Справа № 591/5123/14-ц
Провадження № 2/591/1949/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року Зарічний районний суд
м. Суми у складі:

головуючого - судді Сибільова О.В.,

за
участю секретаря - Кірілової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Суми цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про виселення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про виселення з житла, який
підтримав в судовому засіданні та
мотивував тим, що є власником квартири
АДРЕСА_1, яку отримав в порядку
спадкування після своєї матері. В цьому
житлі за життя матері був прописаний та
проживає на теперішній час його брат -
відповідач ОСОБА_2 Оскільки ця квартира
необхідна йому для проживання з
родиною, він запропонував брату
виселитися з неї та переїхати в іншу
квартиру, яка також належить на праві
власності позивачу. Оскільки
відповідач відмовився вчиняти такі
дії, тому позивач просив в судовому
порядку виселити ОСОБА_2 з наданням для
проживання іншої квартири - АДРЕСА_2.

Відповідач позов не визнав, просив в
його задоволенні відмовити, оскільки
вважає, що має право на проживання в
спірному житлі і після смерті матері.

Третя особа - ОСОБА_3, позов підтримала,
просила його задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не
з'явились.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
докази у справі, вважає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
набув право власності в порядку
спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
своєї матері ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
право на спадщину, а також витягом з
реєстру про право власності позивача
(а.с. 8, 12).

Право власності на спірне житло
зареєстроване за позивачем у
встановленому законом порядку, підстав
не довіряти цим обставинам суду надано
не було.

За життя матері в спірному житлі був
зареєстрований та проживає до
теперішнього час брат позивача -
відповідач ОСОБА_2, який в спірному
житлі зареєстрований: з 22 квітня 1988
року по 03 березня 1994 року, з 27 червня 1995
року по 24 березня 2000 року та з 21 вересня
2001 року по теперішній час (а.с. 77).

З наданих суду документів КП
«Сумижитло» вбачається, що відповідач
зареєстрований та проживає в спірному
житлі саме як член сім'ї померлої
ОСОБА_5 (матері позивача та відповідача)
і доказів зворотнього суду надано не
було (а.с. 72, 76, 77, 91).

За приписами ст. 156 ЖК України та ст. 405
ЦК України, право користування члена
сім'ї власника житла є похідним від
права власності особи, яка володіє цим
житлом, і у разі припинення права
власності (в тому числі в зв'язку зі
смертю власника) у особи, припиняється
право члена його сім'ї на проживання в
спірній квартирі.

Отже, беручи до уваги, що власник житла
ОСОБА_5 померла, тому її син ОСОБА_2, як
член сім'ї, втратив право користування
спірною квартирою після набуття права
власності на це житло його братом.

Згідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Ст. 391 ЦК України передбачає, що власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Оскільки відповідач в добровільному
порядку відмовився звільнити спірне
житло, яким на законним підставах
володіє новий власник - позивач, тому є
підстави для захисту порушеного права
власності на квартиру ОСОБА_1, шляхом
виселення відповідача згідно вимог ч. 4
ст. 9 ЖК України, відтак позовні вимоги в
цій частині належить задовольнити.

Що стосується вирішення питання про
надання відповідачу іншого житла для
проживання, яким на праві власності
володіє позивач разом з членами своєї
сім'ї (а.с. 13), то в цій частині вимоги не
можуть бути задоволені в зв'язку з
наступним.

Ст. 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач у встановленому
законом порядку разом з членами своєї
родини є зареєстрованим власником
квартири, яку він пропонує передати для
проживання відповідачу, фактично така
вимога носить договірний характер,
який можливо вирішити самостійно
сторонами в межах цивільно-правових
норм, тому на думку суду підстав для
судового втручання в такі
правовідносини не вбачається, отже
вимоги позивача в цій частині
задоволенню не підлягають.

Таким чином позов належить
задовольнити частково.

Судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 16, 321, 328, 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 9, 145 ЖК України,
керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 80, 88, 212-215, 224
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 243,6 гривень.

Рішення може бути оскаржене до судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.В. Сибільов