АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7188/14
Справа № 414/870/14-ц
Категорія: відшкодування збитків
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Піддубного Р.М., Тичкової
О.Ю.,

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 13 червня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» (далі: ТОВ
«ЛЕО») звернувся до суду з позовом, у
якому вказував на те, що з 01.04.2002 року на
підставі відповідного договору він
здійснює постачання електроенергії
споживачу - відповідачу по справі
ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

04.12.2012 року під час чергової перевірки
дотримання споживачем Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1999
року № 1357, представниками позивача
були виявлені порушення споживачем
ОСОБА_2 п.п. 42, 48 зазначених Правил, що
виразилося в розкраданні
електроенергії шляхом самовільного
підключення електропроводки до
електромережі поза засобом обліку
електричної енергії, встановлення
перемички від вхідного автомату до
навантажувального автомату,
встановленого після засобу обліку
спожитої електроенергії, про що
працівниками ТОВ «ЛЕО» було складено
Акт про порушення № 806720 від 04.12.2012 року.

На підставі зазначеного акту та
відповідно до Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією,
затвердженої постановою НКРЕ № 562 від
04.05.2006 року (з наступними змінами та
доповненнями) позивачем було здійснено
нарахування збитків, завданих
споживачем ОСОБА_2
енергопостачальнику, загальний розмір
яких становить 2 462,97 грн., та які в
добровільному порядку споживач ОСОБА_2
відшкодовувати не бажає.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач ТОВ «ЛЕО» просив суд в
примусовому порядку стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на його користь
суму збитків, завданих останнім у
наслідок порушення Правил
користування електричною енергією для
населення за період з 25.04.2012 року по
04.12.2012 року в розмірі 2 462,97 грн., а також
судові витрати, понесені ним по справі.

У судовому засіданні представник
позивача ТОВ «ЛЕО» підтримав заявлені
позовні вимоги в повному обсязі й
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2
заявлені позивачем вимоги не визнав,
посилаючись на їх безідставність та
необґрунтованість.

Рішенням Кремінського районного суду
Луганської області від 13 червня 2014 року
позовні вимоги ТОВ «ЛЕО» задоволені.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ТОВ «ЛЕО» 2 462,97 грн., а
також 243,60 грн. судових витрат,
понесених ним по справі, пов'язаних зі
сплатою судового збору, сплаченого при
зверненні до суду першої інстанції.

Не погодившись із таким рішенням
районного суду, відповідач ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просить скасувати
це судове рішення та ухвалити по справі
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні заявлених позивачем вимог
за їх безпідставністю.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, та порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення
цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що сам
акт про порушення ним Правил
користування електричною енергією для
населення № 806720 від 04.12.2012 року
складений представниками
енергопостачальника без дотримання
вимог п. 4.8 Розділу 4 постанови НКРЕ від
04.05.2006 року № 562 «Про затвердження
Методики визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією», позаяк цей акт не містить
інформації про згоду чи незгоду
споживача з зафіксованими у ньому
порушеннями, а крім того зазначений акт
всупереч вимогам абзацу 14 п. 3.1 Методики
не містить виявленого місця
самовільного підключення споживача до
електричної мережі з позначенням його
на схемі, в зв'язку з чим цей акт не міг
бути підставою для розрахунку обсягу
та вартості не облікованої електричної
енергії внаслідок її споживання поза
приладом обліку, тобто для розрахунку
розміру заподіяних
енергопостачальнику збитків.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд зокрема вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущений строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте, в даному випадку ухвалене судом
першої інстанції у справі рішення не
відповідає зазначеним вимогам
процесуального закону.

Задовольняючи заявлені позивачем ТОВ
«ЛЕО» вимоги та стягуючи з відповідача
на користь останнього 2 462,97 грн., суд
першої інстанції виходив із того, що
факт порушення відповідачем ОСОБА_2
Правил користування електричною
енергією для населення, а саме
безоблікового споживання
електроенергії безумовно
підтверджений актом № 806720 від 04.12.2012
року, складеним представниками
енергопостачальника, а тому відповідач
ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати
заподіяну останньому матеріальну
шкоду.

Однак, з таким висновком районного суду
судова колегія погодитись не може,
оскільки цей висновок є помилковим та
таким, що суперечить закону.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Особи, які беруть участь у справі,
розпоряджаються своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, надавши до суду належні
та допустимі докази на їх
підтвердження.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Правові, економічні та організаційні
засади діяльності в електроенергетиці
визначаються Законом України «Про
електроенергетику», який регулює
відносини, пов'язані з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
енергії, забезпеченням енергетичної
безпеки України, конкуренцією та
захистом прав споживачів і працівників
галузі.

Відповідно до ст. 26 вищезазначеного
Закону споживання енергії можливе лише
на підставі договору з
енергопостачальником.

Споживач енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.

Безпечну експлуатацію енергетичних
установок споживача та їх належний
технічний стан забезпечує сам
споживач.

Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією згідно із
законодавством України.

Правила користування електричною і
тепловою енергією для населення
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
електроенергетику» правопорушення в
електроенергетиці тягне за собою
встановлену законодавством України
цивільну, адміністративну і
кримінальну відповідальність.

Правопорушеннями в електроенергетиці,
зокрема є:

крадіжка електричної і теплової
енергії;

самовільне підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
енергії без приладів обліку; порушення
правил користування енергією.

Відносини між громадянами -
споживачами електричної енергії та
енергопостачальниками безпосередньо
регулюються «Правилами користування
електричною енергією для населення»,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999
року, з наступними змінами (далі:
Правила).

Зазначені Правила є обов'язковими для
виконання всіма споживачами і
енергопостачальниками незалежно від
форм власності.

Відповідно до положень пункту 3 Правил
споживання електричної енергії
здійснюється на підставі договору про
користування електричною енергією між
споживачем і енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією.

Права та обов'язки споживача
електричної енергії передбачені п.п. 41,
42 Правил.

Зокрема, споживач електричної енергії
має право на вибір постачальника
електричної енергії; підключення до
електричної мережі у разі виконання
правил користування електричною
енергією; отримання електричної
енергії, якісні характеристики якої
визначені державними стандартами;
якісне обслуговування
енергопостачальником електричних
мереж і приладів обліку.

При цьому, споживач зобов'язаний:

дотримуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору;

забезпечувати належний технічний стан
та безпечну експлуатацію своїх
електроустановок та побутових
електроприладів;

невідкладно повідомляти
енергопостачальника про недоліки в
роботі приладу обліку;
оплачувати спожиту електричну
енергію та здійснювати інші платежі
відповідно до умов договору та цих
Правил;

узгоджувати з енергопостачальником
нові підключення та переобладнання
внутрішньої електропроводки,
здійснювані з метою збільшення
споживання електричної потужності.

Відповідальність споживача
електричної енергії передбачена п. 48
Правил.

Так, споживач несе відповідальність
згідно із законодавством, у тому числі,
й за:

порушення правил користування
електричною енергією;

розкрадання електричної енергії у разі
самовільного підключення до
електромереж і споживання електричної
енергії без приладів обліку.

Відповідно до п. 53 Правил у разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил
розглядається комісією з розгляду
актів, що утворюється
енергопостачальником і складається не
менш як з трьох уповноважених
представників енергопостачальника.

Споживач має право бути присутнім на
засіданні комісії з розгляду актів.

Енергопостачальник повідомляє
споживача не пізніше ніж за 20
календарних днів до дня засідання
комісії про його час і дату.

Акт про порушення цих Правил не
розглядається у разі неповідомлення
або несвоєчасного повідомлення
споживача про час і дату засідання
комісії.

Рішення комісії з розгляду актів
оформляється протоколом, копія якого
видається споживачу.

У протоколі зазначається
інформація про причетність споживача
до порушення цих Правил.

У разі причетності споживача до
порушення цих Правил у протоколі
зазначаються:

відомості щодо обсягу та вартості
необлікованої електричної енергії;

розрахунок проведених нарахувань з
посиланням на відповідні пункти цих
Правил та затвердженої постановою НКРЕ
від 4 травня 2006 р. N 562 ( z0782-06 ) Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією.

У разі відмови споживача від сплати
вартості необлікованої електричної
енергії енергопостачальник
звертається з позовом до суду та має
право припинити постачання
електричної енергії після прийняття
судом рішення на користь
енергопостачальника (крім випадку
виявлення факту самовільного
підключення).

Як встановлено по справі,
відповідач ОСОБА_2 проживає в квартирі
АДРЕСА_1 та є споживачем
електроенергії, яка надається
енергопостачальником - Товариством з
обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» на підставі
відповідного договору про
користування електричною енергією від
04.02.2009 року.

04.12.2012 року під час чергової
перевірки дотримання споживачем
ОСОБА_2 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357,
представниками енергопостачальника
був виявлений факт порушення
споживачем п.п. 42, 48 зазначених Правил,
що виразилося в розкраданні
електроенергії шляхом самовільного
підключення електропроводки до
електромережі поза приладом обліку та
встановлення перемички від вхідного
автомату до навантажувального
автомату, встановленого після приладу
обліку спожитої електроенергії, про що
представниками енергпостачальника
було складено Акт про порушення № 806720
від тієї ж дати (а.с 4).

У пункті 9 вказаного акту зазначено, що
комісія постачальника електроенергії
з розгляду цього акта про порушення
буде проводити засідання 26 грудня 2012
року за адресою: м. Кремінна, провулок
Гастелло, № 1-А.

У цьому ж пункті вказаного акту також
зазначено, що на засідання комісії
запрошується споживач або
уповноважена ним особа, проте час
проведення засідання комісії
енергопостачальника з розгляду акту
про порушення № 806720 від 04.12.2012 року в
ньому не зазначений.

Як вбачається з протоколу № 24
засідання комісії енергопостачальника
- Кремінського РЕС ТОВ «ЛЕО» по
розгляду акту № 806720 від 04.12.2012 року про
порушення споживачем ОСОБА_2 Правил
користування електричною енергією для
населення (ПКЕЕН), а саме: самовільного
підключення електропроводки до
електричної мережі, що не є власністю
енергопостачальника, встановлення
перемички від вхідного автомату до
навантажувального автомату,
встановленого після засобу обліку
спожитої електроенергії, засідання
вказаної комісії за висновками якої
акт № 806720 від 04.12.2012 року визнано
складеним правомірно та здійснено
розрахунок вартості не облікованої
електроенергії, внаслідок порушення
споживачем ОСОБА_2 ПКЕЕН, в сумі 2 462,97
грн., відбулося 06 лютого 2013 року за
відсутності самого порушника -
споживача ОСОБА_2 (а.с. 6).

При цьому матеріали цивільної справи
не містять будь-яких належних та
допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК
України, доказів на підтвердження того,
що споживач ОСОБА_2 взагалі
повідомлявся енергопостачальником про
час і дату вищезазначеного засідання
комісії, яке відбулося 06.02.2013 року, що
безумовно свідчить про порушення
енергопостачальником пункту 53 «Правил
користування електричною енергією для
населення», затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від 26
липня 1999 року, в зв'язку з чим протокол
№ 24 засідання комісії
енергопостачальника - Кремінського РЕС
ТОВ «ЛЕО» від 06.02.2013 року по розгляду
акту № 806720 від 04.12.2012 року про порушення
споживачем ОСОБА_2 ПКЕЕН, а відтак і
висновки цієї комісії не можуть бути
визнані правомірними та бути підставою
для стягнення з відповідача ОСОБА_2, як
споживача електричної енергії, на
користь позивача ТОВ «ЛЕО» нарахованої
суми збитків у розмірі 2 462,97 грн.,
завданих у наслідок порушення
відповідачем Правил користування
електричною енергією для населення.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи
рішення у справі, на зазначене належної
уваги не звернув, у зв'язку з чим
безпідставно стягнув з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача - ТОВ «ЛЕО» 2
462,97 грн. в якості заподіяної тому
безобліковим споживанням
електроенергії матеріальної шкоди, при
чому пославшись на ст. 1166 ЦК України,
яка стосується виключно деліктних
правовідносини та взагалі не має
ніякого відношення до правовідносин,
що виникли між сторонами
цивільно-правового спору та
ґрунтуються на договірних засадах.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, рішення Кремінського районного
суду Луганської області від 13 червня 2014
року, ухвалене по справі, не може бути
визнане законним, обґрунтованим, а тим
паче справедливим, у зв'язку з чим
судова колегія вважає за необхідне на
підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
скасувати це судове рішення та
ухвалити по справі нове рішення, яким
відмовити в задоволенні заявлених
позивачем - ТОВ «ЛЕО» вимог, за їх
безпідставністю.

Що ж стосується розподілу судових
витрат по справі, то це питання судова
колегія вирішує відповідно до приписів
ст. 88 ЦПК України.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст.ст. 26, 27 Закону України
«Про електроенергетику», п.п. 41, 42, 48, 53
«Правил користування електричною
енергією для населення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1357 від 26 липня 1999 року, ст. ст. 1, 3, 4, 10,
11, 57, 59, 60, 88, 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -|

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 13 червня 2014 року
- скасувати.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, завданих
порушенням Правил користування
електроенергією для населення, -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» на користь
ОСОБА_2 судові витрати, понесені ним по
справі, а саме: 121 (сто двадцять одну)
грн. 80 коп. судового збору, сплаченого
при подачі апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня
його проголошення.

Головуючий:

Судді: