ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1661/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Кириченко Н.О.

при секретарі
Олійник М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя, позовом
третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про встановлення фактичного моменту
припинення шлюбу та спільної
господарської діяльності між
подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поділ
майна набутого під час цивільного та
офіційного шлюбу, встановлення факту
купівлі продажу квартири під час
фактичного шлюбу , суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача де є третя особа
про поділ спільного майна подружжя, в
свою чергу третя особа звернулася до
суду з окремим позовом про
встановлення фактичного моменту
припинення шлюбу та спільної
господарської діяльності між
подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поділ майна
набутого під час цивільного та
офіційного шлюбу , встановлення факту
купівлі продажу квартири під час
фактичного шлюбу.

В судовому засіданні позивач
свої позовні вимоги підтримав, просив
їх задовольнити та пояснила, що 29.12.1989
року між нею та відповідачем було
укладено шлюб, від шлюбу вони мають
повнолітнього сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

В період шлюбу за спільні кошти
було придбане наступне нерухоме майно
:

28.07.1997 року було куплено квартиру
АДРЕСА_1 ;

01.08.1996 року було куплено квартиру
АДРЕСА_2 ;

16.03.2003 року було куплено 13/100
частин квартири АДРЕСА_3

19.03.2003 року куплено 4/200 частини
квартири АДРЕСА_3

26.04.1995 року було куплено
квартиру АДРЕСА_5

21.08.1997 року було куплено квартиру
АДРЕСА_6

В 1991 році було придбано земельну
ділянку площею 0.06 га яка розташована у
АДРЕСА_7

В 2004 році придбано автомобіль «
Самсунг» державний номер НОМЕР_1

Частину зі спільно придбаного
майна відповідач продав без її згоди -
квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- квартиру АДРЕСА_5

- автомобіль « Самсунг» державний
номер НОМЕР_1

Враховуючи те, що відповідачем
було відчужено спільне майно без її
згоди просила все продане
відповідачем майно залишити йому, а
майно яке залишилося виділити їй у
власність.

Крім того відповідач здавав в оренду
квартиру АДРЕСА_1 в період часу з 01.01.2002
року по 01.01.2014 року по 500 доларів США в
місяць та за вказаний період отримав
дохід у розмірі 720 000 грн.

Квартиру АДРЕСА_2 відповідач також
здавав в період з 1996 року по 1998 рік та з
1999 року по 2003 рік по 500 доларів США в
місяць та за вказаний період отримав
дохід у розмірі 360 000 грн.

Квартиру АДРЕСА_5 відповідач також
здавав в період з 2006 року по 2012 рік по 700
доларів США в місяць та за вказаний
період отримав дохід у розмірі 588 000
грн.

Квартиру АДРЕСА_6 відповідач також
здавав по 9 місяців на рік протягом 16
років по 400 доларів США в місяць та за
вказаний період отримав дохід у
розмірі 576 000 грн.

Сума коштів яку відповідач отримав від
здачі в оренду спільної нерухомості
становить 2 244 000 грн., оскільки він не
надавав вказані кошти на потреби сім"ї
то позивач вважає що з нього на її
користь має бути стягнуто 1 122 000 грн.

Також позивач просила стягнути з
відповідача понесені нею судові
витрати та кошти сплачені нею за
надання правової допомоги адвокату.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав думку позивача та
просив задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з"явився про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив
проти задоволення позивних вимог
позивачки у повному обсязі та пояснив,
що 29.12.1989 року між його довірителем та
позивачем було укладено шлюб. 27.01.1990
року відповідач дав свою згоду на запис
його як батька у свідоцтві про
народження сина позивача. З самого
початку шлюбу взаємовідносини не
склалися, мешкали окремо один від
одного і спільного господарства не
вели. На початку 1991 року відповідач
забрав сина і прописав його на своїй
житловій площі. Потім протягом п'яти
років намагалися примиритися з
позивачкою але все було марним. З 1997
року відповідач проживає з
громадянкою ОСОБА_4 яка є третьою
особою у даній справі, з цього ж часу
веде з нею спільне господарство. З 2006
року після перенесеної тяжкої хвороби
ОСОБА_4 стала єдиною людиною яка
турбується про нього.

Однокімнатну квартиру в АДРЕСА_5 він
отримав у спадщину від своєї матері,
тому вона не є спільним майном
подружжя. Однокімнатна квартира в
АДРЕСА_2 була придбана за кошти
отримані від продажу квартири матері
відповідача, і вказані кошти матір
відповідача передала йому в дарунок, а
29.12.2003 року він продав вказану квартиру
щоб розрахуватися з боргом який виник в
наслідок придання квартири по АДРЕСА_3

Квартиру у АДРЕСА_4 була придбана ним за
власні кошти 21.08.1997 року після
припинення ведення спільного
господарства з позивачкою.

Автомобіль Samsung було придбано у 2004 році
також за особисті кошти після
припинення ведення спільного
господарства з позивачкою.

Частини житлової площі у розмірі 13100 та
4200по АДРЕСА_3 були придбані 16.09.2003 року
та 19.09.2003 року за кошти від продажу
особистої квартири по АДРЕСА_8 та
узятих у борг коштів.

Квартира по АДРЕСА_1 була придбана у 1997
році за особисті кошти відповідача.

Земельні ділянки в с. Стайки у
Київській області не були взагалі
придбаними.

Враховуючи що все майно заявлене до
розподілу було придбане ним за власні
кошти, отримано у спадщину, вважає що
воно є особистою приватною власністю.

Щодо вимог позивача про стягнення
коштів які нібито отримав відповідач
від здачі в оренду їх спільного майна,
то також просив відмовити у
задоволенні цих вимог оскільки вказані
вимоги не доведені позивачем.

Третя особа ОСОБА_4 та вона ж позивач по
окремому позову в судове засідання не
з"явилася будучи належним чином
повідомленою про день та час розгляду
справи.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_7 в судовому
засіданні не підтримав заявлених
позовних вимог позивача ОСОБА_2 та
просив відмовити у їх задоволенні.
Позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав просив
задовольнити та пояснив, що ОСОБА_4
перебуває з ОСОБА_3 у цивільному шлюбі
з 1997 року а з 28.05.2014 року в офіційному
шлюбі.

Під час перебування у шлюбі ними було
придбано спільне майно 28.07.1997 року було
куплено квартиру АДРЕСА_1 ;

21.08.1997 року було куплено квартиру
АДРЕСА_6

Факт перебування ОСОБА_4 з відповідачем
ОСОБА_3 визнається як самим
відповідачем так і підтверджується
численними свідками, а тому просила
встановити фактичний момент
припинення шлюбу та ведення спільної
господарської діяльності між ОСОБА_3
та ОСОБА_2, поділити майно набуте за час
цивільного та офіційного шлюбу між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 а саме квартиру
АДРЕСА_1 визнати купівлю квартири
АДРЕСА_4 такою, що була придбана під час
фактичного шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Допитані в судовому засіданні 17.06.2014
року свідки відповідача:

- ОСОБА_8 пояснила, що знає що в 2006 році
під час лікування ОСОБА_3 від інсульту
за ним доглядала ОСОБА_4, яку вона
сприймала як дружину останнього.

- свідок ОСОБА_9 стверджувала, що
ОСОБА_4 з ОСОБА_3 проживають спільно з 1997
року.

- Свідок ОСОБА_10 пояснила, що
ОСОБА_3 став проживати з ОСОБА_4. з 1997
року з 40 річчя ОСОБА_4

- Свідок ОСОБА_11 в судовому
засіданні пояснила, що знає ОСОБА_3 з 1994
року і з цього часу з ним проживає
ОСОБА_4

- Свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні пояснив, що в 1998 -1999 роках в
квартирі на вул. О. Гончара проходив
ремонт з ОСОБА_3 приїзджала ОСОБА_4, з 2000
року вони проживали в цій квартирі
разом.

- Свідок ОСОБА_13 пояснила, що їй
відомо зі слів ОСОБА_4 що остання стала
проживати з ОСОБА_3 з 1997 року. Згодом
вона була в гостях у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
квартирі на АДРЕСА_8.

- Свідок ОСОБА_14 пояснив, що вважає,
що ОСОБА_3 з ОСОБА_4 став проживати разом
з 2000 року.

- Свідок ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_3
та ОСОБА_4 проживають спільно з 1997 року,
він сприймав ОСОБА_4 як дружину ОСОБА_3
Про ОСОБА_2 ОСОБА_3 говорив, що з нею його
шлюб недійсний.

- свідок ОСОБА_16 в судовому
засіданні пояснив що знайомий з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 з 2001 року , сприймав їх як
подружжя.

- Свідок ОСОБА_17 в судовому
засіданні пояснив, що знайомий з
ОСОБА_3, з 2001 року, ОСОБА_4 бачив з 2003 - 2004
років остання приходила допомагала
ОСОБА_3 при проведенні ремонту в
квартирі на Харківському масиві.

Допитані в судовому засіданні 01.07.2014
року свідки позивача:

- ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив,
що його батьки вели спільне
господарство до початку 2006 року, у
зв'язку з специфічним графіком роботи
його матері яка по 9, 10 місяців на рік
перебувала у відрядженнях закордоном
та читала там курс лекцій, він
більшість часту проживав з батьком, а
матір коли поверталася більшість часу
перебувала в квартирі своїх батьків по
вул. Богомольця оскільки на ті часи в
неї тяжко хворіли її батьки і матері
приходилося розриватися між роботою,
батьками та ним з батьком. Батько не
хотів проживати в квартирі на вул.
Богомольця, бо там були хворі батьки
матері і це створювало незручності.
Батьки хоч і проживали по різних
квартирах періодично, однак вони
підтримували сімейні стосунки і
вважали себе нормальним подружжям.
Постійно їздили один до одного і
почували себе в господарями в кожній з
квартир. Сім"я існувала до кінця 2004
року, потім виник скандал через
поведінку батька, це було в період
помаранчевої революції і батьки стали
підтримувати суто ділові стосунки щодо
питань його виховання та утримання.

З ОСОБА_4 познайомився в 2002 роках бачив
її періодично у батька. З ОСОБА_4 були
ділові стосунки, навесні 2006 року
батько захворів і матір оскільки в неї
з батьком були вже лише ділові стосунки
найняла ОСОБА_4 як домашню робітницю,
щоб та доглядала батька. Стосунки у
батька з ОСОБА_4 з"явилися після того як
він перестав проживати з батьком це
також був 2006 рік.

Свідок ОСОБА_18 допитаний в судовому
засіданні 27.11.2014 року пояснив, що він
давній приятель подружжя ОСОБА_5 , з
ОСОБА_2 колеги, часто бував у них в
гостях, знав і батьків ОСОБА_2, бував у
них на дачі. Йому відомо, що ОСОБА_2,
після свого захисту за кордоном в
серпні 1993 року в Мюнхенському
університеті майже постійно була у
відрядженнях за кордоном де начитувала
курси лекцій в зарубіжних вузах, за це
їй платили великі гонорари які і дали
можливість сім»ї ОСОБА_2 придбати
нерухомість. Він знає це достовірно,
оскільки його також одного разу
запрошували для читання лекцій
закордон і грошей зароблених з цього
йому вистачило для придбання квартири
у м. Києві. ОСОБА_4 він не знав і не знає.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, заслухавши
пояснення свідків, дослідивши
матеріали справи, судом встановлено
наступні факти та відповідні до них
обставини :

29.12.1989 року відділом ЗАГС Ленінського
РВК м. Києва актовий запис 503 було
укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 що
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу ( т. 1, а. с. 19)

Рішенням від. 10.01. 2014 року
Печерського районного суду м. Києва
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
розірвано, ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 05.03.2014 року дане рішення
було залишено в силі. (т. 1, а.с. 37. а.с. 66)
До цього часу сторони не зверталися до
суду з заявами про розірвання шлюбу.

За час шлюбу сторонами було
придбано наступне майно: 28.07.1997 року на
підставі договору купівлі продажу
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_19 зареєстрованого в
реєстрі № 3115 було придбано квартиру
АДРЕСА_1 ;

01.08.1996 року на підставі договору
купівлі продажу посвідченого Товарною
біржею «Українська біржа Десятинна»
було придбано квартиру АДРЕСА_2 29.12.2003
дану квартиру було продано ОСОБА_20 ;

16.03.2003 року на підставі договору
купівлі - продажу частки квартири
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_21 зареєстрованим в
реєстрі за № 1644 було куплено 13/100
часток квартири АДРЕСА_3 ;

19.03.2003 року на підставі договору
купівлі - продажу частки квартири
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_21 зареєстрованим в
реєстрі за № 1698 куплено 4/200 частини
квартири АДРЕСА_3

21.08.1997 року на підставі договору
купівлі продажу посвідченого
державним нотаріусом Третьої
Севастопольської державної
нотаріальної контори ОСОБА_22 було
придбано квартиру АДРЕСА_6

В 1999 році на підставі рішення
Київської міської Ради народних
депутатів від 18.02.1999 року № 140-10241
передано у приватну власність ОСОБА_3
земельну ділянку площею 0.0642 га. в
Харківському районі м. Києва АДРЕСА_7
для ведення садівництва;

В 2004 році придбано автомобіль «
Самсунг» державний номер НОМЕР_1
Станом на 15.05.2014 року за ОСОБА_3
транспортних засобів в числі
зареєстрованих не значиться (т.1, а.с. 167).

Також судом встановлено, що 10.02.2000 року
ОСОБА_3 було отримано у власність
квартиру АДРЕСА_5 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом виданого державним
нотаріусом першої Київської державної
нотаріальної контори Козярик НС.
Спадкова справа № 92099 зареєстрованого
в реєстрі за № 23-121 (т. 1, а.с. 80).

02.08.2006 року квартиру АДРЕСА_5 було
продано ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі продажу ОСОБА_4 (третій особі у
справі) за 32 000 гривень (т. 1, а.с 141).

28.05.2014 року ОСОБА_3 уклав шлюб з
ОСОБА_4 про що Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві було зроблено
актовий запис № 656.

У відповідності до ст. 69 СК
України, дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У відповідності до ст. 71 СК України,
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Таким чином оскільки судом встановлено
наявність на час звернення з позовом до
суду про поділ майна у подружжя ОСОБА_3
придбаного спільно майна а саме
квартири АДРЕСА_1 та 13.100 і 4200 часток
квартири АДРЕСА_3 то саме це майно має
бути розподілено між ними в натурі в
рівних частках.

Посилання представника відповідача
ОСОБА_6 на те, що квартира АДРЕСА_1 була
придбана його довірителем ОСОБА_3 за
особисті кошти не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.
Також посилання представника
відповідача на те що 13/100 і 4/200 часток
квартири АДРЕСА_3 були придбані за
особисті кошти отримані від продажу
особистої квартири на АДРЕСА_8 в м.
Києві та коштів узятих у борг також не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні та спростовуються наданими
самим же представником відповідача
доказами, оскільки як вбачається з
договору купівлі продажу від 16.09.2003
року (т. 1, а.с. 220) продаж квартири
АДРЕСА_8 було здійснено за 10 000 гривень,
а 13100 часток квартири АДРЕСА_3 були
придбані 16.09.2003 року за 237 376 грн., крім
того факт продажу в один день квартири
по АДРЕСА_8 та придбання 13100 часток
квартири по АДРЕСА_3 не є беззаперечним
доказом використання отриманих від
продажу коштів на придбання іншого
майна.

Оцінюючи твердження представника
відповідача ОСОБА_6 та його довірителя
ОСОБА_3 на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
початку 1991 року вже були припинені
сімейні відносини і не велося спільне
господарство, а з 1997 року ОСОБА_3
проживав однією сім»єю і вів спільне
господарство з ОСОБА_4, а також
пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 ОСОБА_13,ОСОБА_24, ОСОБА_25.
ОСОБА_26, ОСОБА_27 ОСОБА_17 суд оцінює їх
як спосіб захисту ОСОБА_3 з метою
уникнути поділу спільного майна
подружжя з ОСОБА_2, з якою перебував в
офіційному шлюбі до 05.03.2014 року, крім
того рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 10.01.2014 року час
припинення шлюбних відносин та ведення
спільного господарства не
встановлювався.

Також не знайшли свого підтвердження
та не можуть бути покладеними в основу
рішення суду і твердження позивача про
те. що земельна ділянка площею 0.0642 га.
в Харківському районі м. Києва АДРЕСА_7
є спільним майном подружжя і також має
бути розділена, оскільки як
встановлено в судовому засіданні
вказана земельна ділянка була отримана
ОСОБА_3 в наслідок приватизації, а тому
не є об"єктом спільної власності
подружжя.

Також позивачем не доведено належними
доказами в її позовні вимоги про
стягнення з відповідача половини від
суми коштів отриманих ним від здачі в
оренду спільного майна, а тому в
задоволенні цих вимог позивача суд
вважає необхідним відмовити.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають задоволенню
частково.

У відповідності до ст. 74 СК України,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

Посилання представника позивача по
окремому позову третьої особи ОСОБА_7
на те, що його довіритель ОСОБА_4 з 1997
року проживала в цивільному шлюбі з
ОСОБА_3 та вела з ним спільне
господарство в наслідок чого були
придбані у спільну власність квартира
АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_4 не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, оскільки суду не надано на
підтвердження цього факту належних
доказів, крім того при наявності
укладеного офіційного шлюбу у ОСОБА_3
до 05.03.2014 покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27 ОСОБА_17 щодо
проживання спільно та набуття у
спільну власність майна ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 правового значення не мають.

А отже не можуть бути задоволені вимоги
ОСОБА_4 про поділ майна набутого за час
цивільного та офіційного шлюбу між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 а саме квартиру
АДРЕСА_1 оскільки вказана квартира є
спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та
підлягає поділу між ними, та не
підлягають задоволенню вимоги щодо
визнання купівлі квартири АДРЕСА_4
такою, що була придбана під час
фактичного шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Не підлягають задоволенню і вимоги
ОСОБА_4 про встановлення фактичного
моменту припинення шлюбу та ведення
спільної господарської діяльності між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки
встановлення даного факту не впливає
на виникнення чи захист її
порушеного права.

Пояснення свідків ОСОБА_28, ОСОБА_29.,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
викладені в нотаріально засвідчених
заявах, судом не приймаються до уваги,
оскільки не є належними доказами у
даній справі.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування судових витрат
слід стягнути 3 654 грн.

У задоволенні вимог позивача про
стягнення витрат на правову допомогу
слід відмовити, оскільки позиваче не
надано до суду договору про надання
правової допомоги та квитанції про
сплату зазначених коштів з актом
виконаних робіт. Крім того, як
вбачається з матеріалів справи у
судовому засіданні приймав участь
представник позивача за довіреністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 59-62, 34, 36, 79, 88, 209,
212 - 218, 256 ЦПК України, та ст. ст. 69, 70, 71, 74
СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_34 про
поділ спільного майна подружжя
задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя,
виділивши у власність ОСОБА_2 12 частину
квартири АДРЕСА_1

- виділити у власність ОСОБА_2 12 частину
від 13100 часток квартири АДРЕСА_3

- виділити у власність ОСОБА_2 12 частину
від 4200 часток квартири АДРЕСА_3

- виділити у власність ОСОБА_3 12 частину
квартири АДРЕСА_1

- виділити у власність ОСОБА_3 12 частину
від 13100 частин квартири АДРЕСА_3

- виділити у власність ОСОБА_3 12 частину
від 4200 часток квартири АДРЕСА_3

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових
витрат - 3 654 грн.

В задоволенні решти заявлених
позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
втстановлення фактичного моменту
припинення шлюбу та спільної
господарської діяльності між
подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поділ майна
набутого під час цивільного та
офіційного шлюбу, встановлення факту
купівлі продажу квартири під час
фактичного шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом 10
днів з дня його проголошення через
Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: