Справа № 214/1606/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 листопада 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді - Ан О.В.,

при секретарі - Рімашевській В.В.,

за участю:

представника позивачів - ОСОБА_1,

розглянув у судовому засіданні в залі
суду в м. Кривому Розі справу за позовом
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, Саксаганського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції про звільнення майна з під
арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому просять суд звільнити
з-під арешту нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, при цьому вказали, що вироком
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 листопада 2012 року
ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 307 КК
України та на підставі ст. 69 КК України
йому призначено покарання у виді 3
років позбавлення волі з конфіскацією
майна з відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі
закритого типу. У зв'язку з виконанням
вироку 09.09.2013 року державним виконавцем
Саксаганського ВДВС Криворізького
міського управління юстиції Макогон
І.В. за виконавчим листом №435/8154
виданого 29.03.2013 року відкрито виконавче
провадження №39709649 та накладено арешт
на все майно, що належить боржнику
ОСОБА_4, а також заборонено здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику, що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
обтяження від 05.11.2013 року. Згідно
свідоцтва про право власності на житло
від 30.09.1994 року за №С-4901, квартира
АДРЕСА_1 зареєстрована та належить на
праві приватної спільної сумісної
власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4. В подальшому 1/4 частина
вказаної квартири, що належала ОСОБА_6,
померлому 30.08.1995 року, у порядку
спадкування за законом перейшла у
власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 У зв'язку з
тим, що частки кожного співвласника
квартири не виділені, а арешт та
заборона відчуження накладені не на
частку квартири, що належить ОСОБА_4, а
на всю квартиру, що також знаходиться у
спільній сумісній власності позивачів,
які таким чином позбавлені правом
розпорядження власним майном, останні
звернулись до суду з відповідними
позовними вимогами.

Представник позивачів в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та просив суд їх
задовольнити, а також вказав, що
державний виконавець Саксаганського
ВДВС Криворізького міського
управління юстиції наклавши арешт та
заборону на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_4, а також заборонену
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить цьому боржнику, не
здійснює дій спрямованих подальший
виділ частки боржника в квартирі
АДРЕСА_1, що також належить на праві
спільної сумісної власності позивачам,
чим порушує їх суб'єктивне право
розпорядження та володіння майном.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, однак подав до суду
письмову заяву про розгляд справи за
його відсутності, крім того вказав, що
визнає позовні вимоги.

Представник Саксаганського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, причини
його відсутності суду не відомі.

Суд дослідив матеріали справи:

- копія технічного паспорту на
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 38,7 кв.м. (а.с. 14-16);

- копія свідоцтва про право власності
на житло від 30.09.1994 року за №С-4901,
відповідно до змісту якого квартира
АДРЕСА_1 зареєстрована та належить на
праві приватної спільної сумісної
власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4. Також ? частини квартири, що
належала ОСОБА_6, перейшла у власність
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 7-ою Криворізькою державною
нотаріальною конторою 18.03.1999 року за
реєстром №2-1004 (а.с. 17);

- копія свідоцтва про право на спадщину
за законом від 18.03.1999 року, згідно якого
у порядку спадкування за законом до
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перейшло право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6. померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19);

- копія постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 09.09.2013 року,
відповідно до якого для забезпечення
виконання рішення суду накладено арешт
на все майно, що належить боржнику
ОСОБА_4, а також заборонено здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику (а.с. 21);

- копія постанови про відкриття
виконавчого провадження від 09.09.2013
року, відповідно до якого відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом №435/8154 виданим 29.03.2013 року
Саксаганським районним судом м.
Кривого Рогу про конфіскацію майна, що
належить ОСОБА_4 (а.с. 22);

- копія витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію обтяження №12269692 від 05.11.2013
року, згідно змісту якого підставою
внесення обтяження у виді арешту
всього нерухомого майна ОСОБА_4 є
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, серія та номер ВП39709649,
виданий 09.09.2013 року, виданого
Саксаганським ВДВС КМУЮ (а.с. 23);

- копія вироку Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
листопада 2012 року яким засуджено
ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України та на
підставі ст. 69 КК України йому
призначено покарання у виді 3 років
позбавлення волі з конфіскацією майна
з відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі
закритого типу (а.с. 23-25);

Суд, розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу, повно і всебічно
з'ясувавши обставини цієї справи,
вислухавши пояснення сторін,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог за наступних підстав.

Встановлено, що згідно вироку
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 листопада 2012 року
ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України
та на підставі ст. 69 КК України йому
призначено покарання у виді 3 років
позбавлення волі з конфіскацією майна
з відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі
закритого типу.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження від 09.09.2013 року Державного
виконавця Саксаганського ВДВС
Криворізького міського управління
юстиції Макогон І.В. відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
№435/8154 виданим 29.03.2013 року
Саксаганським районним судом м.
Кривого Рогу про конфіскацію майна, що
належить ОСОБА_4

Відповідно до змісту ст. 354 ЦК України
до особи може бути застосовано
позбавлення права власності на майно
за рішенням суду як санкція за
вчинення правопорушення (конфіскація)
у випадках, встановлених законом.
Конфісковане майно переходить у
власність держави безоплатно. Обсяг та
порядок конфіскації майна
встановлюються законом.

А постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 09.09.2013 року Державного
виконавця Макогон І.В., для
забезпечення виконання рішення суду
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_4, а також
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику, що також підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
обтяження №12269692 від 05.11.2013 року.

Разом з тим судом встановлено, що
згідно змісту свідоцтва про право
власності на житло від 30.09.1994 року за
№С-4901 та свідоцтва про право на
спадщину за законом від 18.03.1999 року,
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована та
належить на праві приватної спільної
сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4.

В свою чергу, відповідно до змісту
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 18.03.1999 року, у порядку
спадкування за законом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перейшло право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_6. померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути, в тому числі,
визнання права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 355 ЦПК України, майнно, що ж у
власності двох і більше осіб (
співвласників) , належить їм на праві
спільної власності ( спільне майно).
Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох
або більше осіб із визанченням часток
кожного із них у праві власності є
спільною частковою власністю.

Згідно свідоцтва про право власності
квартира АДРЕСА_1 переьбуває у
спільній і спільній часткові й
вдасності . Так 14 частка квартир
налжить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про право на спадщину. Решта квартири
належить ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на
праві спільної власності.
Згідновироку
САксаганськогорайонного суду м.
КривогоРогу від 28.11.1012 року ОСОБА_4
визнаний винним у вчиненні злочину,
пеоредбаченого ч.2 ст. 307 КК України та
йому обрано покарання у вигляді 3-х
років похбавлення волі з конфіскацією
майна.

Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника
може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

А відповідно до ч. 5 цієї статті, про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та
арешту майна боржника. Під час
проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем
у кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Отже, вимагаючи звільнити з-під арешту
майно належне позивачам на праві
спільної сумісної власності, суд
вважає, що позивачі повинні довести сам
факт проведення арешту майна у виді
квартири АДРЕСА_1, який відображається
в спеціальному документі - акті опису і
арешту. Цей акт є єдиним доказом, який
підтверджує, що дійсно проведено арешт
цього майна, на якій підставі і ким саме
його було проведено. Далі цей акт є
єдиним доказом і того, що вся квартирі
АДРЕСА_1 підлягає арешту.

Однак, судом встановлено, що позивачами
та їх представником не надано акту
опису і арешту квартири АДРЕСА_1.

В додаток, порядок конфіскації та обсяг
майна, що підлягає конфіскації
визначений Постановою Кабінету
Міністрів від 25 серпня 1998 р. № 1340 «Про
Порядок обліку, зберігання, оцінки
конфіскованого та іншого майна, що
переходить у власність держави, і
розпорядження ним».

Відповідно до місту п. 2 цього Порядку,
облік, попередня оцінка, а також
відповідальність за зберігання
нерухомого майна до передачі його для
подальшого розпорядження відповідно
до пункту 9 цього Порядку покладаються
на органи (організації), що здійснили
вилучення або зберігають його.

Згідно змісту п. 7 цього порядку, оцінка
нерухомого майна, провадиться
комісією, яка утворюється органом, що
здійснив його вилучення, у складі
представників державних податкових
інспекцій в районах, містах (крім міст
Києва та Севастополя), районах у містах,
міжрайонних, об'єднаних та
спеціалізованих державних податкових
інспекцій (далі - місцеві податкові
інспекції), органів (організацій), що
здійснили вилучення майна або
зберігають його, фінансових органів та
органів (організацій), які
здійснюватимуть розпорядження цим
майном.

Враховуючи зазначені вимоги норм
Закону, суд вважає, що коли опис
проводився для забезпечення
конфіскації чи стягнення майна на
користь держави, як відповідач
притягується відповідна державна
податкова інспекція, що узгоджується з
роз'ясненнями Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» від 26.12.2003р. №14.

За таких обставин, аналізуючи вказані
вище вимоги норм Закону, а також, що
представник позивачів не виявив
бажання змінити предмет позову та
заявлені вимоги, в частині заміну
неналежного відповідача на належного
відповідача або оскарження дій
державного виконавця Саксаганського
ВДВС Криворізького міського
управління юстиції з приводу
подальшого вчинення процесуальних дій
пов'язаних з порядком проведення
конфіскації спірного майна, про що
заявив в судовому засіданні, суд
приходить до висновку, що в позові слід
відмовити повністю з підстав
недоведеності порушення державним
виконавцем під час виконання вироку
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 листопада 2012 року, в
частині конфіскації майна ОСОБА_4, прав
позивачів на розпорядження та
володіння майном.

В додаток, суд не приймає визнання
позову відповідачем ОСОБА_4, оскільки
це суперечить закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 16, 354 Цивільного кодексу України,
Постановою Кабінету Міністрів від 25
серпня 1998 р. № 1340 «Про Порядок обліку,
зберігання, оцінки конфіскованого та
іншого майна, що переходить у власність
держави, і розпорядження ним», ст.ст. 3,
10, 11, 15, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
Саксаганського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.В. Ан