Справа № 204/2283/2014-ц
Провадження № 2/204/1435/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Власенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів за договором
позики, 3% річних, індексу інфляції,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року позивач звернувся з
позовною заявою до суду, в якій просив
стягнути з стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на його користь суму боргу за
договором позики в сумі 303228,80 грн.,
індекс інфляції за період з 01 січня 2012
року по 31 грудня 2013 року в сумі 1553,92 грн.,
3% річних за період з 01 січня 2012 року по 31
грудня 2013 року в сумі 57080,16 грн., а також
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його
користь судові витрати в сумі 3441,00 грн.
В обґрунтування позову позивач вказав
на те, що 16 серпня 2011 року до нього
звернувся відповідач ОСОБА_3 з
пропозицією укласти договір позики
вартістю 32000 доларів США для придбання
обладнання і перебудови приміщення для
кафе. На підтвердження укладення
договору позики була видана розписка
від 16.08.2011 року. В розписці відповідач
ОСОБА_3 зазначив кінцеву дату
повернення грошових коштів, а саме
вказав, що гроші будуть повернуті
позивачу у січні 2012 року. Відповідач
запевняв позивача у тому, що бере
грошові кошти не надовго, а до моменту
коли його кафе почне приносити
прибуток. Також, відповідач пообіцяв
сплатити позивачу відсотки за
користування позикою. Після написання
розписки, відповідач ОСОБА_3 зник з поля
зору, не виходив на телефонний зв'язок,
а через декілька місяців взагалі
змінив телефонний номер. Відповідач є
знайомим позивача, приятелем, тому він
йому всіляко довіряв і не міг навіть
уявити собі, що ця людина може не
повернути борг. Адже він запевняв
позивача в тому, що його бізнес
обов'язково приноситиме дохід оскільки
є прибутковим. Майже три роки позивач
терпляче чекав і вірив в те, що
відповідач намагається налагодити
свій бізнес. Таким чином, позивач
дізнався про порушення своїх цивільних
прав стосовно договору позики між ним
та відповідачем тільки в грудні 2013
року. 18 грудня 2013 року позивач надіслав
відповідачу ОСОБА_3 вимогу про
повернення грошових коштів з
відсотками за договором позики на
адресу його проживання. Але відповіді
на його претензію не отримав, як і не
отримав грошових коштів взятих у борг.
За викладених в позові обставин
позивач був вимушений скористатися
своїм цивільним правом, тому вернувся
за захистом своїх цивільних прав і
законних інтересів до суду.

Пізніше позивач декілька разів
уточнював свої позовні вимоги та в
остаточному варіанті просив стягнути з
ОСОБА_3 на його користь суму боргу за
договором позики в сумі 303228,80 грн.,
індекс інфляції за період з 01 січня 2012
по 31 грудня 2013 року в сумі 1553,92 грн., 3%
річних за період з 01 січня 2012 по 31
грудня 2013 року в сумі 57080,16 грн., а також
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 3441,00 грн.

Ухвалою суду позовні вимоги до ОСОБА_1
до ОСОБА_2 були залишені без розгляду.

Ухвалою суду до участі у справу була
залучена ОСОБА_2 в якості
співвідповідача.

В судове засідання позивач не з'явився,
про час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, раніше
надав суду заяву, в якій підтримав свої
уточнені позовні вимоги та просив
задовольнити їх в повному обсязі.
Справу просив розглянути без його
участі. Раніше в судовому засіданні
також підтримував свої позовні вимоги,
посилався на обставини зазначені в
позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце слухання
справи були повідомлені належним
чином, раніше надали суду заяви, в яких
просили розглянути дану справу без
їхньої участі та участі представника.
При цьому, зазначили, що заперечують
проти задоволення даного позову.

Вивчивши матеріали даної справи, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню по
наступним підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

У судовому засіданні було встановлено,
що 16 серпня 2011 року ОСОБА_3 отримав від
ОСОБА_1 гроші в сумі 32000,00 доларів США, що
підтверджується борговою розпискою,
яку написав власноручно відповідач
(а.с.10). Таким чином, між відповідачем та
позивачем був укладений договір
позики, на підтвердження якого
відповідачем була надана розписка.

Згідно з розпискою відповідач
зобов'язався повернути отримані від
позивача в борг гроші в січні 2012 року,
про що зазначено самим відповідачем в
борговій розписці (а.с.10).

Позивач виконав свої зобов'язання
належним чином, а саме надав
відповідачу грошові кошти в сумі 32000,00
доларів США, що підтверджується
розпискою ОСОБА_3, в якій він зазначив,
що отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 32000,00
доларів США.

Проте, відповідач свої зобов'язання
належним чином не виконав та у
встановлений розпискою термін не
повернув позивачу позику.

10 лютого 2014 року позивач направив
відповідачу на адресу його реєстрації:
м. Дніпропетровськ, вул. Гімалайська, 22,
досудову вимогу про повернення боргу
від 10.02.2014 року (а.с.14-15), що
підтверджується фіскальним чеком від
10.02.2014 року за № 4791 та описом до цінного
листа (а.с.16).

Проте, відповідач проігнорував
вищевказану досудову вимогу про
повернення боргу та отримані від
позивача в борг кошти не повернув.

За таких обставин, дослідивши наявні у
справі докази, суд вважає, що сума
основного боргу в сумі 32000,00 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на день
ухвалення судом рішення складає 429760,00
грн., підлягає стягненню з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1.

При цьому, позивач в своїх позовних
вимогах просив стягнути з відповідача
на його користь суму боргу за договором
позики в сумі 303228 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Тому, оскільки суд не може вийти за межі
заявлених вимог, суд вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики в сумі
303228 грн. 80 коп.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК
України причитаються позивачу за
прострочення відповідачем виконання
грошового зобов'язання, належить
розраховувати наступним чином: 3% / 962
днів = 0,008219 (сума основного боргу х 0,008219
/ 100) х кількість днів прострочення
зобов'язання = сума 3 % річних

Таким чином, три відсотки річних за
користування грошима, станом на дату
ухвалення рішення суду, складають 23975
грн. 84 коп., а індекс інфляції складає
50176 грн. 60 коп.

При цьому, позивач в своїх позовних
вимогах просив стягнути з відповідача
на його користь індекс інфляції в сумі
1553 грн. 92 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Тому, оскільки суд не може вийти за межі
заявлених вимог, суд вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 три
відсотки річних в сумі 23975 грн. 84 коп. та
індекс інфляції в сумі 1553 грн. 92 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слідує стягнути судовий збір
в сумі 243 грн. 60 коп., а також в порядку ч.
3 ст. 88 ЦПК України достягнути з
відповідача в дохід держави судовий
збір в сумі 3043 грн. 99 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 526, 530, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів за
договором позики, 3% річних, індексу
інфляції - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики в сумі
303228 грн. 80 коп., три відсотки річних в
сумі 23975 грн. 84 коп., індекс інфляції в
сумі 1553 грн. 92 коп. та судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп., а всього 329002 грн. 16
коп.

Достягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 3043 грн. 99 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова