Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5264/14 Головуючий у 1
інстанції: Михайлова А.В.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 16 грудня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в
якому зазначило, що відповідно до
укладеного договору б/н від 04 липня 2008
року ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі
1500,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості з кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач підписом у заяві підтвердив
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
вказаним договором відповідач станом
на 29 березня 2013 року має заборгованість
28121,65 грн., яка складається з наступного:
6997,90 грн. - заборгованість за кредитом;
19546,53 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; а також
штрафи відповідно до п. 5.8 Умов та
правил надання банківських послуг: 250,00
грн. - штраф (фіксована частина); 1327,22
грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини,
просило суд стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»:
заборгованість у розмірі 28121,65 грн. за
кредитним договором б/н від 04 липня 2008
року; судові витрати у розмірі 281,22 грн.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 16 грудня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитним договором у сумі 28121,65 грн. та
судовий збір в сумі 281,22 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове, яким
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

За ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є підстави
допустити негайне виконання судового
рішення; чи є підстави для скасування
заходів забезпечення позову.

У справі встановлено, що 4 липня 2008 року
відповідач отримала кредитні кошти у
розмірі 1 500 гр. у вигляді встановленого
ліміту на платіжну картку на умовах
сплати 36 % річних з кінцевим строком
повернення, що відповідає строку дії
картки. 5 липня 2008 року кредитний ліміт
підвищено до 7 700 грн, а 27 січня 2009 року -
знижено до 7 000 грн (а. с. 33). У заяві
позичальника на отримання кредиту
зазначено, що заява разом із Пам'яткою
клієнта, Умовами і Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
складають договір про надання
банківських послуг (а. с. 5).

За умовами кредитування відповідач
зобов'язалася здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) у розмірі та у строки,
визначені заявою та Пам'яткою клієнта,
щомісячно сплачувати проценти за
користування кредитом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постановах № 6-14цс14 від 19
березня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня
2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року,
№ 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, за таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі зі
спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України).

Відповідач протягом розгляду справи
звернулася до суду першої інстанції із
заявою про застосування позовної
давності до спірних правовідносин.

Так, порушення зобов'язань
позичальником за договором почалося з
2008 року, тоді як до суду позикодавець -
позивач звернувся лише у червні 2013
року. З розрахунку, наданого позивачем
вбачається, що проценти за
користування кредитними коштами не
погашалися з серпня 2008 року тобто з
часу, коли вони мали погашатися за
умовами кредитного договору. Так само
виникла заборгованість за повернення
тіла кредиту.

Жодних відомостей про те на який період
була видана картка та про те, що
відповідачка визнавала борг, та
погодилася його сплачувати за межами
строку позовної давності позивачем не
надано.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що є підстави для застосування
положень закону про наслідки пропуску
позивачем строку позовної давності, а
тому позов про стягнення
заборгованості задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 16 грудня 2013 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: