Справа № 229/2535/14-ц
провадження № 2/229/823/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2014 року Дружківський міський суд
Донецької області

у складі:головуючого - судді
Гонтар А.Л.

при секретарі
Костенко В.М.

за участі представника позивача
Потапенко В.А.

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
м. Дружківка цивільну справу за
позовом Обласного комунального
підприємства
"Донецьктеплокомуненерго" в інтересах
виробничої одиниці
"Дружківкатепломережа" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за надану теплову
енергію,

в с т а н о в и в :

19.09.2014 року Обласне комунальне
підприємство
"Донецьктеплокомуненерго" звернулося в
інтересах виробничої одиниці
«Дружківкатепломережа» у Дружківський
міський суд з позовною заявою до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , в якій просить
стягнути з відповідачів
заборгованість по сплаті за теплову
енергію у сумі 819,06 гривень. Позивач у
позові вказав, що відповідачі
проживають за адресою: АДРЕСА_1,
користуються послугами опалення та
гарячого водопостачання, які надає ВО
«Дружківкатепломережа» ОКП
«Донецьктеплокомуненерго». Але за
послуги сплачували не регулярно.
Станом на 01 жовтня 2013 року за ними
значиться заборгованість перед ОКП
«ДТКЕ» ВО «Дружківкатепомережа» у
розмірі 819,06 гривень. 08 листопаду 2013
року було видано судовий наказ на
зазначену суму, але ухвалою
Дружківського міського суду від 24
лютого 2014 року даний наказ скасовано.
Просить стягнути з відповідачів цю
заборгованість та судовий збір у сумі
243,60 гривень.

19 листопаду 2014 року представник
позивача надала заяву про залучення до
участі в розгляді справи в якості
співвідповідача ОСОБА_5. Просила
стягнути заборгованість за послуги
теплопостачання з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги з
підстав викладених у позовній заяві,
пояснила, що відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вселяючись у
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, знали, що
ця квартира обладнана системою
централізованого опалення та оскільки
не відмовились від цього житлового
приміщення, то вони виразили згоду на
отримання послуг теплопостачання.
Послугами «Тепломережі» користувалися
з моменту вселення. Від них ніколи не
надходило скарг про відсутність тепла,
або про його недостатність. Окремого
індивідуального опалення у квартирі
відповідачів не встановлено. Якихось
даних про переобладнання гарячої води
у квартирі до позивача не надходило.
Фактично отримані послуги
теплопостачання відповідачі не
сплачували. Тарифи на послуги
постачання теплової енергії, згідно ст.
25 ЗУ «Про теплопостачання» були
надруковані в засобах масової
інформації. Послуги надавалися їм в
повному обсязі та належним чином.
Просить позов Тепломережі
задовольнити у сумі 819,06 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання з'явився, позовні вимоги не
визнав просив у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 не
з'явились у судове засідання, про час та
місце розгляду справи їх було
повідомлено належним чином, надали
суду заяви про розгляд справи у їх
відсутності.

Суд, вважає можливим розглядати справу
у відсутності не з"явившихся
відповідачів.

Дослідивши докази по справі,
заслухавши сторони, суд вважає, що
позовні вимоги ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Суд встановив, що відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є власниками
квартири, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 з 08 січня 2003 року на
підставі свідоцтва про право власності
на житло (а.с. 28) .

Дана квартира розташована в
багатоповерховому будинку та
забезпечена централізованим
опаленням, прилади обліку теплової
енергії в квартирі відсутні.

Як пояснив представник позивача у
судовому засіданні від відповідачів
ніколи не надходило скарг про
відсутність тепла, або про його
недостатність.

Таким чином суд вважає, що
відповідачі є споживачем
теплопостачання.

Згідно особового рахунку НОМЕР_1
, який відкритий позивачем за об'єктом
споживання АДРЕСА_1, заборгованість по
цій квартирі за послуги з
теплопостачання за період з квітня 2010
по 01 жовтня 2013 року включно складає
819,06 гривень. (а.с. 10 )

Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону
України від 24 червня 2004 року № 1875 - IV
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги щомісяця у
строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до п. 7 «Правил
користування приміщеннями житлових
будинків», затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 року № 45, власник та наймач (орендар)
квартири зобов'язаний оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено, що письмовий
договір про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води між позивачем
та відповідачами не укладався, тому
плату за послуги з теплопостачання
відповідачі зобов'язані були вносити
щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим.

Ці строки оплати послуг наданих в
період з квітня 2010 року по 08 листопада
2013 року включно сплинули,
заборгованість відповідачів за цей
період складає згідно виписки з
особового рахунку НОМЕР_1 складає
819,06 грн. (а.с. 8-10)

З особового рахунку НОМЕР_1 ,
який відкритий позивачем за об'єктом
споживання - АДРЕСА_1 , вбачається, що
зазначена заборгованість виникла
внаслідок того, що в спірний період
відповідачі надані послуги з
теплопостачання (централізоване
опалення) оплачували нерегулярно та не
в повному обсязі (а.с. 8-10 ), а тому
зазначена заборгованість підлягає
стягненню з відповідачів в
примусовому порядку.

Відсутність письмового договору
про надання послуг між позивачем та
відповідачами не виключає обов'язок
сплачувати ці послуги.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов'язки.

Мешкаючи в багатоквартирному
будинку, в який позивач надає теплову
енергію, користуючись цими послугами
на протязі тривалого проміжку часу та
періодично їх частково сплачуючи,
відповідачі своїми діями підтвердили
наявність між ними та позивачем
фактичних договірних правовідносин,
внаслідок яких у відповідачів виникли
щомісячні обов'язки по сплаті фактично
отриманих послуг.

Закон України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачає укладання між споживачем та
виконавцем письмового договору на
надання житлово-комунальних послуг на
основі типового договору. Постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року № 560 затверджено типовий
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та при будинкових
територій.

Проте відповідно до ст. 218 ЦК
України недодержання сторонами
письмової форми правочинну, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Ні ЦК України, ні ЖК України, ні
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» такі
випадки не передбачені, а тому
відсутність письмового договору між
позивачем та відповідачами не
позбавляє відповідачів обов'язку
сплатити фактично отримані ними
послуги з централізованого опалення
квартири.

Плата за теплову енергію,
передбачена до 2005 року Правилами
надання послуг з водо-, теплопостачання
та водовідведення, затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та
доповненнями) та Правилами надання
послуг з центрального опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630,
відповідно до ст. 10 Правил № 1497 р. -
плата за послуги вноситься щомісячно
по нормам та тарифам, встановленим
обласними держадміністраціями із
рахунку на 1 кв. метр житла на одного
мешканця.

Плата за послуги вноситься не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
розрахунковим.

Згідно п. 20 цих Правил плата за
надані послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів
теплової енергії або затверджених
нормативів споживання на підставі
платіжного документа (розрахункової
книжки, платіжної квитанції тощо).

Згідно п. 21 Правила у разі
відсутності у квартирі та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів води
і теплової енергії плата за надані
послуги справляється згідно з
установленими нормами споживання з
розрахунку за 1 кв. м (куб метр)
опалювальної площі (об'єму) квартири та
додатково за перевищення
розрахункової потужності приладів
опалення (радіаторів) згідно з
законодавством.

Суд встановив, що плата за
теплопостачання нараховувалася
відповідачу з 03 вересня 2003 року згідно
рішення виконкому міської ради №761 від
03.09.03р. №761, і тарифи складають 0,97грн. за
1 кв. м. загальної площі квартири, за 1
куб.м. гарячої води - 3,76грн.

З вересня 2005 року - згідно рішення
виконкому міської ради №654 від 30.06.2005р.,
тарифи складають 1,32грн. за 1м2 загальної
площі квартири, за 1 куб м гарячої води
-6,30грн.

З серпня 2006 року - згідно рішення
виконкому міської ради №643 від 23.06.2006 р.,
тарифи складають 1,92 грн. за 1 м2
загальної площі квартири, за 1куб м
гарячої води - 10,16 грн.

З жовтня 2006 року - згідно рішення
виконкому міської ради № 851 від 17.08.2006
р., тарифи складають 2,64 грн. за 1 м2
загальної площі квартири, за 1куб м
гарячої води - 10,16 грн., 194,14 грн. за 1 Гкал.

Відповідачі не регулярно
сплачували послуги теплопостачання у
зв'язку з чим виникла заборгованість.

Наявність у відповідачів
заборгованості підтверджує
невиконання ними обов'язків,
передбачених п.33 Правил надання
населенню послуг з теплопостачання №
1497 та п. 30 Правил № 630, по своєчасній
оплаті наданих послуг.

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки та відповідно до
частини 3 ст. 267 ЦК України
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості 19.09.2014 року,
відповідно до частини 3 ст. 118 ЦПК
України після скасування 27 лютого 2014
року за заявою боржника ОСОБА_2
судового наказу від 08 листопаду 2013 про
стягнення з нього заборгованості за
послуги з централізованого опалення
(а.с.4 ). Звернення ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» з заявою по
видачу судового наказу в 2013 році
відповідно до частини 2 ст. 264 ЦК України
перервало перебіг строку позовної
давності.

Будь-яких поважних причин пропуску
строку на звернення до суду з
заявленими позовними вимогами
позивачем ні в позовній заяві, ні в
судовому засіданні не наведено. Таким
чином, з відповідачів на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість лише в межах строку
позовної давності - за останні три роки
з часу винесення судового наказу,
тобто з ОСОБА_2 з 08 листопаду 2010 року по
01 жовтня 2013 року, з ОСОБА_3, ОСОБА_4 з 19
вересня 2011 року по 01 жовтня 2013 року, з
ОСОБА_5 з 19 листопаду 2011 року по 01
жовтня 2013 року.

Таким чином, стягненню підлягає
заборгованість за послуги
теплопостачання за період з ОСОБА_2
за період з 08 листопаду 2010 року по 01
жовтня 2013 року у сумі 143 грн. 22 коп.
(нараховано 6862,11 грн.-оплачено 6289.23 грн.:4
власника); з ОСОБА_3, ОСОБА_4 за період з 19
вересня 2011 року по 01 жовтня 2013 року у
сумі по 236,64 грн. ( нараховано 5755,49
грн.-оплачено 4808,93 грн.: 4 власника); з
ОСОБА_5 за період з 19 листопаду 2011 року
по 01 жовтня 2013 року у сумі 236,64 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно з частиною 1 частиноюст. 509
ЦК України зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини 1 ст. 901, частини
1 ст. 903 ЦК України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити
певну грошову суму на користь
кредитора відповідно до
цивільно-правового договору або з
інших підстав, визначених законом, є
грошовим зобов'язанням.

Таким чином, право відношення, в
якому замовник зобов'язаний оплатити
надану послугу в грошах, а виконавець
має право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене,
правовідносини, які склалися між
сторонами щодо надання послуг з
централізованого опалення, є грошовим
зобов'язанням, у якому, серед інших прав
і обов'язків сторін, на боржника
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є
співвласникам квартири у равної
частини, відповідно до свідоцтва про
право власності на житло від 08 січня 2003
року.

Відповідно до ст. 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах
на правління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а
також нести відповідальність перед
третіми особами за зобов'язаннями,
пов'язаними із спільним майном.

Таким чином, стягненню підлягає
заборгованість за послуги
теплопостачання за період з 08
листопаду 2010 року по 01 жовтня 2013 року з
відповідача ОСОБА_2 у сумі 143,22 грн.
гривень, з відповідача ОСОБА_4 за
період з 19 вересня 2011 року по 01 жовтня
2013 року у сумі 236,64 гривень,
відповідача ОСОБА_4 за період з 19
вересня 2011 року по 01 жовтня 2013 року у
сумі 236,64 гривень .

Але, судом встановлено, що на час
розгляду справи судом за період з 08
листопаду 2010 року по вересень 2014 року
позивачем нараховано до сплати
відповідачам за послуги
теплопостачання 9337,62 гривні, а сплачено
відповідачами 9438,08 гривень.

Тобто на час подання заяви до суду у
відповідачів не існувало боргу перед
позивачем, тому у задоволенні позовних
вимог треба відмовити у повному обсязі.

Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір
стягується із відповідачів у разі
задовлення позовних вимог, при відмові
у задоволенні позовних вимог витрати
несе сторона, яка подала позов.

На підставі ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 130, 131, 174,
209, 210, 212-215, 223 ЦПК України, та керуючись
ст.ст.360,526, 530, 541 ЦК України, Правилами
надання населенню послуг з водо-
теплопостачання та водовідведення,
затверджених постановою КМУ від 30
грудня 1997 року № 1497 (із змінами і
доповненнями), та Правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630,
суд -

в и р і ш и в :

позовні вимоги обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО
«Дружківкатепломережа» до ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за надану
теплову енергію залишита без
задоволення.

Рішення суду набирає законної
сили після десяти днів з дня
проголошення рішення. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Запорізької
області через Дружківський міський суд
протягом десяти днів після
проголошення рішення.

Суддя
А.Л. Гонтар