АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8896/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондаренко Г.В. Доповідач -
Глущенко Н.Г. Категорія 19/27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

29 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -
Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря -
Біленької О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного
акціонерного товариства

комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 листопада 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20.11.2013 року та ухвалити нове
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись на те, що
воно є незаконним та необґрунтованим,
оскільки ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема, позивач вважає, що судом
неповно з'ясовані обставини справи, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи / а. с. 65-70 /.

Зазначеним рішенням від 20.11.2013 року ПАТ
КБ «Приватбанк» відмовлено у позові у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності / а. с. 63-63 /.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.12.2013
року апеляційну скаргу ПАТ КБ
«Приватбанк» - відхилено, а рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 20.11.2013
року - залишено без змін /а. с. 84-85/.

З цією ухвалою та рішенням суду першої
інстанції від 20.11.2013 року не погодився
ПАТ КБ «Приватбанк» і звернувся до суду
з касаційною скаргою /а. с. 89-91/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03.09.2014 року
касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
задоволено частково, ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24.12.2013 року скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції /а. с. 109-110/.

Судом встановлено, що 16.08.2007 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» (нині ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено
договір шляхом написання заяви, яка
разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і
Правилами надання банківських послуг,
Тарифами складає між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 договір про
надання банківських послуг, тобто було
укладено кредитний договір шляхом
приєднання (ч. 1 ст.634 ЦК України) (далі
Договір)/ а. с. 12-16/.

Відповідно до цього Договору ОСОБА_2
було надано кредитний ліміт в сумі 3000
грн. з базовою процентною ставкою по
кредиту 20% в місяць на залишок
заборгованості, зі щомісячною комісією
3,5%.

На виконання умов Договору ОСОБА_2
16.08.2007 року було відкрито рахунок (бранч
DNXR) та видано картку № НОМЕР_1.

Отже, відповідно до п. 3.2 розділу 3 Умов і
Правил надання банківських послуг
відповідачці було видано кредит на
кредитну картку.

Згідно п. 3.1 розділу 3 Умов і Правил
надання банківських послуг - датою
укладення Договору є дата відкриття
рахунку, що указана в розділі «Відмітки
банку» заяви, тобто датою укладення
Договору є 16.08.2007 року.

Відповідно до п.9.12 Умов і Правил
надання банківських послуг - Договір
діє протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонгується на такий же
строк.

Розділом 2 Умов і Правил надання
банківських послуг встановлено, що
кредит (кредитна лінія, кредитний
ліміт) є розмір грошових коштів,
наданих банком клієнту на строк
визначений у Договорі, на умовах
платності та зворотності (повернення).

Відповідно до п. п. 3.1.1; 5.4 розділу ІІ
Умов і Правил надання банківських
послуг - строк дії картки вказаний на
лицевій стороні картки (місяць і рік) і
вона дійсна до останнього календарного
дня вказаного місяця. Строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця,
вказаного на картці (в полі MONTH).

Отже, виходячи з умов Договору строк
дії Договору та картки 2 роки.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з
позовом 20.08.2013 року.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за Договором /а. с. 6-11/,
що підтвердив суду і представник
позивача, останні погашення ОСОБА_2
заборгованості по Договору, зокрема
погашення відсотків, були 25.12.2007 року.

При розгляді справи в суді першої
інстанції відповідачка ОСОБА_2, через
свого представника, звернулася 12.11.2013
року до суду з заявою про застосування
позовної давності / а. с. 45 /.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Згідно ст.257 ЦК України - загальна
позовна давність встановлюється у три
роки.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність, зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України -перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила; за
зобов'язаннями з зазначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої особи права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватись з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Спірним Договором про надання
банківських послуг (при отриманні
позичальником кредитного ліміту на
платіжну картку), установлено не тільки
щомісячні платежі погашення кредиту, а
й кінцевий строк погашення кредиту,
тому перебіг трирічного строку
позовної давності (ст. 257 ЦК України)
стосовно щомісячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - не після закінчення
строку дії договору, а після закінчення
кінцевого строку повного погашення
кредиту (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до умов Договору,
укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» і
ОСОБА_2, кінцевий термін виконання
кредитного зобов'язання відповідає
строку дії картки. Строк дії картки і
самого договору в Договорі визначений
у 2 роки.

Автоматичне неодноразове продовження
дії картки не змінює терміну виконання
кредитного зобов'язання, отже
продовження дії картки для настання
кінцевого терміну повернення
заборгованості значення не має.

Подальше продовження дії картки є
способом виконання зобов'язання щодо
повернення простроченого кредиту,
процентів і неустойки.

Отже, виходячи з вище викладеного,
тобто виходячи з того, що останні
погашення ОСОБА_2 заборгованості по
Договору, зокрема погашення відсотків,
були 25.12.2007 року, про що банку було
достеменно відомо, а з позовом до суду
банк звернувся лише 20.08.2013 року, то суд
першої інстанції прийшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що ПАТ КБ «Приватбанк»
необхідно відмовити в позові в силу ч. 4
ст. 267 ЦК України, тобто за спливом
позовної давності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права і обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах
справи, суд першої інстанції, в силу ч. 4
ст. 267 ЦК України, дійшов до правильного
висновку, про відмову ПАТ КБ
«Приватбанк» в його позовних вимогах
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором у зв'язку зі
спливом позовної давності.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи позивача не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтами
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Справа розглянута судом першої
інстанції у відповідності з вимогами ч.
1 ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог і на підставі доказів,
що були надані суду сторонами.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновки суду першої інстанції та
встановлені ним обставини.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду,
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги є
необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: