Справа № 736/1599/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року
м.
Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

народних засідателів - Мелашич
О.Ю., Мехеденко Л.В.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Корюківка у приміщенні
суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1
про встановлення над ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Селище
Носівського району Чернігівської
області опіки, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1, звернувся до суду
з із заявою про встановлення опіки над
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.
Селище Носівського району
Чернігівської області, мотивуючи свої
вимоги тим, що заявник народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Селище Носівського
району Чернігівської області,
ОСОБА_2, є братом заявника, одна матір
але батьки різні, що підтверджується
свідоцтвом про народження заявника
НОМЕР_1 виданим Селищанською сільською
радою Ніжинського (на той час) району
Чернігівської області 10 квітня 1963 року
та братовим свідоцтвом про народження
НОМЕР_2 виданим Селищанською сільською
радою Ніжинського району
Чернігівської області 09 травня 1953 року.

У 60-х роках минулого століття брат
заявника навчався у вищому навчальному
закладі м.Львова, в цей період захворів,
почав скаржитися на болі в голові,
постійно перебував на лікування. Після
захворювання брат прибув додому і
постійно проживав з матір'ю ОСОБА_3 в
с.Селище Носівського району
Чернігівської області. Брат
систематично лікувався, перебував на
лікуванні в Чернігівській
психоневрологічній лікарні з
діагнозом: резидуальна шизофренія.
Пізніше брат став інвалідом другої
групи безстроково з діагнозом
шизофренія, він є непрацездатним,
потребує постійного догляду, що
підтверджується довідкою МСЕК про
освідчення брата Чернігівською
спеціалізованою міжрайонною
психоневрологічною МСЕК.

Поки брат проживав з матір'ю,
опікун йому не був потрібний і не
призначався. У 1988 році мати померла,
брат залишився проживати один.
Поведінка ОСОБА_2, із-за хвороби була
дивна, наприклад коли отримував пенсію
то розкидав гроші по будинку і
поводився з ними як із звичайним
папером. Тому було вирішено за путівкою
Управління праці та соціального
захисту населення віддати ОСОБА_2, до
Орловського психоневрологічного
інтернату, де він зараз і перебуває.

Згідно рішення Корюківського
районного суду Чернігівської області
від 18 вересня 2012 року, за заявою
Орловського психоневрологічного
інтернату, ОСОБА_2, був визнаний
недієздатним. В судовому рішенні є
посилання на акт проведеної по справі
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 438 від 13 серпня 2012 року,
відповідно до якого, ОСОБА_2, страждає
хронічною психічною хворобою, в силу
свого хворобливого стану не може
правильно розуміти значення своїх дій
та керувати ними. Рішення набрало
законної сили. Питання опікуна не було
вирішено за відсутності такого
клопотання.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
кодексу України, суд встановлює опіку
над фізичною особою у разі визнання її
недієздатною і призначає опікуна за
поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ст. 63 ЦК України, фізична
особа може бути призначена опікуном
або піклувальником лише за її
письмовою заявою. Опікун або
піклувальник призначаються переважно
з осіб, які перебувають у сімейних,
родинних відносинах з підопічним, з
урахуванням особистих стосунків між
ними, можливості особи виконувати
обов'язки опікуна чи піклувальника.

Таким чином враховуючи психічно
хворий стан ОСОБА_2, та визнання його
судом недієздатним з метою належної
охорони і захисту прав та інтересів
необхідно призначити йому опікуна,
тому заявник ОСОБА_1, вимушений
звернутися з даною заявою до суду для
призначення заявника опікуном брата.

Хоча ОСОБА_2, перебуває на
державному утриманні, але він потребує
допомоги. ОСОБА_1, є найблищим родичем
свого брата, інших близьких родичів у
брата немає. Саме заявник ОСОБА_1,
постійно піклувався про брата ,
піклується і зараз про нього, провідує
цого в інтернаті, має намір забрати
його до себе додому. На обліку в
психоневрологічному та наркологічному
кабінетах заявник не перебуває, має
нормальний стан здоровя забезпечений
житлом, має сімю, працює, має доходи,
тому може і хоче бути опікуном хворого
рідного брата.

Заявляючи прохання про
призначення ОСОБА_1, опікуном заявник
не переслідує будь-яких матеріальних
благ, а орієнтуючись на суто моральні
принципи, вважає, що у ОСОБА_2,є брат.
який повинен дбати про свого брата,
якщо він перебуває в такому
хворобливому стані

Згідно з ч.1 ст. 56 ЦК України,
органами опіки та піклування є районні,
районні у містах Києві та Севастополі
державні адміністрації, виконавчі
комітети міських, районних у містах,
сільських, селищних рад. Пунктом 1.3
Правил опіки та піклування, які
затверджено наказом Держаного
комітету України у справах сім'ї та
молоді, Міністерства охорони здоров'я
України, Міністерства освіти України й
Міністерства та соціальної політики
України від 26.05.1999 року №34/166/131/88
(зареєстрований у Мін'юсті України
17.06.1999 року за №387/3680), встановлено, що
органами, які приймають рішення щодо
опіки та піклування, є районні у містах
Києві та Севастополі державні
адміністрації, виконавчі комітети
міських, районних у містах, сільських,
селищних рад.

Заявник ОСОБА_1 в судове
засідання не з»явився , в заяві вказав,
що просить суд розглядати справу без
його участі, свою заяву підтримує.

Представник зацікавленої особи, органу
опіки та піклування в особі виконкому
Козилівської сільської ради в судове
засідання не з'явився подав письмову
заяву про слухання справи без його
участі, проти задоволення заяви не
заперечує надано подання-висновок про
доцільність призначення опікуном над
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 його брата -
заявника ОСОБА_1.

Представник Орлівського
психонервологічного інтернату в
судове засідання не з'явився, подав
письмову заяву про слухання справи без
його участі, проти задоволення заяви не
заперечує.

В зв'язку з неявкою до суду сторін
фіксація судового процесу відповідно
до ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заява ОСОБА_1
підлягає задоволенню з наступних
підстав. Судом встановлено, що Заявник
ОСОБА_1, звернувся до суду з із заявою
про встановлення опіки над ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Селище
Носівського району Чернігівської
області, мотивуючи свої вимоги тим, що
заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.
Селище Носівського району
Чернігівської області, ОСОБА_2, є
братом заявника, одна матір але батьки
різні, що підтверджується свідоцтвом
про народження заявника НОМЕР_1 виданим
Селищанською сільською радою
Ніжинського (на той час) району
Чернігівської області 10 квітня 1963 року
та братовим свідоцтвом про народження
НОМЕР_2 виданим Селищанською сільською
радою Ніжинського району
Чернігівської області 09 травня 1953 року.

У 60-х роках минулого століття брат
заявника навчався у вищому навчальному
закладі м.Львова, в цей період захворів,
почав скаржитися на болі в голові,
постійно перебував на лікування. Після
захворювання брат прибув додому і
постійно проживав з матір'ю ОСОБА_3 в
с.Селище Носівського району
Чернігівської області. Брат
систематично лікувався, перебував на
лікуванні в Чернігівській
психоневрологічній лікарні з
діагнозом: резидуальна шизофренія.
Пізніше брат став інвалідом другої
групи безстроково з діагнозом
шизофренія, він є непрацездатним,
потребує постійного догляду, що
підтверджується довідкою МСЕК про
освідчення брата Чернігівською
спеціалізованою міжрайонною
психоневрологічною МСЕК.

Поки брат проживав з матір'ю,
опікун йому не був потрібний і не
призначався. У 1988 році мати померла,
брат залишився проживати один.
Поведінка ОСОБА_2, із-за хвороби була
дивна, наприклад коли отримував пенсію
то розкидав гроші по будинку і
поводився з ними як із звичайним
папером. Тому було вирішено за путівкою
Управління праці та соціального
захисту населення віддати ОСОБА_2, до
Орловського психоневрологічного
інтернату, де він зараз і перебуває.

Згідно рішення Корюківського
районного суду Чернігівської області
від 18 вересня 2012 року, за заявою
Орловського психоневрологічного
інтернату, ОСОБА_2, був визнаний
недієздатним. В судовому рішенні є
посилання на акт проведеної по справі
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 438 від 13 серпня 2012 року,
відповідно до якого, ОСОБА_2, страждає
хронічною психічною хворобою, в силу
свого хворобливого стану не може
правильно розуміти значення своїх дій
та керувати ними. Рішення набрало
законної сили. Питання опікуна не було
вирішено за відсутності такого
клопотання.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
кодексу України, суд встановлює опіку
над фізичною особою у разі визнання її
недієздатною і призначає опікуна за
поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ст. 63 ЦК України, фізична
особа може бути призначена опікуном
або піклувальником лише за її
письмовою заявою. Опікун або
піклувальник призначаються переважно
з осіб, які перебувають у сімейних,
родинних відносинах з підопічним, з
урахуванням особистих стосунків між
ними, можливості особи виконувати
обов'язки опікуна чи піклувальника.

Таким чином враховуючи психічно
хворий стан ОСОБА_2, та визнання його
судом недієздатним з метою належної
охорони і захисту прав та інтересів
необхідно призначити йому опікуна,
тому заявник ОСОБА_1, вимушений
звернутися з даною заявою до суду для
призначення заявника опікуном брата.

Хоча ОСОБА_2, перебуває на
державному утриманні, але він потребує
допомоги. ОСОБА_1, є найблищим родичем
свого брата, інших близьких родичів у
брата немає. Саме заявник ОСОБА_1,
постійно піклувався про брата ,
піклується і зараз про нього, провідує
цого в інтернаті, має намір забрати
його до себе додому. На обліку в
психоневрологічному та наркологічному
кабінетах заявник не перебуває, має
нормальний стан здоровя забезпечений
житлом, має сімю, працює, має доходи,
тому може і хоче бути опікуном хворого
рідного брата.

Заявляючи прохання про
призначення ОСОБА_1, опікуном заявник
не переслідує будь-яких матеріальних
благ, а орієнтуючись на суто моральні
принципи, вважає, що у ОСОБА_2,є брат
який повинен дбати про свого брата,
якщо він перебуває в такому
хворобливому стані

Згідно з ч.1 ст. 56 ЦК України,
органами опіки та піклування є районні,
районні у містах Києві та Севастополі
державні адміністрації, виконавчі
комітети міських, районних у містах,
сільських, селищних рад. Пунктом 1.3
Правил опіки та піклування, які
затверджено наказом Держаного
комітету України у справах сім'ї та
молоді, Міністерства охорони здоров'я
України, Міністерства освіти України й
Міністерства та соціальної політики
України від 26.05.1999 року №34/166/131/88
(зареєстрований у Мін'юсті України
17.06.1999 року за №387/3680), встановлено, що
органами, які приймають рішення щодо
опіки та піклування, є районні у містах
Києві та Севастополі державні
адміністрації, виконавчі комітети
міських, районних у містах, сільських,
селищних рад.

Органу опіки та піклування в особі
виконкому Козилівської сільської ради
в судове засідання проти задоволення
заяви не заперечує , надано
подання-висновок про доцільність
призначення опікуном над ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 його брата - заявника
ОСОБА_1.

Суд вважає, що вказана заява є
обгрунтованою, тому слід призначити
опікуном ОСОБА_1, над ОСОБА_2.

Витрати по розгляду даної справи слід
віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 60, 63 ЦК України, ст.ст.
236-241 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення над
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем с.
Селище Носівського району,
Чернігівської області опіки -
задовольнити.

Встановити опіку над ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем с. Селище
Носівського району, Чернігівської
області призначивши його опікуном
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4.

Копію рішення суду після набрання ним
законної сили направити органам опіки
та піклування в особі виконкому
Козилівської селищної ради.

Витрати по розгляду даної справи
віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до Корюківського районного
суду Чернігівської області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя
О. І. Корх

Народні засідателі: