АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5/2014
інстанції - Гончарук В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20 червня 2012 року

в справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Райфайзен
Банк Аваль" в особі Київської
регіональної дирекції до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,, -

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 червня 2012 року задоволено
позов ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" в особі
Київської регіональної дирекції до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором у сумі 1 044 250,02 грн.
звернуто стягнення на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
"Райфайзен Банк Аваль" в особі
Київської регіональної дирекції 1 820,00
грн. судових витрат

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.
Вважає, що судом неправильно
застосовано норми матеріального права.
Зокрема, вказує, що дія договору
іпотеки в силу ст. 559 ч. 4 ЦК України
припинилась, оскільки позивачем
протягом 6 місяців з дня закінчення дії
основного договору не було пред'явлено
вимогу до поручителя. Висновок суду про
те, що між сторонами відсутні
правовідносини поруки, на думку
представника відповідача, є
неправильним.

Відповідач та третя особа у судове
засідання апеляційного суду не
прибули, про час та місце розгляду
справи повідомлені в установленому
процесуальним законом порядку.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 8 червня 2005 року
між позивачем та третьою особою ОСОБА_5
було укладено кредитний договір
№014/4006/82/10,за яким ОСОБА_5 був наданий
кредит в розмірі 100 000 дол.. США строком
на 60 місяців - до 8 червня 2010 року зі
сплатою 13,5% річних за користування
кредитними коштами.

9 червня 2005 року в забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки, відповідно до умов
якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав
іпотеко держателю - позивачу нерухоме
майно - квартиру АДРЕСА_1.

Позичальник за кредитним договором
ОСОБА_5 зобов'язання за кредитним
договором не виконав, в зв'язку з чим
позивач звернувся з позовом до
Дніпровського районного суду м. Києва
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

10 березня 2011 року Дніпровським
районним судом м. Києва було ухвалено
рішення, яке набрало законної сили,
яким із ОСОБА_5 на користь ПАТ
«РайфайзенБанк Аваль» було стягнуто 1
044 250,02 грн. заборгованості за кредитним
договором, а також судові витрати.

Вказане рішення суду виконане не було.

4 серпня 2011 року позивачем була
направлена вимога відповідачеві про
усунення порушень за кредитним
договором з попередженням про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, яка була отримана
відповідачем 10 серпня 2011 року. (а.с. 141,
142).

У серпні 2011 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, просив
постановити рішення, яким звернути
стягнення на предмет іпотеки,
посилаючись в обґрунтування позовних
вимог на порушення позичальником умов
кредитного договору, який був
забезпечений іпотекою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
правовідносин сторін підлягають
застосуванню положення ст. 559 ч. 4 ЦК
України, відповідно до яких порука
припиняється у разі не пред'явлення
кредитором вимоги до поручителя
протягом 6 місяців від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання, судова колегія відхиляє,
зважаючи на те, що відповідно до ст. ст.
546, 575 ЦК України порука і іпотека
(окремий вид застави) є різними видами
забезпечення виконання зобов'язання,
отже положення ст. 559 ЦК України, якими
визначено підстави припинення поруки,
не регулюють правовідносини, що
виникли між сторонами договору
іпотеки. Підстави припинення права
застави (іпотеки) визначені ст. 593 ЦК
України, якою не передбачено
припинення застави у разі не
пред'явлення кредитором вимоги до
заставодавця (іпотекодавця) протягом 6
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Крім того, у поясненнях до апеляційної
скарги представник відповідача
посилається на те, що дана позовна
заява підлягала залишенню без
розгляду, оскільки тотожні позовні
вимоги вже розглядались судом і 10
березня 2011 року Дніпровським районним
судом м. Києва було ухвалено рішення.
Проте, з копії зазначеного судового
рішення вбачається, що вимоги про
звернення стягнення на предмет іпотеки
судом не розглядались та вирішувались,
а представник позивача надав пояснення
про те, що вимоги про звернення
стягнення на предмет іпотеки, що
заявлялись раніше в іншій справі, були
залишені судом без розгляду за заявою
позивача

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 червня 2012 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: