27 листопада 2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова у складі:
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» про
стягнення суми страхового
Позивач звернувся до суду з позовом до
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія», в якому
просить стягнути з відповідача на
користь позивача суму страхового
у розмірі 417,31 грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 1500 грн. та витрати по
сплаті судового збору в сумі 252,92 грн.
27.11.2014 року представник позивача ОСОБА_1
уточнила позовні вимоги та просила
стягнути з відповідача на користь
позивача суму страхового
витрати на правову допомогу у розмірі
1500 грн. та витрати по сплаті судового
збору в сумі 252,92 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2013
року о 15:45 годині ОСОБА_4 керував
автомобілем Лексус номерний знак
НОМЕР_4 по вул.Ахсарова в м.Харкові, не
урахував дорожньої обстановки, не
вибрав безпечну швидкість та безпечну
дистанцію, внаслідок чого сталося
зіткнення з автомобілем Мітсубісі
Аутлендер державний номер НОМЕР_5 під
керуванням ОСОБА_2, в результаті чого її
автомобіль був пошкоджений на загальну
експертного дослідження.
У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» у судове
засідання не з'явився, причини своєї
неявки суду не повідомив, про день та
час розгляду справи сповіщений
своєчасно та належним чином.
Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає,
позов підлягає задоволенню з наступних
У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.
Згідно копії cвідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, позивач ОСОБА_2 є
власником автомобіля Мітсубісі
Аутлендер державний номер НОМЕР_5.
20.12.2013 року о 15:45 годині ОСОБА_4 керував
автомобілем Лексус номерний знак
НОМЕР_4 по вул.Ахсарова в м.Харкові, не
урахував дорожньої обстановки, не
вибрав безпечну швидкість та безпечну
дистанцію, внаслідок чого сталося
зіткнення з автомобілем Мітсубісі
Аутлендер державний номер НОМЕР_5 під
Викладене підтверджується постановою
Дзержинського районного суду міста
Харкова від 30.01.2014 року, якою ОСОБА_4
визнаний винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та йому призначене покарання у
вигляді штрафу на користь держави у
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.
За таких обставин суд вважає доведеною
вину ОСОБА_4 у дорожньо - транспортній
пригоді, що сталася 20.12.2013 року о 15
годині 45 хвилин, та такою, що не
підлягає доказуванню.
Розмір завданих збитків ОСОБА_2 за
пошкоджений транспортний засіб
складає 25 291,56 грн. (згідно висновку ТОВ
«АВТОПАРТНЕР-ЦЕНТР» вартість
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу Mitsubishi outlander (державний номер
НОМЕР_3) в результаті пошкодження КТЗ в
Відповідно з положенням ст.ст. 3,4 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом,
звернутися до суду по захисту своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні й суспільні інтереси в спосіб,
визначений законами України.
Перелік можливих способів захисту
міститься в ст. 16 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Приписами норми ст. 1187 ЦК України
визначено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності,інше речове
право, договір підряду,оренди тощо)
володіє транспортним засобом.

Джерелом підвищеної небезпеки
належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
іх використанні, так і при мимовільному
прояву їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадяни, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Відповідно до пунктів 1.4.,1.6.,1.7 ст. 1
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів» від 01 липня 2004
року № 1961-ІУ (далі - Закон) особи,
відповідальність яких застрахована,-
це визначені в договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності особи,
цивільно-правова відповідальність
яких застрахована згідно з цим
договором, або, залежно від умов
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-які особи, що експлуатують
забезпечений транспортний засіб:
власники транспортних засобів - це
юридичні та фізичні особи, які
відповідно до законів України є
власниками або законними володільцями
(користувачами) наземних транспортних
засобів на підставі права власності,
права господарського відання,
оперативного управління, на основі
договору оренди, довіреності або
правомірно експлуатують транспортний
засіб на інших законних підставах;
забезпечений транспортний засіб-
наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах.

Статтею 3 Закону передбачено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності з
метою забезпечення шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю та (або) майну
потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст. 6 цього ж Закону страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
стала за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів та іншим.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази до або
під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться - до
початку розгляду справи по суті.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно з
ч. 4 цієї ж статті доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
відповідно до ч.2 ст.59 цього ж кодексу
обставини справи, які за законом мають
бути підтвердженні засобами
доказування,не можуть бути
підтвердженні іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них,що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Таким чином, оскільки позивачем
підтверджено факт настання
дорожньо-транспортної пригоди,та що
остання сталася з вини ОСОБА_4,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована у Страховому
товаристві з додатковою
відповідальністю «Гарантія», що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами (заявою про виплату
страхового відшкодування, висновком
про вартість матеріального збитку), суд
дійшов висновку про задоволення позову
в частині стягнення з відповідача
страхового відшкодування у сумі 25 291,56
грн.

Стосовно вимог щодо стягнення з
відповідача судових витрат, які
складаються з судового збору в сумі 243,60
грн. та витрат на правову допомогу в
розмірі 1 500,00 грн., суд зазначає
наступне.

Згідно ст.12 ЦПК України особа, яка бере
участь у справі, має право на правову
допомогу, яка надається адвокатом або
іншим фахівцями у галузі права в
порядку, встановленому законом.

Судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи належить витрати на
правову допомогу (ст.79 ч.3п.2 ЦПК
України).

Згідно ч.1.ст.84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що правовою допомогою в цивільному
процесі визначається допомога
правового характеру адвоката або
іншого фахівця у галузі права.

Крім того, судові витрати, в тому числі
на правову допомогу, повинні бути
пов'язані тільки з розглядом
конкретної цивільної справи, що
розглядається судом.

Під час розгляду даної справи інтереси
позивача представляв адвокат ОСОБА_1,
яка діє на підставі свідоцтва на право
заняття адвокатською діяльністю № 952
та договору про надання юридичних
послуг № 14 від 23.12.2013р.

В матеріалах справи знаходиться копія
квитанції до прибуткового касового
ордеру №14 від 23.12.2013р., яка підтверджує
сплату витрат на правову допомогу в
сумі 1500 грн.

Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» визначено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Аналогічне застереження міститься і у
Постанові Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року № 509 «про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави», якою
затвердженні граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ.

Таким чином, з відповідача Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія»
підлягають стягненню на користь
позивача ОСОБА_2 сума страхового
відшкодування у розмірі 25291,56 грн.,
витрати на правову допомогу у розмірі
1500 грн. та витрати по сплаті судового
збору в сумі 252,92 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194, 1195,
1197 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212- 215,
224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» про
стягнення суми страхового
відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» на користь ОСОБА_2 суму
матеріальної шкоди у розмірі 25291
(двадцять п»ять тисяч двісті
дев»яносто одна) грн. 56 коп., витрати на
правову допомогу у розмірі 1500 (одна
тисяча п»ятсот) грн. та суму судового
збору у розмірі 252 (двісті п»ятдесят
дві) грн. 92 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Дзержинського
районного суду м.Харкова протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Іншими особами, які беруть участь у
справі, рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Харківської області через
Дзержинський районний суд м.Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, починаючи з 24.06.2012 року.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги , якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий