Справа № 645/8222/14-ц
Провадження №
27 листопада 2014 р.
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
головуючого - судді Федорової О.В.
при секретарі судового засідання -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом:
третя особа, які не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору:
Фрунзенський РВ у місті Харкові РУ ДМС
України в Харківській області;
про визнання особи такою, що втратила
право користування квартирою,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа
Фрунзенський РВ у місті Харкові РУ ДМС
України в Харківській області, в якому
просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з
відповідачем позивач перебував у
зареєстрованому шлюбі з 17.08.2007 року,
який розірваний рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 15.05.2013
року. Після розірвання шлюбу на
прохання відповідача позивач
зареєстрував її та їхню доньку у
квартирі АДРЕСА_1, 2/3 частини якої
належать позивачеві на праві
власності. Проте, після реєстрації
30.10.2013 року у вказаній квартирі
відповідач наміру проживати у ній не
мала, речі свої не перевозила. У зв'язку
з цим позивач влітку 2014 року звернувся
до відповідача з проханням знятися з
реєстраційного обліку добровільно,
однак відповідач повідомила, що хоча
вона фактично і проживає у квартирі
своїх батьків, зареєструватися у цій
квартирі вона не має можливості у
зв'язку з наявністю великої
заборгованості за комунальні послуги.
У зв'язку з тим, що відповідач не є
членом сім'ї позивача, за місцем
реєстрації не проживає без поважних
причин з моменту реєстрації, житловим
приміщенням не цікавиться, комунальні
послуги не сплачує, позивач був
вимушений звернутись з вказаним
позовом до суду.
Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
просив суд задовольнити позов.
Відповідач у судовому засіданні
заперечувала проти позову, посилаючись
на те, що вона дійсно була
зареєстрована у квартирі позивача
після розірвання з ним шлюбу та з
моменту реєстрації не проживає у цій
квартирі. Проте наголосила, що
відповідач сам запропонував їй
зареєструватися у його квартирі та він
знав про те, що у разі зняття її з
реєстрації у квартирі, де вона фактично
мешкає, відповідач не зможе
зареєструватися у цій квартирі через
великі борги за комунальні послуги. На
підставі викладеного, відповідач
просила суд відмовити у задоволенні
Третя особа Фрунзенський РВ у місті
Харкові РУ ДМС України у Харківській
області правом на участь представника
у судовому засіданні не скористався,
причину неявки суду не повідомив . Про
дату, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
сторін, допитавши свідків, суд
17.08.2007 року між сторонами був укладений
шлюб, про що РАЦС по м. Харкову № 2
Харківського міського управління
юстиції зроблено запис № 1104.
Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 15.05.2013 року у справі №
643/5546/13-ц шлюб між сторонами розірвано
(а.с. 12).

Згідно з Витягом про державну
реєстрацію КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» за № 30305694
від 15.06.2011 року, 2/3 квартири АДРЕСА_1
належить ОСОБА_1 на праві приватної
власності на підставі договору
дарування від 27.05.2011 року р. № 2-836 (а.с. 8).

Судовим розглядом встановлено, що не
заперечувалося сторонами у справі, що
інша 1/3 частина вищевказаної квартири
належить батькам позивача.

Згідно з Довідкою Дільниці № 2468 від
09.08.2014 року, у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровано 5 осіб: ОСОБА_1 (власник) -
з 04.07.2001 року, ОСОБА_3 (мати) - з 04.07.2001
року, ОСОБА_4 (батько) - з 04.07.2001 року,
ОСОБА_2 (дружина) - з 30.10.2013 року та ОСОБА_5
(дочка) - з 30.10.2013 року (а.с. 11).

Згідно з паспортом громадянина України
серії НОМЕР_1, виданого Московським РВ
ГУМВС України в Харківській області
19.09.2007 року, ОСОБА_2 зареєстрована у
квартирі АДРЕСА_1 з 30.10.2013 року.

Таким чином, відповідачка була
зареєстрована у вказаній квартирі вже
після розірвання шлюбу з позивачем.

Разом з тим, судовим розглядом
встановлено, що також підтвердила сама
відповідачка, що вона з моменту
реєстрації у вказаній квартирі не
проживала, комунальних послуг не
сплачувала.

Частиною першою статті 316 Цивільного
кодексу України встановлено, що правом
власності є право особи на річ (майно),
яке воно здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном (частина
перша статті 317 ЦК України).

У ст. 41 Конституції України, ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, яка ратифікована
Законом України від 17 липня 1997 року №
475/97-ВР, закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися в
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння - у спосіб,
передбачений ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника квартири, житлового
будинку визначені у ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України і передбачають його
право використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що
відповідач на час реєстрації у
квартирі АДРЕСА_1, а саме 30.10.2013 року, вже
не була членом сім'ї позивача, оскільки
на цей час шлюб між ними був розірваний.

Крім того, судом встановлено, що
відповідачка була зареєстрована у
вказаній квартирі без згоди інших
власників - батьків позивача.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 (мати позивача) пояснила суду, що
відповідачка проживала у квартирі
АДРЕСА_1 близько 12 років, але не була
зареєстрована. Також позивач та
відповідач, перебуваючи у шлюбі
орендували квартиру. Після розірвання
шлюбу з позивачем, відповідачка стала
проживати у своїх батьків. Згодом на
прохання відповідачки, позивач
зареєстрував її у їхній квартирі, при
цьому не отримавши згоди батьків, як
власників 1/3 частини вказаної квартири.
Свідок наголосила, що відповідачка з
моменту реєстрації не проживає у
вказаній квартирі.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_8 (рідний брат позивача) та ОСОБА_9
(сусідка позивача) також підтвердили,
що відповідачка з кінця квітня 2013 року
пішла від позивача та більше не
з'являлася у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою Фрунзенського РВ ХМУ
ГУМВС України в Харківській області
від 19.09.2014 року за № 59/13469, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зі скаргами чи заявами до
Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області в період з
листопада 2013 року по теперішній час не
зверталась (а.с. 14).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовної вимоги про
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено, що
зняття з реєстрації здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Виходячи зі змісту зазначених норм
закону, прийняте рішення суду про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, є
підставою для зняття особи з
реєстраційного обліку за зазначеною
адресою.

Судові витрати за усною заявою
позивача суд залишає за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, особою що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Фрунзенський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Федорова О.В.