________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/7812/14-ц
Провадження № 2/520/5089/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді - Літвінової І.А.

за участю секретаря судового засідання
Непомнющого М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред'явив позов до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Позивач аргументує заявлені вимоги
тим, що шлюбні відносини між сторонами
фактично припинилися, спільне
господарство подружжя на цей час не
веде та сумісно не проживає. Позивач не
бачить подальшого сенсу підтримувати
сімейні стосунки. Позивач вказує, що
між сторонами не існує спорів з приводу
проживання неповнолітньої дитини.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, надали до суду заяви, якими
позов просили задовольнити,
розглянувши справу без їх участі.

Відповідач позов визнав, просив
відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Право відповідача у повному чи
частковому визнанні позову закріплено
статтею 31 Цивільного
процесуального кодексу України.

Справу вирішено судом з урахуванням
заяв сторін, наявних в матеріалах
справи та досліджених у судовому
засіданні доказів, на підставі яких
встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 30 вересня
2000 року, про що Відділом реєстрації
актів громадянського стану
Іллічівської райадміністрації
виконкому Одеської міськради в книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
зроблено запис за № 378.

Від шлюбу у сторін народилась донька -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Сторони взаємно згодні на розірвання
шлюбу. Майнового спору та спору з
приводу місця проживання дитини, на час
розгляду справи судом не встановлено.

При таких обставинах суд вважає
недоцільним вживати заходи щодо
примирення подружжя, так як збереження
шлюбу можливе на паритетних засадах, на
почуттях взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги та підтримки, тобто на
морально-правовій основі шлюбу.

В силу статті 51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка.

Добровільність шлюбу - одна з основних
його засад.

Чинне законодавство України забороняє
примушування до шлюбу за допомогою
будь-яких видів насильства.

Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням наведеного, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.
ст. 21, 24, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, 111,
ч. 2 ст.114 СК України, ст. ст. 8, 11, 15, 31, 130, 209,
212-215, 223-228, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
укладений 30 вересня 2000 року Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Іллічівської райадміністрації
виконкому Одеської міськради, про що в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено запис за № 378.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважати
розірваним в день набрання зазначеним
рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Літвінова І. А.