Справа № 212/9687/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 року
м. Кривий
Ріг

Жовтневій районний суд міста Кривого
Рогу у складі:

Головуючого , судді: Водоп'янова С.М.

при секретарі ; Василенко С.М.

розглянувши за участю представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у
відкритому судовому засіданні у залі
суду міста Кривого Рогу заяву -

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу від 12 лютого 2013 року за
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
нерухомим майном та вселення, у зв'язку
з нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В ;

До Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу звернувся представник
відповідача в справі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 с
заявою про перегляд заочного рішення
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 12 лютого 2013 року за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні нерухомим
майном та вселення, у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

В обгрунтування своєї заяви ОСОБА_4
зазначив, що 12 лютого 2013 року
Жовтневий районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області (суддя Борис О.Н.) розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду, у місті Кривому Розі, цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні нерухомим майном та
вселення, третя особа: комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційна
організація № 31», постановив заочне
рішення, яким позовні вимоги про
усунення перешкод в користуванні
нерухомим майном та вселення
задовольнив.

Далі у заяві ОСОБА_4 у повному обсязі
викладено текст цього рішення суду.

Крім того, ОСОБА_4 суду зазначив, що
станом на 20.08.2014 року, виникли нові,
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі відповідачу
на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст.361 ЦПК
України) та є підставою для перегляду
заочного рішення від 12 лютого 2013 року, а
саме:

Перша обставина:

- рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013
року у цивільній справі №212/4817/13-ц
(провадження №22ц-774/1892/К/13) в судовому
порядку було вирішено питання щодо
розподілу майна, що є спільною сумісною
власністю подружжя, відповідно ОСОБА_5
та ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013
року у цій цивільній справі було
встановлено, що зазначена квартира до
складу майна, що є спільною сумісною
власністю подружжя не входила.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України -
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Станом на момент подання цієї заяви
відсутні будь які судові рішення
компетентного суду, що набрали
законної сили, які визнають квартиру за
адресою; АДРЕСА_1 об'єктом спільної
сумісної власності подружжя,
відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Виходячи з того, що спірна квартира
придбана відповідачем 19 квітня 1999 року
дані правовідносини регулюються
Цивільним кодексом Української РСР у
редакції 1963 року та Кодексом про шлюб і
сім'ю України в редакції 1996 року.

Як ст. 23 Кодексу про шлюб і сім'ю України
(чинного на час придбання квартири), так
і п.1 ч.І ст.57 СК України передбачено, що
майно, набуте одним з подружжя
(дружиною або чоловіком) до шлюбу, є
його особистою приватною власністю.

Гарантуючи захист права власності, як
вказав заявник у справі, закон надає
власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його прав, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.

Друга обставина:

Станом на 20.08.2014 року Верховный суд
України затвердив нові, спеціальні
правила розподілу майна, набутого у
цивільному шлюбі.

Далі ОСОБА_4 у заяві приведені рішення
апеляційних судів, які на його думку є
тотожними цьому житловому спору, і
яким на думку ОСОБА_4 суд повинен
керуватись при вирішенні його заяви.

Таким чином, на думку ОСОБА_4
нововиявленими обставинами у справі є ;
рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013
року у цивільній справі про розподіл
майна подружжя, де було встановлено, що
зазначена квартира до складу майна, що
є спільною сумісною власністю подружжя
не входила, та нові правила розподілу
майна, набутого у цивільному шлюбі, / як
зазначив ОСОБА_4./, визначені Пленумом
Верховного суду України від 20.08.2014
року.

Дослідивши заяву, та матеріали
цієї цивільної справи, заслухавши
пояснення сторін, суд не вбачає підстав
для задоволення вимог представника
відповідача в справі ОСОБА_3 - ОСОБА_4
щодо скасування заочного рішення суду
у зв'язку з нововиявленими обставинами
на підставі наступного:

Визначену ОСОБА_4 у заяві обставину як
нововиявлену, вказану вище, суд не
вважає такою, на підставі наступного;

Сутність доводів ОСОБА_4 викладених у
цій заяві, зводиться до того, що ОСОБА_3
є одноособовим власником квартири
АДРЕСА_2, а його колишня дружина ОСОБА_5,
та її дочка ОСОБА_6 не є співвласниками
спірної квартири, тому вони не мають
право на проживання у ній, і у зв'язку з
цим, на думку ОСОБА_4 вони не можуть бути
вселені у зазначену квартиру.

Виходячи з тексту заочного рішення
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 12 лютого 2013 року
позивачки у справі просили суд про
усунення перешкод в користуванні
спірною квартирою та вселення їх за
правом користування, а не за правом
власності.

При цьому позивачки у позові
посилались на ст.. 64 ч.2 ЖК України, і у
зв'язку з цим вони просили суд вселити
їх до зазначеної вище квартири не як
співвласників, а як колишніх членів
сім*ї, по праву користування, так як
вони відповідачем у справі були
поселені до його квартири на законних
підставах. А згідно вказаної норми
закону, позивачки не втрачають свого
права на користування спірною
квартирою, після розірвання шлюбу.

У зазначеному позові питання про право
сумісної власності відносно спірної
квартири позивачками не ставилось.

У рішенні зазначено що власником
квартири є ОСОБА_3 і позивачками
питання про визнання їх права спільної
сумісної власності на зазначену
квартиру не ставилось. ОСОБА_5, та її
дочка ОСОБА_6 просили суд вселити їх до
спірного житла по праву користування
цієї квартирою, так як це право було
набуто ними на законних підставах.

Тобто ОСОБА_3 добровільно поселив їх у
цьому належному йому житлі,
зареєстрував їх як членів його родини,
а не піднаймачів, або таких, що
тимчасово мешкають.

І тому позивачі мають право відповідно
до вимог закону користуватись вказаним
житлом і після того, як шлюб між ОСОБА_3
и ОСОБА_5 було розірвано. А діючим
законом, ОСОБА_8 не надано право у любий
момент, коли йому заманеться виселити
осіб, яких він поселив до свого житла на
законних підставах. Так як право на
житло гарантовано громадянам України
Конституцією України.

Тому рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013
року у цивільній справі про розподіл
майна подружжя, не є ново виявленою
обставиною, на підставі якої повинно
бути скасовано вказане заочне рішення
суду про вселення ОСОБА_5, та ОСОБА_6 до
квартири ОСОБА_3.

Тим більше, не можна вважати ново
виявленою обставиною вказівку
заявника на те Пленумом Верховного
суду України від 20.08.2014 року визначені
нові правила розподілу майна, набутого
у цивільному шлюбі.

Тому ця заява ОСОБА_3, я інтересах
якого діє ОСОБА_4, не може бути
задоволена.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтею; 261-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 12
лютого 2013 року за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні нерухомим майном та
вселення, у зв'язку з ново виявленими
обставинами.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга усіма зацікавленими

особами у справі на протязі 5 днів з дня
її проголошення в палату з цивільних
справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя
С. М. Водоп"янов