Справа № 581/463/14-ц
Провадження № 2/581/157/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2014 року
смт.Липова
Долина

Липоводолинський районний суд
Сумської області в складі головуючого -
судді Бутенка Д.В., за участю секретаря
судового засідання - Сушка С.В.,
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача за посадою Германа О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Липова Долина цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Липоводолинського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Липоводолинський агролісгосп» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди,

в с т а
н о в и в:

01 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом, мотивував
його тим, що з 17 серпня 2000 року він
працював лісником обходу № 13 в ДП
«Липоводолинський агролісгосп». 01
квітня 2014 року керівником відповідача
видано наказ № 15-в, яким на зазначеному
підприємстві вирішено провести зміну
істотних умов праці, а саме: укрупнити
обходи № 2,12,13, а лісників вищевказаних
обходів перевести у робочі. Наказом
директора ДП «Липоводолинський
агролісгосп» Германа О.В. № 16-В від 02
квітня 2014 року позивача переведено з
лісника обходу № 13 в робочі з 02 червня
2014 року. При цьому, зазначений наказ
мотивувався нестабільним фінансовим
становищем підприємства, недостатнім
виробітком і заготівлі деревини. На
підставі наказу відповідача № 10-к від 02
червня 2014 року «Про припинення
трудового договору» позивача
звільнено з вказаної вище посади у
зв'язку з його відмовою від переведення
на іншу роботу за п.6 ст.36 КзпП України.
Уважав його звільнення незаконним і
зазначає, що він має бути поновлений на
попередній роботі, оскільки відповідач
перевів його з посади лісника на нову
посаду робочого у зв'язку зі зміною
істотних умов праці, що є недопустимим,
а також його звільнено з підстави, яка
не визначена законом: у зв'язку з його
відмовою від переведення на іншу
роботу у межах підприємства без зміни
його місця розташування. Доводив, що
укрупнення трьох обходів на
підприємстві відбулося при скороченні
штату лісників, включаючи його посаду,
і таке звільнення потребує згоди
виборного профспілкового органу, а у
відповідача на день його звільнення
була наявна аналогічна його посаді
посада лісника, про що опубліковано
оголошення в місцевій газеті «Наш
край» № 35-36 від 03 травня 2014 року. Також
позивач посилається на те, що вказані
дії з боку відповідача є порушенням
його законних прав на працю, які
завдали йому моральних страждань,
порушили його звичайний стан справ та
сімейне життя, що вимагало вжиття з
його боку додаткових зусиль для
організації життя, така обстановка
пригнічувала його та примушувала
постійно нервуватися. Посилаючись на
вказані обставини, і остаточно
уточнивши позов, просив поновити його
на посаді лісника ДП «Липоводолинський
агролісгосп», стягнути на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, а також відшкодувати моральну
шкоду в розмірі 10000 грн., завдану
порушенням його права на працю.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі з
обставин викладених у позовній заяві,
при цьому додатково суду пояснив про
те, що він дійсно не був згодний на
переведення з посади лісника в робочі і
фактично підписав відмову про це на
копії наказу № 16-в від 02 квітня 2014 року,
бо вважає, що зміни істотних умов праці
насправді на підприємстві не
відбувалося, а закріплений за ним обход
№ 13 дорівнював приблизно 228 га і
охопити в процесі роботи одному
ліснику укрупнений обход практично є
неможливим. Уточнив, що під зміною
істотних умов праці відбулося
скорочення штату працівників (трьох
лісників) без отримання попередньої
згоди профспілкової організації і без
дотримання інших особливостей
процедури вивільнення працівників. У
період після його звільнення він почав
нервуватися з приводу того, що його
неправомірно звільнили, бо він
безперервно пропрацював на
підприємстві більш ніж 13 років, у нього
почав періодично підвищуватися
серцево-судинний тиск і в домашніх
умовах він почав приймати ліки; у його
односельців та знайомих склалася думка
про те, що його просто позбулися як
працівника ДП «Липоводолинський
агролісгосп».

Представник відповідача за посадою в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення уточнених позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на те, що
звільнення позивача за п.6 ст.36 КЗпП
України відбулося законно, оскільки на
підприємстві у період його керівництва
відбулися істотні зміни умов праці, які
полягали в незадовільному фінансовому
стані підприємства, недозаготівлею
деревини по плану роботи підприємства,
і у зв'язку з цим необхідністю
укрупнення обходів з метою організації
постійних рубок деревини (9 обходів
фактично укрупнено до 6 обходів, обход
№ 13 приєднано до обходу №5, після
укрупнення обходів на підприємстві
працює 6 лісників). ОСОБА_1
пропонувалося перейти працювати після
укрупнення обходів у робочі (де він
буде проводити збір насіння, надавати
допомогу ліснику при вирубці лісу
тощо), проте він від такої пропозиції
відмовився, розписавшись про це в
наказі, маючи достатній двомісячний
термін для розмірковування над цим
питанням. Зазначав, що профспілкова
організація на очолюваному ним
підприємстві не функціонує і фактично
припинила свою діяльність, а факт
завдання моральної шкоди
підприємством позивачу останнім не
підтверджено документально (в тому
числі, і факти звернення до лікарів з
приводу погіршення стану здоров'я).
Просив відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, допитавши свідка,
дослідивши матеріали і обставини
справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено ту обставину, що з 17
серпня 2000 року ОСОБА_1 прийнято на
посаду лісника обходу № 9 с.Московське
по переводу до Липоводолинського
дочірнього агролісогосподарського
підприємства «Липоводолинське
агролісництво». Позивача у зв'язку з
реорганізацією Липоводолиснкього
агролісництва на підставі наказу № 32
від 15 листопада 2000 року Сумського
обласного комунального
агролісогосподарського підприємства
«Сумиоблагроліс» переведено в дочірне
підприємство «Липоводолинський
агролісгосп» на посаду лісника.
Наказом № 10-к від 02 червня 2014 року
ОСОБА_1 звільнено із займаної посади
згідно з пунктом 6 ст.36 КЗпП України
(а.с.36, 50-51). Підстава звільнення
позивача пов'язувалася з такими
обставинами:

- наказом директора ДП
«Липоводолинський агролісгосп» № 15-в
від 01 квітня 2014 року «Про істотні зміни
умов праці» через нестабільне
фінансове становище підприємства і
недостатнім виробництвом заготівлі
деревини вирішено провести істотні
зміни умов праці, а саме: укрупнити
обходити № 2, 12, 13 і перевести лісників
вищевказаних обходів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 в робочі (а.с.37);

- наказом директора ДП
«Липоводолинський агролісгосп» № 16-в
від 02 квітня 2014 року «Про переведення
через зміну істотних умов праці» через
нестабільний фінансовий стан
підприємства вирішено перевести
ОСОБА_1, як лісника обходу № 13, в робочі
з 02 червня 2014 (а.с.38). Копію даного наказу
позивач отримав 02 квітня 2014 року
особисто під розпис і на оригіналі
наказу власноручно написав «Про
переведення в робочі не згідний» (а.с.38);

- наказом № 10-к від 02 червня 2014 року
містив посилання на підставу
звільнення («Стаття 36 пункт 6 КЗпП
України»), а формулювання причини
звільнення викладена у записі:
«Відмова працівника від переведення на
іншу роботу» (а.с.36).

На виконання вищевказаних наказів
керівника відповідача у комісійному
складі 02 червня 2014 року ОСОБА_1, як
лісник обходу № 13, передав ліснику
обходу № 5, ОСОБА_5 обхід № 13 ДП
«Липоводолинський агролісгосп», а
останній лісник його прийняв (а.с.65).

Станом на 10 лютого 2014 року у штатному
розписі ДП «Липоводолинський
агролісгосп» обліковувалося 16,25
штатних одиниць, з них 9 лісників, а
станом на 02 липня 2014 року - 13,25 штатних
одиниць, з них - 6 лісників (а.с.41-42).

Свідок ОСОБА_6, який працює головним
лісничим ДП «Липоводолинський
агролісгосп» і виконує доручення
директора підприємства по підготовці
наказів по кадрових питаннях, суд
показав про те, що до укрупнення
обходів у квітні 2014 року на
підприємстві працювало 09 лісників, а
після укрупнення обходів, яке
завершилось у червні 2014 року - 6
лісників. У обході № 13, закріпленому за
ОСОБА_1, росло багато осики, яка є
неякісною сировиною, а обход № 5 мав
більше якісної деревини для проведення
її рубки. Підтвердив, що до штатного
розпису посади робітників на
лісогосподарських роботах у період
часу з 01 квітня по 02 червня 2014 року не
включалися.

Згідно з довідником кваліфікаційних
характеристик професій працівників
(випуск 3 «Лісове господарство і
пов'язані з ним послуги») до робітників
у сфері лісництва віднесені як лісник,
так і робітник на лісогосподарських
роботах (а.с.41-47). До завдань та
обов'язків лісника віднесено
здійснення охорони лісів, проведення
контролю за станом використання,
відтворення, охороною та захистом лісу,
надання вказівок щодо усунення
порушень лісового законодавства, в
межах закріпленого обходу надає
майстру лісу допомогу в організації і
проведенні лісогосподарських та
лісокультурних робіт, контролю за
відведенням лісосік. Проте, посади
робітників на лісогосподарських
роботах поділяються на 2-й, 3-й, 4-й, 5-й
розряди та їх обов'язки полягають у
виконання допоміжних робіт під час
догляду за насадженням дерев тощо
(а.с.44-46).

Згідно з доповідною запискою головного
лісника ДП «Липоводолинський
агролісгосп» ОСОБА_6 за перший квартал
2014 року та до кінця 2014 року в обході № 13
рубок деревини не заплановано (а.с.56).
Згідно з пунктами 2.1, 5.1 Статуту ДП
«Липоводолиснький агролісгосп» дане
підприємство є юридичною особою, має
окремий баланс, валютні та інші рахунки
в установах банку, а також самостійно
здійснює фінансово-господарську
діяльність з урахуванням кон'юнктури
ринку відповідно до чинного
законодавства та статуту (а.с.19-25).

При вирішенні даного трудового спору,
який врегульований ст.ст. 32, 36, 40, 233, 235,
237-1 КЗпП України, суд виходить з
наступних висновків при
вищевстановлених обставинах справи.

Згідно з ч.3 ст.32 КЗпП України у зв'язку
зі змінами в організації виробництва і
праці допускається зміна істотних умов
праці при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою, про що працівник повинен бути
повідомлений не пізніше ніж за два
місяці. За змістом п. 6 ч.1 ст. 36 КЗпП
України припинення трудового договору
при відмові працівника від продовження
роботи зі зміненими істотними умовами
праці слід вважати правомірним, якщо
зміна істотних умов праці при
продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою викликано змінами в
організації виробництва і праці, які не
супроводжуються скороченням
чисельності чи штату працівників.

Зі встановлених обставин справи
вбачається, що внаслідок укрупнення
трьох обходів в ДП «Липоводолинський
агролісгосп», в тому числі обходу № 13,
закріпленого за ОСОБА_1, фактично
відбулося скорочення штату
працівників за трьома посадами, а саме:
у штатному розпису лісгоспу були
скорочені три посади лісників без
збереження загальної кількості
штатних одиниць на цьому підприємстві,
в тому числі, і посаду розивача. Крім
того, посадові і функціональні
обов'язки лісника та робочого лісового
господарства є значно відмінним за
своєю сутністю та змістом, а тому не
можна констатувати ту обставину, що
відбулася фактична зміна найменування
трьох посад лісників в робочі, як
різновиду зміни істотних умов праці.

Пунктом 6 ч.1 ст.36 КЗпП України визначено
дві самостійні підстави для припинення
трудового договору з працівником: це
відмова працівника від переведення на
роботу в іншу місцевість разом з
підприємством установою організацією,
а також відмова від продовження роботи
у зв'язку із зміною істотних умов праці.
У досліджених матеріалах справи
відсутні докази відмови позивача від
переведення на роботу в іншу
місцевість разом з підприємством по
тій спеціальності, по якій він
прийнятий на роботу, що категорично
заперечував позивач, і не підтвердив
належними доказами представник
відповідача. Тому суд вважає юридичне
формулювання причини звільнення
позивача як невірно прописане.

З огляду на вищевикладені доводи суд
приходить до висновку про порушення
відповідачем процедури звільнення
позивача при фактичному скороченні
штату та чисельності працівників, як це
визначено ст.42-43, 44 КЗпП України, і
недотриманні відповідачем вимог ч.3
ст.32, п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП України щодо
вірного оформлення зміни істотних умов
праці (фактичної зміни найменування
посад з лісника на робочого без
скорочення чисельності та штату
працівників), а тому позов в частині
поновлення позивача на попередній
роботі є обґрунтованим та таким, що
ґрунтується на законі.

Відповідно до ст.235 КЗпП України при
поновленні на роботі на користь
позивача необхідно стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу.
При вирішенні даної вимоги суд
виходить з таких розрахунків:

- середня зарплата позивача за два
місяці перед звільненням складає 3804
грн. 00 коп. (квітень, травень 2014 року) (1902
грн.*2) (а.с.52);

- кількість днів вимушеного прогулу
позивача складає 42 робочі дні за період
з 02 червня по 31 липня 2014 року (19 робочих
днів червня 2014 року + 23 робочих дні
липня 2014 року);

- середньоденна зарплата позивача
складає 95 грн. 10 коп. (3804 грн. поділити на
40 робочих днів квітня-травня 2014 року).
Отже, сумарний середній заробіток за
час вимушеного прогулу дорівнює 3994 грн.
20 коп. (95 грн. 10 коп.* 42 дні вимушеного
прогулу).

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати звичайних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Ураховуючи сутність вищенаведених
порушень норм трудового права,
допущених відповідачем, характер
моральних страждань позивача, які
виразилися у хвилюванні, необхідності
вжиття ним додаткових заходів для
організації власного життя після його
звільнення з роботи, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 300 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

На підставі ч.5 ст.235 КЗпП України, п.4 ч.1
ст.367 ЦПК України суд вважає за
необхідне допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
позивача на роботі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
урахування часткового задоволення
позову по одній немайновій вимозі та
повному задоволенні позову по вимозі
про поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку підлягають
стягненню з відповідача на користь
держави судовий збір у сумі 490 грн. 20
коп.

Керуючись ст.ст. 32,36,40, 233,235,237-1 КЗпП
України, ст.ст. 10,11, 31,57-60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді
лісника Липоводолинського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
«Липоводолинський агролісгосп» з 02
червня 2014 року (включно).

Стягнути з Липоводолинського
дочірнього агролісогосподарського
підприємства «Липоводолинський
агролісгосп» на користь ОСОБА_1 3994 (три
тисячі дев'ятсот дев'яносто чотири)
гривні 20 коп. середнього заробітку за
час вимушеного прогулу (з
відрахуванням необхідних обов'язкових
податків і платежів) та 300 (триста)
гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з Липоводолинського
дочірнього агролісогосподарського
підприємства «Липоводолинський
агролісгосп» в дохід держави судовий
збір у сумі 490 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення суду в частині поновлення на
роботі ОСОБА_1 підлягає негайному
виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через
Липоводолинський районний суд
Сумської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Д. В. Бутенко