Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2014 року
м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської
області у складі

головуючого судді
Морозова В.В.,

при секретарі
Швидкій І.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_5 про усунення
від права спадкування,-

в с т а н о в и в:

До Черкаського районного суду
Черкаської області з позовною заявою
звернулась ОСОБА_1, в якій просить
усунути від права спадкування ОСОБА_3
після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач та її
представник заявлені позовні вимоги
підтримали повністю і просили їх
задовольнити мотивуючи свою позицію
наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки
ОСОБА_6, який проживав з позивачкою.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивачка зазначала, що за
спадкодавцем рішенням суду була
встановлена опіка і вона була
призначена опікуном, а після смерті
саме вона здійснила поховання батька.
За життя відповідачка не дбала про
здоров'я спадкодавця, не проводила його
лікування, знаючи про наявність тяжкої
хвороби, кредити на придбання
побутової техніки брали вони нарізно,
проживала за рахунок пенсії померлого,
хоча мала обов'язок його утримувати, а
тому саме з цих підстав просила
задоволити позовні вимоги.

Відповідачка та представник
відповідача у судовому засіданні
позовні вимоги заперечували повністю,
зазначаючи, що в травні 2009 року між нею
і спадкодавцем було зареєстровано шлюб
в якому вони перебували до смерті
спадкодавця, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1. На
початку сімейного життя проживали в
будинку чоловіка, однак через погані
відносини з сином чоловіка який вчиняв
сварки та бійки, були змушені переїхати
в будинок відповідачки де і проживали.
Разом вели спільне господарство,
чоловік отримував пенсію, а вона
втративши роботу почала тримати корову
та продавати молоко, кошти були
спільні. Про наявність захворювання у
чоловіка знала, разом звертались в
лікарню кілька разів і в разі потреби
купувала ліки які просив чоловік та
призначалися лікарем. Крім цього в той
час коли позивачка почала оформлювати
опіку над спадкодавцем та визнавати
його недієздатним, відповідачка
перебувала в лікарні через складний
стан здоров'я і до цього часу
спадкодавець ніяких ознак психічних
розладів не виявляв, тому з цих підстав
вважали, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а позов таким, що
задоволенню не підлягає.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання
не прибув, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
розгляду справи, тому за таких обставин
суд вважає за можливе продовжити
розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що
підтверджується актовим записом про
смерть №38 від 27 березня 2014 року.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 04 травня 2009 року уклали шлюб,
згідно актового запису №09.

Рішенням Черкаського районного суду
від 04 листопада 2013 року визнано ОСОБА_6
недієздатним та призначено ОСОБА_1 його
опікуном.

Довідкою Червонослобідської сільської
ради Черкаського району №38 від 27.03.2014
року встановлено, що ОСОБА_1 доглядала і
поховала ОСОБА_6 разом з ним проживала і
вела спільне господарство.

Судом досліджено у судовому засіданні
виписки з історії хвороби ОСОБА_3
згідно яких остання перебувала на
стаціонарному лікуванні з 21.07.2013 по
13.08.2013 та з 01.09.2013 по 24.09.2013 у зв'язку з
рядом тяжких захворювань.

В судовому засіданні допитаний свідок
ОСОБА_7, який пояснив, що проживав по
сусідству з померлим, який одружився з
відповідачкою і кілька місяців
проживали в його будинку. Потім
переїхали в будинок відповідачки де і
проживали. Померлий часто приїжджав до
свого будинку і на жінку не жалівся.
Після смерті його матері в 2012-2013 році
якось приїхав і сказав що заблудився і
просив відвезти його додому до дружини.
Потім через деякий час знову приходив,
був погано одягнений, люди в селі
говорили, що бачили його неопрятно
одягненим і просив їсти. Коли його
забрала до себе донька і він його бачив
то він був одягнений добре і виглядав
доглянутим.

В судовому засіданні допитаний свідок
ОСОБА_8, який пояснив, що весною 2013 року
до них додому приходив померлий і не
знав де він знаходиться і він його
відводив додому. Потім якось бачив його
в селі не по погоді одягненого. Крім
цього коли позивачка попросила його з
батьком поїхати забрати ОСОБА_9 від
його дружини, то побачив його в будинку
грязного і одягнутого лише в одну майку
і так його не дали можливості забрати
то вони повернулися додому.

В судовому засіданні допитаний свідок
ОСОБА_10, яка пояснила, що померлого
ОСОБА_6 знала давно. Потім він одружився
з відповідачкою і близько року вони
жили в нього вдома, а коли його побив
син то вони переїхали і стали жити з
відповідачкою, жили добре як і всі.
Весною 2013 року його до себе взяла
донька, а коли його забрала додому
дружина то він жалівся, що донька
погано з ним поводилась. На той час
відповідачка не працювала, а позивачка
оформивши опікунство заблокувала
пенсійну карту померлого і вони сиділи
голодні. Потім у ОСОБА_6 погіршився стан
здоров'я і його донька забрала його до
себе, до дружини він більше не
повертався та помер.

В судовому засіданні допитаний свідок
ОСОБА_11, який пояснив, що є сином
відповідачки і часто бував у матері,
яка проживала з ОСОБА_6 Вони жили добре,
відносини були нормальні. Чи хворів
вітчим він не знає, але на прохання
матері кілька разів купував ліки для
нього. В 2011 році його побив син і стан
здоров'я ОСОБА_6 погіршився, він почав
забуватись і довше думати над
запитаннями, жалівся постійно на свого
сина. Потім його забрала донька робити
якісь документи і довго не давала
повернутись. Коли він повернувся то
говорити став ще гірше з довшими
паузами і потім донька його знов
забрала і більше він його не бачив.

Згідно ч. 1 ст. 75 СК України дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право
на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

Частиною 4 статті 75 СК України
визначено, що один із подружжя є таким,
що потребує матеріальної допомоги,
якщо заробітна плата, пенсія, доходи
від використання його майна, інші
доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Статтею 90 СК України визначено, що
дружина, чоловік взаємно зобов'язані
брати участь у витратах, пов'язаних із
хворобою або каліцтвом другого з
подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 1224 ЦК України не
мають права на спадкування за законом
одна після одної особи, шлюб між якими є
недійсним або визнаний таким за
рішенням суду.

Приписами ч. 5 ст. 1224 ЦК України
встановлено, що за рішенням суду особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Частиною 6 Постанови пленуму
Верховного суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» визначено, що правило
абзацу другого частини третьої
статті 1224 ЦК стосується особи, яка
зобов'язана була утримувати
спадкодавця згідно з нормами Сімейного
кодексу України (далі - СК). Факт
ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем,
який мав право на утримання, позову про
стягнення аліментів до особи, яка
претендує на спадщину, не є достатньою
підставою для відмови в позові про
усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан
особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від
права на спадкування може бути
пред'явлена особою, для якої таке
усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки,
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у частині другій статті 1259
ЦК.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на зазначені норми та
обставини справи суд вважає, що
позивачкою не надано жодних доказів,
які б свідчили про те, що відповідачка
свідомо не виконувала свої обов'язки по
утриманню та наданню відповідної
допомоги спадкодавцю. Також позивачкою
не доведено, що спадкодавець
потребував надання такої допомоги,
згідно приписів ч. 4 ст. 75 СК України, а
відповідач мала можливість таку
допомогу надавати і свідомо не
надавала. Крім цього суд констатує, що
позивачка не зверталась до суду з
заявою про встановлення факту ухилення
особи від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця, згідно
приписів ч. 6 Постанови пленуму
Верховного суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування». Тому за таких обставин
позовні вимоги до задоволення не
підлягають.

Керуючись ст.ст.174, 213-215 ЦПК України суд,
-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення через суд першої
інстанції.

Повний текст рішення
виготовлений 25.07.2014 року.

Суддя: В. В. Морозов