Справа № 524/5435/14-ц
30.09.2014 року Автозаводський районний
суд м.Кременчука, Полтавської області,
головуючого судді - Середа А.В.
при секретарі - Кот А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кременчуці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на 1/2 частину квартири,
В червні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із вищевказаним
Посилаючись на обставини і підстави
викладені в позовній заяві позивач
просила суд визнати за нею право
власності на 1/2 частку квартири
Надати їй у володіння та користування
ізольовану кімнату житловою площею 11,6
кв. м. та балкон площею 3 кв. м, а
відповідачеві ізольовану кімнату
житловою площею 16.8 кв. м. та лоджію
площею 2 кв. м.. Кухню, коридор, ванну
кімнату і вбиральню залишити у нашому
загальному користуванні. Стягнути з
відповідача на її користь судові
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
прибула, про день, час та місце слухання
справи повідомлялась належним чином,
надала суду заяву в якій просила суд
позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не прибув, про день, час там місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суд не
Суд беручи до уваги відсутність з боку
позивача заперечень щодо
постановлення по справі заочного
рішення та враховуючи факт повторної
неявки відповідача в судове засідання
та неповідомлення відповідачем про
причини неявки до суду на підставі ч. 1
ст. 224 ЦПК України вважає за можливе
розглянути справу по суті у
відсутність неприбувшого відповідача
на підставі наявних у справі доказів з
ухваленням по справі заочного рішення.

Суд, давши аналіз та оцінку
наданим доказам, прийшов до висновку
про необхідність задоволення позову
зі слідуючих підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу
України кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частки спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної власності.

Відповідно ст. 60 Сімейного Кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно ст. 70 Сімейного Кодексу
України розмір часток майна дружини та
чоловіка при поділі майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. У разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Судом в ході розгляду даної
справи було достовірно встановлено, що
25 грудня 1982 року ОСОБА_1 уклала шлюб з
ОСОБА_2, який вони зареєстрували у
Палаці шлюбів «Жовтневий» м. Харкова,
актовий запис № 1642, і прожила з ним до
2000 року. 24 вересня 2004 року було
постановлено судове рішення про їхнє
розлучення.

Під час спільного проживання, в 1992
році, відповідач вступив до житлово-
будівельного кооперативу за адресою м.
Кременчук, вул. В. Інтернаціоналістів, 3,
зараз ОСББ № 71 та згодом вніс перший
пайовий внесок за квартиру.

Наприкінці 1993 року їхній родині з трьох
осіб була надана двокімнатна квартира
АДРЕСА_1.

Після отримання квартири сторони
спільно погашали наданий на її
будівництво кредит і наприкінці 1994
року повністю виплатили пайовий внесок
за квартиру.

У зв'язку з цим відповідач, як член
житлово-будівельного кооперативу, на
підставі ст. 15 Закону України «Про
власність» набув права власності на
спірну квартиру.

16 грудня 1994 року ОСОБА_2 було отримано
свідоцтво про право особистої
власності на квартиру.

Однак, оскільки будівництво квартири
здійснювалося за їхні спільні кошти
ОСОБА_1, згідно із ст. 60, ч. 1 ст. 70
Сімейного кодексу України, також має
право на її половину.

Не зважаючи на це відповідач оспорює її
право власності на квартиру і чинить їй
перешкоди у користуванні нею.

ОСОБА_1 має право на 1/2 частину спірної
квартири і виходячи з цього пропонує
надати їй у володіння та користування
ізольовану кімнату житловою площею 11,6
кв.м. та балкон площею 3 кв.м., а
відповідачеві ізольовану кімнату
житловою площею 16.8 кв.м. та лоджію
площею 2 кв.м. Кухню, коридор, ванну
кімнату і вбиральню залишити у їхньому
загальному користуванні.

Житлові умови нікого із них при цьому
погіршені не будуть, оскільки кожний
отримає у володіння та користування ту
частку квартири в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної власності.

Враховуючи вищевикладені
обставини, а також факт отримання
вищевказаної квартири під час шлюбу
суд вважає, що позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 57 - 59, 88, 208, 212 - 215, 218,
224-228 Цивільно-процесуального Кодексу
України, ст. 15 Закону "Про власність",
ст. ст. 8, 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу
України, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 368, ст. 392
Цивільного Кодексу України суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1.

Надати ОСОБА_1 у володіння та
користування ізольовану кімнату
житловою площею 11,6 кв.м. та балкон
площею 3 кв.м, а ОСОБА_2 ізольовану
кімнату житловою площею 16.8 кв.м. та
лоджію площею 2 кв.м. Кухню, коридор,
ванну кімнату і вбиральню залишити у
загальному користуванні ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1200,00 грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте судом після подання заяви
про перегляд рішення протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного Суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення суду було постановлено
без участі особи, яка його оскаржує
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: