Провадження № 22ц-/784/1605/14
Головуючий у 1-й інстанції Алєйніков
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
головуючого - Мурлигіної О.Я.,
суддів: Довжук Т.С., Шаманської
при секретарі судового
засідання Бакуті Т.В.,
представника позивачки ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
апеляційною скаргою
рішення

Центрального районного суду м.
Миколаєва від 13 березня 2014 року

за
позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення
факту, що має юридичне значення

та
зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна
особистою власністю та витребування
майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И
Л А:

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом до ОСОБА_3, який неодноразово
змінювала та уточнювала відповідними
заявами від 8 листопада 2011 року та 9
липня 2012 року.

Позивачка просила встановити факт
проживання з відповідачем однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 1 червня
2006 року по 28 липня 2008 року. Вона
зазначала, що у вказаний період та в
період шлюбу, який укладено 25 липня 2008
року, було придбано майно, яке є
спільним сумісним. Їх з відповідачем
шлюб розпався, але в добровільному
порядку вони не можуть поділити майно.
Посилаючись на викладене, позивачка,
крім інших вимог, відносно іншого
майна, просила про поділ: кухонної
витяжки «Kaiser», газової плити «ВЕКО»,
кухонного гарнітуру «Оля», СВЧ пічі
«Zanussi ZM 21 MG», кондиціонеру «Delfa CSU 09 HR»,
автомобіля «Opel Rekord 2.3D», з реєстраційним
номером НОМЕР_1, акустичної системи D
F19, мопеду Suzuki, та визнання за нею права
власності на частину квартири АДРЕСА_1.

28 квітня 2011 року ОСОБА_3 подав
зустрічну позовну заяву, де просив
визнати за ним право особистої
власності на вказане, майно (крім
мопеду), а також на паяльну станцію AOYUE,
телевізор TCL, стіл (обладнання), ваги Saturn
ST PS 1231, багатофункціональний пристрій
Canon LaserBase MF, холодильник двокамерний
Elektrolukx ERB 34003W8, монітор TFТ Samsung 225 BW,
тостер Braun HT 400; зобов'язати ОСОБА_4
передати вказані речі йому.

В судовому засіданні відповідач
просив визнати за ним право власності
на всі вказані речі, крім мопеду,
оскільки зазначав, що вони придбані за
його гроші.

Ухвалою суду від 17 грудня 2013 року (а.с.
134) позовні вимоги роз'єднані. Позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права особистої власності на
всі вказані вище речі з витребуванням
їх у позивачки, виділені в окреме
провадження. За цими вимогами
постановлено рішення, яке частково,
крім вимог відносно мопеду, оскаржено
в апеляційному порядку. Інші вимоги
виділені в окремі провадження.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 13 березня 2014 року,
в якому ухвалою того ж суду від 16 травня
2014 року виправлена описка в прізвищах
сторін, позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Встановлено факт проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в період з 31 жовтня 2007
року до 24 липня 2008 року однією сім'єю
без реєстрації шлюбу.

В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_4 (встановлення факту
спільного проживання після 30 жовтня 2007
року) відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити в
повному обсязі, а його позовні вимоги
задовольнити. На думку апелянта, суд не
взяв до уваги його пояснень про те, що
він не визнавав усталених відносин з
позивачкою та проживання з нею однією
сім'єю. Також суд не врахував, що
квартира та побутові речі придбані за
його гроші, під час окремого проживання
з відповідачкою, яка мала маленький
заробіток та не могла брати участь у
придбанні цих речей. Суд не дослідив
майнову декларацію відповідачки, в
якій за спірний період він не вказаний
як член її сім'ї та не вказано спірне
майно спільним. Суд крім того, не дав
оцінки доказам про наявність у нього
відносин з іншою жінкою, а також
неправильно вважав, що народження
дитини є беззаперечним фактом його
проживання однією сім'єю з ОСОБА_4

ОСОБА_4, яка брала участь в одному
засіданні апеляційного суду,
заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, просить залишити
рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
уклали шлюб 25 липня 2008 року. У шлюбі, а
саме: ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народився син
ОСОБА_9. Вказаний шлюб розірвано
рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва 4 липня 2011 року (а.с. 141).

Перебуваючи у шлюбі, сторони із
спірного майна придбали: квартиру
АДРЕСА_1, кухонну витяжку «Kaiser»,
газову плиту «ВЕКО», кухонний гарнітур
«Оля», СВЧ піч «Zanussi ZM 21 MG», ноутбук Dell,
кондиціонер «Delfa CSU 09 HR», автомобіль «Opel
Rekord 2.3D», з реєстраційним номером
НОМЕР_1.

Встановивши зазначене, суд дійшов
правильного висновку, що вказані речі є
спільним сумісним майном подружжя. У
зв'язку з чим, суд обґрунтовано
відмовив в задоволенні позову
відповідача про визнання на ці речі
права особистої приватної власності та
про їх витребування.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду та з
висновками суду в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_4

Разом з тим, не можна погодитись з
висновками суду в частині позовних
вимог ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 31 жовтня 2007 року до 24
липня 2008 року, а отже і з висновками
суду за позовними вимогами відповідача
відносно речей, які придбані в цей
період.

Ухвалюючи рішення в цій частині,
суд виходив з доведеності того, що в цей
період сторони проживали однією сім'єю
без реєстрації шлюбу, а тому спірне
майно у згаданій частці є спільною
сумісною власністю.

Проте, вказані висновки не є
обґрунтованими.

Так, для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України, суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно.

Визначаючи спільне проживання
чоловіка та жінки однією сім'єю без
шлюбу, необхідно було виходити з
характеру відносин.

На вказане суд уваги не звернув, та
вирішуючи спір в указаній частині
спирався на пояснення позивачки,
фотографії, які відображають спільний
відпочинок сторін та свідчення в
судовому засіданні ОСОБА_6, ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 Між тим, ці докази лише
підтверджують те, що сторони
підтримували особисті стосунки. Однак,
вони достовірно не свідчать про те, що
між сторонами склалися усталені
відносини, що притаманні подружжю.

Так, позивачкою не надано достовірних
доказів того, що вони з відповідачем
мали спільний бюджет, спільно
проживали, або хоча проживали окремо,
але вели спільне господарство. За
такого, сам по собі факт підтримання
особистих відносин сторонами між
собою, не може вважатися створенням
сім'ї.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду у
відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України в частині позовних вимог
ОСОБА_4 про встановлення факту
спільного проживання з 31 жовтня 2007 року
по 28 липня 2008 року та в частині
позовних вимог ОСОБА_3 відносно майна
придбаного до шлюбу з позивачкою, а
саме: паяльної станції AOYUE, телевізору
TCL, столу (обладнання), акустичної
системи F@D F19, ваг Saturn ST PS 1231,
багатофункціонального пристрою Canon
LaserBase MF, холодильнику двокамерного
Elektrolukx ERB 34003W8, монітору TFТ Samsung 225 BW,
тостеру Braun HT 400 слід скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення. В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про
встановлення факту спільного
проживання у вказаний період слід
відмовити. Позовні вимоги ОСОБА_3
необхідно задовольнити в частині
визнання за ним право особистої
приватної власності на ці речі.

Однак в задоволенні його позовних
вимог про покладення на позивачку
обов'язку повернути речі необхідно
відмовити. Так, апеляційний суд
виходить з недоведеності наявності у
відповідачки цих речей в натурі.
ОСОБА_4 заперечує, що у неї є таки речі, а
сам по собі факт заволодіння ними, без
їх наявності, не дає підстав для їх
витребування.

Як роз'яснено в п. 19 Постанови №5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 лютого 2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», застосовуючи положення
статті 387 ЦК, суди повинні виходити з
того, що власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним і в якої майно фактично
знаходиться та є індивідуально
визначеним. Позов про витребування
майна, пред'явлений до особи, у
незаконному володінні якої це майно
знаходилось, але на момент розгляду
справи в суді у неї відсутнє, не може
бути задоволений.

Позовних вимог про відшкодування
вартості вказаних речей відповідачем
не заявлено. За такого, на докази надані
відповідачем щодо заволодіння цим
майном позивачкою, самі по собі не
можуть бути підставою для задоволення
позову в цій частині.

Рішення щодо розподілу судових витрат
підлягає зміні. З ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 підлягає стягненню 248 грн. 77 коп.
судового збору та 107 грн. 70 коп. (за
вимоги про встановлення факту) в дохід
держави. Визначаючи розмір судових
витрат, які підлягають відшкодуванню
на користь відповідача, колегія суддів
виходить з вартості спірного майна,
відносно якого задоволені вимоги (10523
грн. 80 коп.), процентного
співвідношення до задоволених вимог
(25%), розміру судового збору та витрат на
інформаційно - технічне забезпечення,
сплаченого відповідачем при подачі
позову та розміру судового збору,
сплаченого при подачі апеляційної
скарги.

В інший частині рішення необхідно
залишити без змін.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про
придбання ним майна в період шлюбу за
особисті гроші безпідставні. Цим
доводам дана належна оцінка в рішенні
суду.

Що стосується квартири, то
відповідачем не доведено допустимими
та достовірними доказами придбання
квартири за його особисті гроші.
Розписки надані відповідачем про
отримання від його рідних грошей на
придбання квартири не можуть бути
взяті до уваги. Так, квартира
придбавалася за нотаріально
посвідченою згодою позивачки про
купівлю майна за спільні гроші.
Наявність шлюбу, в якому народжена
дитина, придбання квартири за
правовстановлюючими документами як
спільного майна після реєстрації
шлюбу, свідчать лише про те, що
квартира, як і побутові речі
встановлені в квартирі, придбані для
проживання в ній сім'ї та є спільними.

Доходи сторін в період шлюбу не мають
значення для визначення його статусу.

Як виходить з рішення суду про
розірвання шлюбу, ухваленого за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, позовна заява
подана у вересні 2010 року. Однак до
цього, в березні 2010 року, ОСОБА_4
звернулася з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання сина,
вказуючи що він матеріально не утримує
дитину. Рішенням Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 20
вересня 2010 року аліменти стягнуті.

Викладене свідчить про те, що з
березня 2010 року сторони не вели спільне
господарство та не мали спільного
бюджету. Однак всі спірні речі були
придбані до цього часу.

Щодо даних в декларації позивачки щодо
спільного майна, то самі по собі дані не
свідчать про те, що майно в період шлюбу
придбавалося за особисті гроші
відповідача. Так, в декларації про
доходи за 2008 рік, яка заповнювалася в
березні 2009 році, позивачка вказувала
відповідача членом сім'ї ( а.с. 156). В
декларації про доходи за 2009 рік,
відповідач вже не вказаний в якості
такого. Проте, ця декларація, а отже і
відповідні відомості заповнювалися в
березні 2010 року. На цей час, як
зазначено вище, сторони вже не вели
спільне господарство.

Таким чином, дані в деклараціях не
спростовують правильних висновків
суду відносно належності майна,
придбаного під час шлюбу.

Керуючись ст. ст. 303,309,316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 13 березня 2014 року
в частині позовних вимог ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання в
період з 31 жовтня 2007 року до 24 липня 2008
року однією сім'єю без реєстрації шлюбу
чоловіка та жінки, та в частині
позовних вимог ОСОБА_3 відносно:
паяльної станції AOYUE, телевізору TCL,
столу (обладнання), акустичної системи
F@D F19, ваги Saturn ST PS 1231,
багатофункціонального пристрою Canon
LaserBase MF, холодильнику двокамерного
Elektrolukx ERB 34003W8, монітору TFТ Samsung 225 BW,
тостеру Braun HT 400, скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
про встановлення факту спільного
проживання ОСОБА_4 до ОСОБА_3 в період
з 31 жовтня 2007 року до 24 липня 2008 року
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої
приватної власності на : паяльну
станцію AOYUE, телевізор TCL, стіл
(обладнання), акустичну систему F@D F19,
ваги Saturn ST PS 1231, багатофункціональний
пристрій Canon LaserBase MF, холодильник
двокамерний Elektrolukx ERB 34003W8, монітор TFТ
Samsung 225 BW, тостер Braun HT 400.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання
повернути йому паяльну станцію AOYUE ,
телевізор TCL, стіл ( обладнання),
акустичну систему F@D F19, ваги Saturn ST PS,
багатофункціональний пристрій Canon
LaserBase MF, холодильник двокамерний Elektrolukx
ERB 34003W8, монітор TFТ Samsung 225 BW, тостер Braun HT
400 відмовити.

Змінити вказане рішення в частині
розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 248 грн. 77 коп. на
користь ОСОБА_3 та 107 грн. 70 коп. в дохід
держави.

В інший частині зазначене рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути оскаржено в
касаційному порядку .

Головуючий:

Судді: