УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Дербенцевої Т.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта», третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
про стягнення страхового
відшкодування, пені, трьох процентів
річних та відшкодування збитків, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дарницького
районного суду міста Києва від
04 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду міста Києва від 22
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта» (далі - ВАТ НАСК «Оранта»),
третя особа - Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ
«Укрсоцбанк»), про стягнення
страхового відшкодування, пені, трьох
процентів річних та відшкодування
збитків.

Позивач зазначав, що відповідно до
укладеного між ним та ВАТ НАСК «Оранта»
договору добровільного страхування
від 27 лютого 2008 року, застраховано
належний йому транспортний засіб марки
Mitsubishi Lanser, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що у зв'язку із
настанням 31 травня 2013 року страхового
випадку, він звернувся до ВАТ НАСК
«Оранта» із заявою про виплату
страхового відшкодування, а страховик
неправомірно відмовив у її
виплаті, просив стягнути з відповідача
34 892 грн 75 коп. страхового
відшкодування, 631 грн 54 коп., 278 грн 18
коп. - 3 % річних, 4000 грн - витрат на
правову допомогу, 600 грн - за проведення
експертизи та 300 грн транспортних
послуг.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 04 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду міста Києва від
22 квітня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5 просить судові рішення
скасувати та передати справу на новий
розгляд або скасувати чи змінити
судові рішення, не передаючи справи на
новий розгляд, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що оскільки вартість відновлювального
ремонту перевищує 75 % страхової суми, а
різниця між страховою сумою та дійсною
вартістю пошкодженого внаслідок
настання страхового випадку
транспортного засобу має від'ємне
значення, тому правові підстави для
задоволення позову відсутні.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

При вирішенні справи судом першої
інстанції встановлено, що 27
лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ НАСК
«Оранта» укладено договір
добровільного страхування належного
позивачу транспортного засобу марки
Mitsubishi Lanser, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Відповідно до додатку № 1 до вказаного
договору, страхова сума у період з 28
лютого 2013 року по 27 лютого 2014 року
становить 51 333 грн 70 коп.

31 травня 2013 року відбулася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої застрахований
автомобіль отримав механічні
пошкодження.

Згідно дослідження від 10 червня 2013 року
ринкова вартість вказаного
транспортного засобу на момент
пошкодження становить 68 245 грн 74 коп., а
матеріальний збиток складає 56 174 грн 85
коп., що становить більше ніж 75 %
страхової суми.

Відповідно до протоколу проведення
аукціону, ринкова вартість
пошкодженого автомобіля складає 61 200
грн.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно із п. 12.11 укладеного між
сторонами договору, якщо страхова сума,
встановлена цим договором для
транспортного засобу, відповідає його
дійсній вартості на момент укладення
цього договору, а вартість відновлення
(ремонту) цього пошкодженого
транспортного засобу перевищує 75 %
страхової суми, то страховик має право
провести розрахунок та виплату
страхового відшкодування в межах
страхової суми за одним із наступних
визначених страховиком варіантів.

Пунктом 12.11.1 встановлено, що страхове
відшкодування обчислюється як різниця
між вартістю відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу і
розміром безумовної франшизи та сумою
інших відрахувань відповідно до умов
цього договору.

Крім того, п. 12.11.2 передбачено, що
страхове відшкодування обчислюється
як різниця між дійсною вартістю
транспортного засобу до пошкодження
(на дату настання страхового випадку) і
дійсною вартістю пошкодженого
внаслідок настання страхового випадку
транспортного засобу, розміром
безумовної франшизи та сумою інших
відрахувань відповідно до умов цього
договору. Дійсна вартість
транспортного засобу до пошкодження
(на дату настання страхового випадку)
визначається на підставі висновків
аварійного комісара, страховика або
спеціаліста узгодженої із страховиком
організації, виконаних відповідно до
методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів.

Відповідно до п. 12.12 договору
добровільного страхування
транспортного засобу від 27 лютого 2008
року, якщо страхова сума становить
певну частку дійсної вартості
транспортного засобу на дату укладення
договору, а вартість відновлення
(ремонту) цього транспортного засобу
перевищує 75 % його дійсної вартості, то
розрахунок страхового відшкодування
здійснюється відповідно до п. 12.11.1
та/або 12.11.2 та з урахуванням п. 5.2.
договору.

Як вбачається з п. 5.2. цього договору,
якщо страхова сума становить певну
частку вартості застрахованого
транспортного засобу, страхове
відшкодування виплачується в такій же
частці від визначених по страховій
події збитків, якщо інше не передбачено
додатками до цього договору.

Однак, суди всупереч ст. 212 - 214 ЦПК
України та умовам укладеного між
сторонами договору, не з'ясували
порядок визначення розміру збитків, та
помилково вказали про те, що внаслідок
настання страхового випадку ОСОБА_4 на
підставі п. п. 12.11.2, 12.12. підлягає виплаті
різниця між страховою сумою та дійсною
вартістю пошкодженого транспортного
засобу, оскільки такий порядок
визначення розміру страхового
відшкодування, ані вказаними пунктами
договору, ані іншими його умовами не
передбачено.

При цьому, в даному конкретному випадку
з урахуванням змісту договору, коли
судами встановлено, що вартість
відновлення цього пошкодженого
транспортного засобу перевищує 75 %
страхової суми, страховик має право
провести розрахунок та виплату
страхового відшкодування в межах
страхової суми в двох варіантах
обчислення страхового відшкодування:
як різницю між дійсною вартістю
транспортного засобу до пошкодження і
дійсною вартістю пошкодженого
автомобіля, або як різницю між вартістю
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу і розміром
безумовної франшизи та сумою інших
відрахувань відповідно до умов цього
договору.

Крім того, суд першої інстанції
неправильно взявши для
обчислення страхового відшкодування
страхову суму, замість визначених
п. п. 12.11.1, 12.11.2 цього
договору відповідно вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу чи вартості
транспортного засобу до пошкодження,
дійшов висновку про те, що існує
від'ємне значення, однак не врахував
того, що в разі проведення такого
вирахування згідно з вищевказаними
умовами договору, а конкретно шляхом
віднімання вартості відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу від розміру безумовної франшизи
та суми інших відрахувань відповідно
до положень цього договору, чи вартості
транспортного засобу до його
пошкодження від дійсної вартості
пошкодженого внаслідок настання
страхового випадку транспортного
засобу, то розмір страхового
відшкодування в жодному випадку не
може становити від'ємного числа.

Крім того, місцевим судом не усунуто
розбіжності зазначені в наявних у
матеріалах справи висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження від 25 липня 2013 року та
дослідженні від 10 червня 2013 року, що
стосуються дійсної вартості вказаного
транспортного засобу на момент
пошкодження, матеріального збитку,
завданого позивачу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
ринкової вартості автомобіля в
пошкодженому стані.

Апеляційний суд також на зазначене
уваги не звернув й залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки судами допущено порушення
норм матеріального, та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору, судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 04 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду міста
Києва від 22 квітня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Т.П. Дербенцева В.І. Журавель
І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко