Номер провадження: 22-ц/785/6779/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2, на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 26 травня 2014року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, надання
дозволу на виїзд за межі України дитини
без згоди та супроводу другого з
батьків, -

встановила:

13 лютого 2014р. ОСОБА_3 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав на доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, надання
дозволу на виїзд за межі України дитини
без згоди та супроводу другого з
батьків.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказала,
що в період з 15 серпня 2008р. до 24травня
2012року вона перебувала з відповідачем
з зареєстрованому шлюбі. Від вказаного
браку ІНФОРМАЦІЯ_1року у них народилася
донька ОСОБА_4. Відповідач не виконує
своїх батьківських обов'язків по
утриманню та вихованню доньки, не
спілкується з нею, не цікавиться станом
здоров'я дитини, не виявляє до дитини
ніякого інтересу, не допомагає
матеріально у добровільному порядку,
чинить перешкоди у виїзді дитини для
відпочинку та оздоровлення за кордон.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та
вказав, що після розірвання шлюбу з
позивачкою вона не дає змоги
виконувати обов'язки відносно доньки
та чинить в цьому перешкоди.

Рішенням суду від 26 травня 2014року позов
ОСОБА_3 задоволений (а.с.91-94).

Суд позбавив ОСОБА_2 батьківських прав
відносно його малолітньої доньки -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. Суд визнав
безпідставною відмову ОСОБА_2 на
тимчасовий виїзд за кордон доньки
ОСОБА_4 та надав дозвіл на тимчасові
поїздки за межі України неповнолітньої
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. у супроводі
мати ОСОБА_3 без згоди та супроводу
батька ОСОБА_2, надав дозвіл на
оформлення проїзних документів дитини
до досягнення нею повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволені позову ОСОБА_3, посилаючись
на те, що суд без урахування усіх
обставин по справі необґрунтовано і
передчасно вирішив питання про
позбавлення його батьківських прав на
дитину (а.с.103-106).

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, сторони,
представника прокуратури,
представника органу опіки та
піклування, вивчивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду в
частині позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав на дитину скасуванню
з ухваленням рішення про відмову у
задоволені позову в цій частині з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що існують всі правові
підстави для задоволення позовних
вимог, з огляду на те, що відповідач
ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх
безпосередніх батьківських обов'язків
та не приймає участі у вихованні своєї
малолітньої доньки ОСОБА_4.

Судова колегія не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції, оскільки він не відповідає
матеріалам справи, встановленим
обставинам по справі та вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони
знаходилися в зареєстрованому шлюбі в
період з 15серпня 2008р. до 24 травня 2012р.
Від шлюбу у сторін є дитина, донька
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
яка мешкає разом з матір'ю.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції було встановлено, що між
сторонами склалися вкрай неприязнені
стосунки, що, на думку судової колегії,
впливає і на можливість спілкування
відповідача з дитиною, про що свідчить
заявлений відповідачем на даний час
позов про надання йому можливості
спілкуватися з дитиною.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
про позбавлення ОСОБА_2 батьківських
прав, судова колегія, виходить з того,
що позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, що позивачем не надані
відповідні докази на підтвердження
позову, що законодавством передбачена
можливість попередження особи,
стосовно якої вирішується питання про
позбавлення батьківських прав, про
необхідність зміни ставлення до
виховання дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Забороняються будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини.
Забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено,
що мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:
не забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в
п. п. 16, 18 Постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 від 30 березня
2007р., ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками. Жорстоке поводження
полягає у фізичному або психічному
насильстві, застосуванні недопустимих
методів виховання, приниженні людської
гідності дитини тощо. Хронічний
алкоголізм батьків і захворювання їх
на наркоманію мають бути підтверджені
відповідними медичними висновками. Як
експлуатацію дитини слід розглядати
залучення її до непосильної праці, до
заняття проституцією, злочинною
діяльністю або примушування до
жебракування. Якщо позов про
позбавлення батьківських прав
заявлений із декількох підстав, суди
повинні перевіряти та обґрунтовувати в
рішенні кожну з них. Зважаючи на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
обов'язків.

Ухвалюючи таке рішення, суд має право
вирішити питання про відібрання дитини
у відповідача і передачу органам опіки
та піклування (якщо цього потребують її
інтереси), але не повинен визначати при
цьому конкретний заклад. В той же час,
суди при вирішенні питання щодо
доцільності позбавлення батьківських
прав в кожному конкретному випадку
повинні звертати увагу на вимоги ч. ч. 4-6
ст. 19 СК України, відповідно до якої при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Позивач ОСОБА_3 не надала відповідні
докази суду першої та апеляційної
інстанції на підтвердження того, що
відповідач ОСОБА_2 є хронічним
алкоголіком або наркоманом, чи він
жорстоко поводився з дитиною.

Допитані у якості свідків мати
позивачки, сусіди надали неконкретні
покази відносно участі відповідача у
вихованні дитини, які б підтверджували
позовні вимоги ОСОБА_3 та мати
позивачки є зацікавленою особою для
вирішення питання про позбавлення
відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні представник
прокуратури, який не був залучений до
участі у справі в суді першої
інстанції, просив відмовити у
задоволені позову ОСОБА_3, посилаючись
на те, що позивачем не було належним
чином доведений факт ухилення
відповідача від виховання дитини та
надав відповідні матеріали перевірки
обставин надання висновку органу опіки
та піклування відносно доцільності
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Так, згідно висновку виконавчого
комітету Іллічівської міської ради як
органу опіки та піклування від 16 травня
2014р. було визнано доцільним позбавити
ОСОБА_2 батьківських прав на доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року (а.с.69-70).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник органу опіки та
піклування надала інший висновок
органу опіки та піклування від 28 травня
2014р., в якому було визнано недоцільним
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року
(а.с.140). При цьому тексти вищевказаних
висновків, крім заключних частин, є
ідентичними.

Представник органу опіки і піклування
в судовому засіданні апеляційної
інстанції пояснила, що вищевказане
питання взагалі було розглянуто
формально, оскільки позивач ОСОБА_3 і
відповідач ОСОБА_2 не мешкають в м.
Іллічівську, а відповідач лише
зареєстрований на території м.
Іллічівську, смт. Олександрівка.

При таких обставинах судова колегія не
може погодитися з висновком органу
опіки та піклування, так як він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини та фактично при
наявності двох взаімовиключених
висновків щодо доцільності або
недоцільності позбавлення відповідача
батьківських прав по відношенню до
його малолітньої доньки, судова
колегія вважає, що фактично відсутній
такий висновок органу опіки та
піклування про доцільність або
недоцільність позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав.

Судом першої інстанції не було надано
відповідної оцінки тому, що в
матеріалах справи знаходяться дві
службові характеристики відносно
ОСОБА_2, з яких вбачається, що він
характеризується негативно за місцем
праці у УДАІ ГУМВС України в Одеської
області і за місцем праці з квітня 2014р.
у Южненському МВ ГУМВС України в
Одеської області (а.с.30, 51).

В судовому засіданні відповідачем
ОСОБА_2 були надані атестаційні листи,
почесні грамоти за період його праці у
2009р, 2010р., 2011р, 2012р., де він був визнаний
гідним займаної посади та неодноразово
був нагороджений за багаторічну
сумлінну службу, зразкове виконання
службових обов'язків, що не відповідає
викладеному у характеристиці, виданої
саме УДАІ ГУМВС України в Одеської
області.

На підставі викладеного судова колегія
вважає, що висновки суду першої
інстанції про необхідність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є
передчасними та належним чином не
доведеними.

Судова колегія вважає, що рішення суду
про задоволення позову ОСОБА_3 про
надання дозволу на виїзд за межі
України дитини без згоди та супроводу
батька ОСОБА_2, слід залишити без змін,
оскільки в судовому засіданні
апеляційної інстанції було
встановлено, що між батьками складися
вкрай неприязненні стосунки та сторони
взагалі не бажають вирішувати мирним
шляхом питання, пов'язані з вихованням
дитини.

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 26 травня 2014року
скасувати в частині задоволення позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав, ухвалити в цій
частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав -
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Судді апеляційного суду Одеської
області
І.П.Сидоренко

С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова