У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 06 серпня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
договором кредиту, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
01 березня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 20 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»
(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»)
звернулось до суду з позовом, у якому
просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 заборгованість за
кредитним договором на загальну суму 122
732,60 грн

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 29 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір
№144/SF11-08 08, згідно з яким останній
отримав кредит у сумі 15 000 грн з
кінцевим терміном його повернення до 29
серпня 2011 року.

У порядку забезпечення виконання
ОСОБА_4 зобов'язань за цим договором, 29
серпня 2008 року між банком та ОСОБА_5
укладено договір поруки №144/SF-P.

У зв'язку з належним виконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань станом на 19 січня 2012 року
утворилася заборгованість у розмірі 122
732 грн, з яких основна заборгованість - 13
698,38 грн, за відсотками - 8 980,33
грн, з комісії - 8 372,25 грн, непрострочена
заборгованість за відсотками - 256,00 грн,
пеня -91 425,64 грн.

Враховуючи наведене, банк просив
задовольнити позов.

Заочним рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 01 березня 2012
року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 20 травня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованість за кредитним
договором у сумі 62 357,92 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 17квітня 2014 року заява ОСОБА_5 про
перегляд заочного рішення залишена без
задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про відмову в позові, мотивуючи
свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягають відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив з того, що
позичальник не виконує взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором, має
прострочену заборгованість, яка
повинна бути стягнута солідарно з
нього та поручителя.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Доводи скарги ОСОБА_5 про те, що
процентна ставка була збільшена банком
в односторонньому порядку без її згоди,
як поручителя, не заслуговують на
увагу, оскільки таке збільшення
передбачене п.4.9. кредитного договору
від 29 серпня 2008 року у разі несплати
боржником трьох поспіль щомісячних
платежів.

При цьому, колегія враховує й те, що
рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 24 жовтня 2011
року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні
його вимог у справі за позовом ОСОБА_4
до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про
визнання незаконними дій по зміні
відсоткової ставки, по договірному
списанню та визнання недійсними
окремих частин кредитного договору.

Інші доводи скарги та матеріали
витребуваної справи також не дають
підстав вважати, що судами при розгляді
даної справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди першої та апеляційної
інстанцій з урахуванням встановлених
обставин справи обґрунтовано дійшли
висновку про часткове задоволення
позову.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 березня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня