Номер провадження: 22-ц/785/2620/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Гірняк Л.І., Доценко Л.І.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на боці
позивача ОСОБА_4, про стягнення
грошових коштів за договором позики,
процентів, компенсації за прострочення
платежів, моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 18 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_3
Уточнивши свої позовні вимоги в
процесі розгляду справи позивач просив
стягнути з відповідача суму
заборгованості за договором позики
разом з процентами, інфляційними
втратами та 3% річних у розмірі 404352 грн.
та відшкодування моральної шкоди у
сумі 160000 грн. Позивач та його
представники посилались на те, що
відповідач не повністю повернула
позивачу борг за договором позики,
оформленим розпискою від 23.01.2002р., та у
зв'язку з протиправними діями
відповідача родина позивача опинилася
у дуже скрутному матеріальному
становищі, через що позивач переніс
моральні страждання.

Представник відповідача заперечував
проти позову, посилаючись на
повернення позивачу частини боргу, та
на неправильність здійснених
розрахунків боргу. (т.2а.с.170-172)

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 18 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість за договором позики в
загальному розмірі 404352 грн., у
задоволенні вимоги щодо стягнення
моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду від 18 грудня 2013 року
змінити, усунувши порушення норм
матеріального і процесуального права,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, на неналежну
оцінку зібраних у справі доказів, та на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
і матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду зміні з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.3,4 ЦПК України
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є: невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову щодо стягнення боргу з
урахуванням 3% річних та інфляційних
втрат, суд першої інстанції виходив з
того, що на підтвердження укладення
договору позики позивачем надана
розписка, що відповідачем договір
позики не виконано, а тому є підстави
для стягнення боргу з процентами,
інфляційними втратами, 3% річних за
розрахунком наданим позивачем.
Відмовляючи у позові про відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що між сторонами
склалися договірні правовідносини, а
умовами договору стягнення моральної
шкоди не передбачено.

З такими висновками суду колегія
суддів погоджується частково.

За змістом діючих на момент виникнення
правовідносин між сторонами
ст.ст.374,375,170,214 ЦК України 1963 року за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальнику) у власність гроші або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позичальнику таку ж суму грошей або
рівну кількість речей того ж роду і
якості. Договір позики на суму понад
п'ятдесят карбованців повинен бути
укладений у письмовій формі. Проценти
по грошовим зобов'язанням не
допускаються за виключенням операцій
кредитних установ тощо. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, зобов'язаний сплатити за
час прострочення три проценти річних з
простроченої суми…

Разом з тим, згідно з кінцевими та
перехідними положеннями ЦК України, що
набрав чинності з 01 січня 2004 року, ЦК
України (2004р.) застосовується до
цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності ЦК України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання чинності.

З 01 січня 2004 року почали діяти норми
ст.ст.536,1048 ЦК України 2004 року, за якими
за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами; позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Водночас з 01
січня 2004 року встановлювалось, що за
ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми…

Із матеріалів справи вбачається, що 23
лютого 2003 року ОСОБА_3 взяла в борг у
ОСОБА_2 грошові кошти в іноземній
валюті - 7000 дол. США, про що написала
розписку.(т.1а.с.4,т.2 а.с.250) Згідно з
борговою розпискою (дійсність та
безгрошовість якої відповідачем не
оспорюється) відповідач зобов'язалася
повернути позивачу запозичену суму
грошей протягом двох років, починаючи з
01 жовтня 2003 року, в рівних частках, з
виплатою 2% в місяць від запозиченої
суми ( від 7000 дол. США). У відповідності з
наданими квитанціями, оригінали яких
були оглянуті апеляційним судом,
відповідач розпочала повернення
позики своєчасно, з жовтня 2003 року, але
у гривнях, та різними
сумами.(т.1а.с.132-137,т.2 а.с.173,170-172) По курсу
НБУ іноземних валют до гривні, що діяли
на момент повернення запозичених
коштів, в період з жовтня 2003 року по
листопад 2013 року відповідачем було
повернуто позивачу позику у сумі 3948,12
дол. США, залишок боргу склав 3051,88 дол.
США. (т.2а.с.170-172,218-221) Надані
відповідачем поштові квитанції
позивач не спростував. А тому його
доводи про те, що не усі грошові кошти
за квитанціями були ним отримані до
уваги братися не можуть. Оскільки норми
ст.ст.536,1048 ЦК України почали діяти
тільки з 01 січня 2004 року, колегія суддів
погоджується з наданим представником
відповідача розрахунком, за яким з 01
січня 2004 року до 19.11.2013 року / до подання
уточненого позову/ розмір процентів за
договором позики за 09 років 10 місяців
та 19 днів склав 16607,45 дол. США ( 24%
річних=1680 дол. СШАх9років=15120 дол. США +
/1680:12 міс.х10міс. =1400 дол. США/+ /
1680:365х19днів/). Водночас 3% річних від
простроченого зобов'язання, з
урахуванням помісячного повернення
відповідачем частини боргу, у
відповідності з таблицею складеною
представником відповідача за період з
січня 2004 року до 19 листопада 2013 року,
склали 1096,13 дол. США. (т.2а.с.219-221)

Згідно зі ст.533ч.2 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, то сума,
що підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом.

За офіційно опублікованими
відомостями з 14 год. 24 червня 2014 року
офіційний курс гривні до долара США
складає 1189,2063 грн. за 100 дол. США або 11,89
грн. за 1 дол. США.

Відтак, розмір боргу відповідача перед
позивачем на момент ухвалення рішення
складає 3051,88 дол. США, що в національній
валюті становить 36286,85 грн. (3051,88х11,89);
борг по процентам складає 16607,45 дол. США,
що в національній валюті становить
197462,58 грн.(16607,45х11,89); 3% річних складають
1096,13 дол. США, що в національній валюті
становить 13032,99 грн., а всього підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача 246782 грн. 42 коп. І саме ця сума
на момент ухвалення рішення підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Підстав для стягнення боргу у сумі 500
дол. США та процентів у сумі 435,1 дол. США,
про що зазначено у розрахунку
представника відповідача, колегія
суддів не вбачає, оскільки позовних
вимог про стягнення боргу за розпискою
від 23.01.2002р. позивач не заявляв, та
стверджував, що цей борг йому
повернуто. (т.1а.с. 2-3,т.2а.с.24-25, 44-45)

З наданим позивачем розрахунком про
стягнення загальної суми боргу у
розмірі 404352 грн., з яким погодився і суд
першої інстанції, колегія суддів
погодитись не може, оскільки вказаний
розрахунок не відповідає вищевказаним
вимогам закону та змісту розписки. За
змістом розписки сторони домовились,
що позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів саме від
загальної суми отриманої позики, що і
було враховано представником
відповідача в наданому ним розрахунку.
Нарахування процентів на несплачені
позичальником проценти вищенаведеними
вимогами закону та змістом розписки не
передбачено. Неправомірно позивачем
також нараховано 3% річних стосовно
несплачених позичальником процентів.
Аналізуючи практику застосування
судами ст.625 ЦК України, Верховний суд
України роз'яснив, що «суди мають
керуватися тим, що три проценти річних
повинні нараховуватися на суму
основного боргу без урахування вже
нарахованих процентів…, якщо в
обов'язкових для сторін правилах чи
договорі немає прямої вказівки щодо
іншого порядку нарахування
процентів..».

Неправомірно у складеному позивачем
розрахунку було застосовано також
інфляційне збільшення суми боргу. За
розпискою позика відповідачу
надавалась в іноземній валюті. Як
передбачено нормами Закону № 1282-ХІІ
офіційний індекс інфляції, що
розраховується Державним комітетом
статистики України, визначає рівень
знецінення національної грошової
одиниці України, тобто купівельної
спроможності гривні, а не іноземної
валюти. Отже, індексації внаслідок
знецінення підлягає лише грошова
одиниця України - гривня, а іноземна
валюта, яка була предметом договору
позики, індексації не підлягає (рішення
ВСУ від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736 вов
10). Відтак ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо
сплати боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції
поширюється лише на випадки
прострочення грошового зобов'язання,
яке визначене у гривні.

З висновками суду щодо відсутності
підстав для стягнення з відповідача
відшкодування моральної шкоди колегія
суддів повністю погоджується, і вважає
їх правильними.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні, з
викладенням резолютивної частини
рішення в новій редакції.

Представником відповідача до
апеляційного суду було також подано
заяву про скасування заходів
забезпечення позову - арешту на
квартиру, належну ОСОБА_5, з підстав
неправильного застосування судом
першої інстанції заходів забезпечення
позову. Заява задоволенню не підлягає,
оскільки вона виходить за межі
апеляційного оскарження, і підлягає
розгляду у суді першої інстанції в
порядку ст.154 ЦПК України. Окрім того,
власник житла вправі подати позов до
суду про звільнення майна з-під арешту.

При подачі позовної заяви позивачем
було оплачено судові витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 120 грн., які за
ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

При подачі позовної заяви позивачем не
було оплачено судовий збір, який за ст.88
ЦПК України, пропорційно до
задоволених позовних вимог підлягає
стягненню в дохід держави у сумі 2467,82
грн.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.3,309,313-314,316-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 18 грудня 2013 року змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, (прож. ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (прож. в
АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2) борг у сумі екв. 3051,88
дол. США, що складає 36286,85 грн.; проценти
у сумі 16607,45 дол. США, що складає 197462,58
грн.; 3% річних у сумі екв. 1096,13 дол. США,
що складає 13032,99 грн., а всього стягнути
246782 грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, (прож. ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 судові
витрати в розмірі 120 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, (прож. ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий
збір у сумі 2467,82 грн..

У решті позову та у позові про
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді: Л.І. Доценко
Л.А. Гірняк