Справа № 333/6323/14-ц
Провадження № 2/333/2541/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 р.
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - судді
Кулик В.Б.,

при секретарі
Довгаль
А.Г.,

за участю представника позивача
Михайловського Д.С., відповідача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду в м.
Запоріжжі, цивільну справу за позовом
Запорізької обласної кредитної спілки
«Довіра» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Запорізька обласна кредитна спілка
«Довіра» звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 1480 від 27.12.2002
року в розмірі 2 852 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тими
обставинами, що 27.12.2002 року між
сторонами укладений кредитний договір
№ 1480, згідно з яким відповідач отримав
грошовий кредит у сумі 2 000 грн. За
умовами договору відповідач
зобов'язався в 6-місячний строк, до
29.06.2003 року, повернути отриману суму
кредиту і сплачувати проценті за
користування кредитом у розмірі 4%
щомісячно наперед від залишку суми
неповернутого кредиту.

Оскільки відповідач не виконував умови
кредитного договору, 22.11.2005 року
позивач звернувся в суд із заявою про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості. 28.11.2005 року
Комунарським районним судом м.
Запоріжжя був виданий судовий наказ №
2-н5781/05 про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості у розмірі 12 655 грн. та
судових витрат в сумі 63 грн. 28 коп.
Зазначений судовий наказ неодноразово
пред'являвся на виконання до ВДВС,
проте повертався без виконання у
зв'язку з відсутністю у відповідача
майна.

04.09.2008 року та 10.10.2008 року відповідачем
було сплачено 1 400 грн. в рахунок
заборгованості. 07.04.2014 року
Комунарським районним судом м.
Запоріжжя судовий наказ було скасовано
за заявою відповідача в зв'язку з тим,
що мається спір про право.

На даний момент заборгованість за
кредитним договором відповідачем не
сплачена. Борг по кредиту з урахуванням
проплат складає 2 852 грн., з яких 1 100 грн.
залишок по кредиту, 1 752 грн. проценти за
користування кредитом. Також, позивач
просить визнати причини пропуску
строку позовної давності поважними.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
ст. ст. 6, 16, 257, 261, 264, 610, 612, 625, 629, 1048, 1050, 1054
ЦК України.

У судовому засіданні представник
позивача, посилаючись на обставини
викладені у позові, на позовних вимогах
наполягає і просить суд їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
у судовому засіданні позовні вимоги не
визнали у повному обсязі. Відповідачем
надано суду письмові заперечення, в
яких зазначено, що в позовній заяві
позивачем пред'являються вимоги, які є
відмінними від тих, що пред'являлись
при подачі заяви про видачу судового
наказу, оскільки в заяві про видачу
судового наказу кредитною спілкою
зазначалася сума заборгованості в
розмірі 12718 грн. 28 коп., а в позовній
заяві вже значиться сума 2 852 грн.
Порушення зобов'язання сталося у 2003
році, а останній платіж відповідачем
здійснено 10.10.2008 року. Отже, строк
позовної давності починається з 10.10.2008
року та спливає 10.10.2011 року, згідно зі
ст. 257 ЦК України, у зв'язку з чим вимоги
до відповідача повинні бути
пред'явлені не пізніше 10.10.2011 року. Крім
того, відповідач погасив свої
зобов'язання перед позивачем щодо
повернення грошових коштів, сплати
відсотків та інших платежів. Позивачем
до матеріалів позовної заяви не
долучено жодного доказу на
підтвердження своїх вимог, у зв'язку з
чим відповідач просить у задоволенні
позову відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, розглянувши
матеріали справи та дослідивши надані
письмові докази, суд встановив
наступне.

27.12.2002 року між Запорізькою
обласною кредитною спілкою «Довіра» та
ОСОБА_2 (позичальник) був укладений
кредитний договір, згідно з п.1 якого
спілка надає позичальнику кредит в
розмірі 2 000 грн. на розвиток малого
бізнесу строком на 6 місяців, а
позичальник повертає кредит протягом
зазначеного в договорі строку і
сплачує 4% річних щомісячно наперед від
залишку суми неповернутого кредиту.

Відповідно до п. 6 кредитного договору
договір діє до повного повернення
позичальником всіх сум по кредиту і
сплати належних процентів, а також
можливої пені, штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

За змістом ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про
кредитні спілки» кредитна спілка є
фінансовою установою, виключним видом
діяльності якої є надання фінансових
послуг, передбачених Законом України
«Про кредитні спілки».

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України
«Про кредитні спілки» кредитна спілка
відповідно до свого статуту надає
кредити своїм членам на умовах їх
платності, строковості та
забезпеченості в готівковій та
безготівковій формі.

Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про
кредитні спілки» передбачено, що
кредитна спілка має право самостійно
встановлювати розмір плати (процентів)
за користування кредитами, наданими
кредитною спілкою, види кредитів, що
надаються кредитною спілкою, умови
надання та строки повернення кредитів,
способи забезпечення кредитних
зобов'язань, вимоги щодо забезпечення
погашення кредитів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було надано відповідачу суму
2 000 грн., що підтверджується видатковим
касовим ордером № 15165.

Згідно з наданих позивачем суду
документів, відповідачем здійснено
часткове погашення основної суми боргу
у розмірі 900 грн., а саме: 27.12.2004 року
сплачено 200 грн., 05.08.2005 року сплачено 100
грн., 10.10.2008 року сплачено 600 грн. За
розрахунком позивача, відповідачем
частково сплачені проценти за
користування кредитом у розмірі 880 грн.,
а саме: 27.12.2002 року сплачено 80 грн., 04.09.2008
року сплачено 800 грн.

Відповідачем додатково надана суду
квитанція до прибуткового касового
ордеру № 11510 від 11.05.2005 року, якою
підтверджується, що відповідачем
сплачено 100 грн. в якості погашення
процентів за користування кредитом.

Отже, з урахуванням наданих обома
сторонами доказів, суд приходить до
висновку про те, що за весь час
користування кредитними коштами
відповідачем було сплачено позивачу
суму 900 грн. основного боргу та суму 980
грн. процентів за користування
кредитом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Таким чином, з аналізу фактичних
обставин справи вбачається, що з боку
позичальника неналежним чином
виконувались взяті на себе договірні
зобов'язання зі своєчасної та в повному
обсязі сплати кредиту та процентів за
користування кредитними коштами.

Заборгованість відповідача перед
позивачем складає 1 100 грн. основного
боргу (розрахунок: 2 000 грн. - 900 грн. = 1 100
грн.) та 1 652 грн. процентів за
користування кредитом (розрахунок: 2632
грн. - 980 грн. = 1652 грн.), а всього 2 752 грн.

Таким чином, позовні вимоги ЗОКС
«Довіра» підлягають частковому
задоволенню. В частині стягнення суми
100 грн. процентів за користування
кредитом - в позові слід відмовити.

Судом також враховується те, що
позивачем не було пропущено строків
позовної давності, оскільки судовий
наказ Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 28.11.2005 року № 2-н5781/05 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗОКС
«Довіра» суми заборгованості було
скасовано лише ухвалою Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2014
року у справі №333/1916/14-ц (провадження №
2-с/333/22/14). А тому лише після 07.04.2014 року
позивач мав можливість звернутися в
суд з даним позовом.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 525, 526, 1048, 1049, 1054 ЦК
України, Законом України «Про кредитні
спілки», ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212,
214-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Запорізької обласної кредитної
спілки «Довіра» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Запорізької обласної
кредитної спілки «Довіра» суму 2 752 грн.
заборгованості за кредитним договором
№ 1480 від 27.12.2002 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Запорізької обласної
кредитної спілки «Довіра» 235 грн. 05 коп.
витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.Б. Кулик