Номер провадження 2/754/5588/14
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2014 Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого судді
Мальченко О.В.

при секретарі
Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я
особа : Служба у справах дітей та
сім»ї Згурівської районної державної
адміністрації про надання дозволу
на виїзд за кордон на постійне місце
проживання та виготовлення
проїздного документа без згоди батька
,

в с т
а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з
вищезазначеним позовом до
відповідача, посилаючись на те , що
вона з 27.11.2007 р. перебувала в
зареєстрованому шлюбі з
відповідачем . Від шлюбу мають
спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
17.03.2014 р. шлюб між сторонами було
розірвано та у липні 2014 р. позивач
уклала шлюб з ОСОБА_4 , який є
громадянином Федеративної
Республіки Німеччини . Про наміри
одружитися та переїхати з дитиною
до Німеччини вона , позивач,
повідомляла відповідача на початку
травня 2014 р. та протягом чотирьох
подальших місяців обговорювала з
відповідачем питання надання дозволу
батька на виїзд дитини за кордон на
постійне місце проживання , який
проти цього не заперечував . В
подальшому відповідач відмовився
надати дозвіл на виїзд дитини за
кордон на постійне місце проживання
ти виготовлення проїзного документу
дитини .

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали з обставин , що викладені у
позовній заяві , зазначили про те , що
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон , а саме до Федеративної
Республіки Німеччини з матір»ю на
постійне місце проживання буде
відповідати інтересам дитини .
Відповідач при цьому жодним чином
не буде обмежений у можливості та
праві спілкуватися з дитиною .
Одночасно позивач у судовому
засіданні зазначила про те , що її
чоловік забезпечений житлом ,
роботою, між ним та дитиною
склалися добрі стосунки . Відповідач
був проінформований про те , де буде
навчатися син , в який час
відбуватимуться канікули, тощо .

Відповідно до заявлених позовних
вимог просили :

1. Надати дозвіл на виготовлення
малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
проїзного документа дитини для виїзду
за кордон без згоди батька ОСОБА_2 .

2. Надати дозвіл на виїзд з україни
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його
матір»ю на постійне місце
проживання до Федеративної
Республіки Німеччина без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2 .

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти заявлених
позовних вимог заперечували ,
посилалися на те , що позивач не
зверталася до відповідача з
проханням надати дозвіл на виїзд
дитини за кордон на постійне місце
проживання . Виїзд дитини за кордон
на постійне місце проживання
позбавить батька права та
можливості спілкуватися з сином ,
брати участь у його вихованні , чим
будуть порушені його законні права
та законні права дитини виховуватись
батьком .

Представник 3-ої особи Служби у
справах дітей та сім»ї Згурівської
районної державної адміністрації в
судове засідання не з»явився , про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, направив
до суду листа , в якому просив
розгляд справи проводити у
відсутності представника .

Вислухавши пояснення сторін ,
дослідивши матеріали справи , суд
вважає, що заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного .

Судом встановлено , що сторони
перебували в шлюбі з 27 листопада 2007 р.
, в якому 12.12.2008 р. народився ОСОБА_3 ,
що підтверджується свідоцтвом про
народження № 157723 , виданим Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві (а.с.12).

Рішенням Деснянського районного
суду м. Києва від 05 березня 2014 року
шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10).

19.07.2014 року між позивачем та
громадянином ФРН ОСОБА_4 був
зареєстрований шлюб у Відділі
реєстрації актів громадянського
стану м. Меммінгерберг ( а.с.15-16 ) .

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку ,
встановленому цим Кодексом ,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених , невизнаних або
оспорюваних прав , свобод чи інтересів
.

За змістом ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін .

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини , на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень , крім випадків ,
встановлених статтею 61 цього Кодексу
,

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини .

Відповідно до ст. 157 СК України
питання виховання дитини
вирішується батьками спільно . Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини , зобов»язаний брати участь у
її вихованні і має право на особисте
спілкування з нею .

Згідно з ст. 3 Конвенції ООН « Про
права дитини» від 20 листопада 1989 року
, ратифікованою постановою ВР України
від 27.02.1991 р. № 798-ХІІ , в усіх діях
щодо дітей , незалежно від того ,
здійснюються вони державними чи
приватними установами , що займаються
питаннями соціального забезпечення ,
судами , адміністративними чи
законодавчими органами , першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини .

Відповідно до ст. 18 даної Конвенції ,
батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування .

У відповідності до ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України від 21 січня 1994 р. № 3857-ХІІ «
Про порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України від 21 січня 1994 р. № 3857-ХІІ « Про
порядок виїзду з України і в»їзду в
Україну громадян України» , правилами
перетинання державного кордону
громадянами України , затверджених
постановою Кабінету Міністрів
України від 27 січня 1995 р. № 57 ,
Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного
документа дитини , їх тимчасового
затримання та вилучення ,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 31 березня 1995
року № 231 ( зі змінами) .

Виїзд за межі України громадян, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або у супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється: за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон; без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків: коли другий з батьків є
іноземцем або особою без громадянства,
що підтверджує запис про батька у
свідоцтві про народження дитини, і він
відсутній у пункті пропуску; коли у
паспорті громадянина України для
виїзду за кордон, з яким прямує
громадянин, який не досяг 16-річного
віку, або проїзному документі є
відповідний запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульський облік в дипломатичному
представництві України за кордоном; у
разі пред'явлення оригіналів
документів або їх нотаріально
посвідчених копій: свідоцтва про
смерть другого з батьків; рішення суду
про позбавлення батьківських прав
другого з батьків; рішення суду про
визнання другого з батьків безвісно
відсутнім; рішення суду про визнання
другого з батьків недієздатним;
рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків; довідки
про народження дитини, виданої
відділом реєстрації актів цивільного
стану, із зазначенням підстав внесення
відомостей про батька відповідно до ч. 1
ст. 135 СК України (під час виїзду дитини
за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, чинним законодавством не
встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

Надання судом дозволу на виїзд дитини
за кордон без згоди одного з батьків,
без визначення при цьому конкретного
часу суперечить положенням чинного
законодавства , яким не передбачено
вирішення питання про виїзд дитини за
кордон на постійне місце проживання в
судовому порядку.

У силу ч.2) п. 4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р.,
№57 виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, здійснюється
без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків :

- якщо у паспорті громадянина
України для виїзду за кордон , з
яким перетинає державний кордон
громадянин , який не досяг 16-ти річного
віку , або проїздному документі
дитини є запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульській облік у дипломатичному
представництві або консульській
установі України за кордоном .

Таким чином , позивачем не вказано
правову підставу для надання дозволу
на виїзд дитини за кордон без згоди
батька на постійне місце проживання
, т.т. до досягнення дитиною повноліття,
така вимога позивача не є вимогою
про надання дозволу на виїзд за кордон
без згоди батька з відповідним часовим
проміжком перебування у державі
прямування.

Оскільки суд дійшов висновку про
відмову у задоволені вимог позивача
в частині надання дозволу на виїзд
дитини за кордон без згоди батька на
постійне місце проживання , вимоги
позивача про надання дозволу на
виготовлення дитині проїзного
документа дитини для виїзду за кордон
на постійне місце проживання без
згоди батька також не підлягають
задоволенню з вищезазначених підстав
.

На підставі викладеного ,
керуючись ст. ст. 10,11,60 , 88, 212-215 ЦПК
України , суд

в и
р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1
- відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення . Особи , які
брали участь у справі , але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення .

Суддя : .