової суми. В свою чергу
страховиком було прийнято рішення про
здійснення страхового відшкодування.
Згідно страхового акту №ОЦВ-12-7820/1 ВАТ
HACK «Оранта» страхове відшкодування
становить - 12 087,45грн.

Як свідчать матеріали справи, заява про
страхову виплату потерпілому отримана
Київським відділенням Харківської
обласної дирекції ВАТ HACK «Оранта» -
15.05.2012року, тобто страхове
відшкодування повинно бути виплачено
не пізніше - 13.08.2012року. Отже, з початку
прострочення виплати страхового
відшкодування, а саме з 14.08.2012року і до
моменту звернення з позовом до суду -
28.03.2014року кількість днів прострочення
виплати становить - 590 днів.

Відповідно до положень ч.2 ст.20 Закону
України «Про страхування» (надалі -
Закон) страховик зобов'язаний протягом
двох робочих днів, як тільки стане
відомо про настання страхового
випадку, вжити заходів щодо оформлення
всіх необхідних документів для
своєчасного здійснення страхової
виплати або страхового відшкодування
страхувальнику.

Страховик зобов'язаний при настанні
страхового випадку здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк (ч.3 ст.20 Закону).

Страхова виплата - грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку Страхове
відшкодування - страхова виплата, яка
здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності, при настанні
страхового випадку (ст.9 Закону).

Статтею 25 Закону України «Про
страхування» зокрема передбачено, що
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акту
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», а саме пунктом
22.1 ст.22 встановлено, що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених в страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього закону - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування (ст.35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Згідно пункту 36.1 ст.36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (у випадках
передбачених статтею 41 цього закону -
МТСБУ), керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Пунктом 36.2 ст.36 цього Закону визначено,
що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з
дня узгодження з ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Також, згідно з ч.1 ст.990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Факт наявності перед ОСОБА_2
заборгованості зі сплати страхового
відшкодування в сумі 12 087,45грн. не
заперечується відповідачем.

Вимогами ст.530 ЦК України передбачено:
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст.992 ЦК України у разі
несплати страховиком страхувальникові
або іншій особі страхової виплати
страховик зобов'язаний сплатити
неустойку в розмірі, встановленому
договором або законом.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України
«Про обов'язкове, страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Отже, стягнення з відповідача
неустойки у вигляді пені, а також 3%
річних та інфляційних витрат є цілком
правомірним.

Твердження апелянта про безпідставне
задоволення позовних вимог в частині
стягнення штрафних санкцій через
незастосування строку позовної
давності колегією суддів не
приймається.

Як зазначає відповідач в апеляційній
скарзі, питання щодо застосування до
позовних вимог строку позовної
давності ставилось ними в письмових
запереченнях.

Між тим, згідно ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленого до винесення ним рішення.

Таким чином, стороною до суду має бути
надана заява, в якій повинно міститься
прохання про застосування строку
позовної давності, в тому числі до
конкретних спірних правовідносин.
Однак, з такою заявою ВАТ НАСК «Оранта»
до суду не зверталося. У своїх
письмових запереченнях на позов ВАТ
НАСК «Оранта» також не заявляє
клопотання з посиланням на ст.267ч.3 ЦК
України про застосування спеціального
строку позовної давності в один рік, а
тільки вказує норму права, якою
встановлено цей строк. Саме тому судом
не розглядалося заперечення
відповідача як заява в розумінні ч.3
ст.267 ЦК України.

Що стосується розрахунку пені, 3% річних
та інфляційних витрат, то такий
розрахунок позивачами надано до їхніх
письмових заперечень на апеляційну
скаргу.

Разом з тим, суд не звернув уваги, що
згідно Положення про Харківську
обласну дирекцію ВАТ НАСК «Оранта», яке
міститься в матеріалах справи (а.с.31-35),
вона є відокремленим підрозділом
компанії та не є юридичною особою, а
тому з урахуванням цих обставин
підстав для стягнення сум з дирекції не
було. Оскільки при розгляді справи у
суді першої інстанції участь за
дорученням приймав представник ВАТ
НАСК «Оранта», який представляв
інтереси саме цієї юридичної особи, а
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні
апеляційного суду не заперечували
проти стягнення страхового
відшкодування саме з ВАТ НАСК «Оранта»,
тому оскаржуване рішення в цій частині
підлягає зміні.

Згідно ст.309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин справи, що мають
значення для справи.

З огляду на викладене та керуючись
ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.1), 313, 314ч.2, 316, 317, 319
ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства НАСК «Оранта»
- задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 15 квітня 2014 року змінити:
у частині стягнення з ВАТ НАСК «Оранта
в особі Харківської обласної дирекції
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення, яким стягнути з відкритого
акціонерного товариства НАСК «Оранта»
на користь ОСОБА_2 суму страхового
відшкодування - 12 087,45грн., пеню - 2
757,36грн., 3% річних - 585,78грн., інфляційні
витрати - 144,97грн. та судовий збір -
243,60грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -