АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2209/2540/12
Провадження № 22-ц/792/1626/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю ОСОБА_1 та її представника -
адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на
стороні позивача - ОСОБА_4, про
стягнення заборгованості по аліментах,
витрат на навчання та проживання
дитини з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Красилівського районного суду
Хмельницької області від 8 квітня 2013
року,

встановила:

В листопаді 2012 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості по сплаті
аліментів за період з 2004 року по 2008 рік,
? частини витрат на навчання дочки на
денній формі Київського національного
економічного університету ім.
В.Гетьмана та Київському міжнародному
університеті з 2006 року по 2011 рік, що
становить 27 739 грн., ? частини витрат на
додаткове вивчення англійської мови на
Мальті, що становить 6477 грн., ? частини
витрат на стоматологічні послуги по
встановленню брекет - системи для
дитини в сумі 2400 грн., витрати на
проживання в зв'язку з навчанням в м.
Києві, розмір яких становить 22 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги
позивач зазначила, що під час
перебування у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем народилася дочка, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розрізання шлюбу
дитина залишилася проживати разом з
нею, перебувала на її утриманні.
Рішення суду з ОСОБА_3 на її користь
стягнуто аліменти на утримання дочки в
розмірі ? частини доходу до досягнення
дочкою повноліття, однак відповідач
допустив заборгованість по аліментах.
Крім того ОСОБА_4 навчалася у двох вищих
навчальних закладах України, здобула
дві вищі освіти. Витрати на навчання,
які були здійснені лише нею становлять
55 478 грн., витрати на проживання дочки у
м. Києві в зв'язку з навчанням складають
суму 44 000 грн.. Крім того нею було
оплачено витрати по оплаті додаткового
вивчення дитиною англійської мови на
Мальті та стоматологічних послуг по
встановленню

________________________________________________________________________
________________________

Головуючий у першій інстанції - Чорна
Л.М. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 48, 50

ОСОБА_4 зубних протезів на суму 4800 грн.,
половину яких відповідно до норм СК
України відповідач повинен їй
відшкодувати.

Рішенням Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 8 квітня 2013 року позов задоволено.
Поновлено строк позовної давності
позивачу для звернення до суду.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4050
грн. заборгованості по аліментах на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
період з 25.03.2004 року до її повноліття;
27720 грн. за навчання дочки в період з 2004
року по 2011 рік; 700 грн. витрат по оплаті
проживання в гуртожитку в період
навчання та 324,70 грн. судових витрат у
вигляді судового збору. В решті позову
відмовлено.

Ухвалою Красилівського районного
суду від 15 травня 2013 року виправлено
арифметичну помилку в рішенні суду і
стягнуто з відповідача на користь
позивача 42901 грн. за навчання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвати нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначив, що
сукупний дохід за період, який він
повинен був сплачувати аліменти
становив 12623,06 грн. а не 16200 грн., як
визначив суд першої інстанції, тому ?
частина від вказаного доходу
становитиме 3 156 грн.; він не отримував
повідомлень від державної виконавчої
служби та позивача про необхідність
сплати аліментів з 2004 року; строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення витрат на навчання та
проживання в гуртожитку пропущено
ОСОБА_1 без поважних причин; стягнення
витрат на навчання дочки по 2011 рік
незаконно, оскільки вона ІНФОРМАЦІЯ_2
досягла 23 років.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 27 травня 2013
року рішення Красилівського районного
суду від 3 квітня 2013 року було скасовано
та ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову, стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 3156 грн.
заборгованості по аліментах, в решті
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23.04.2014 року було
частково задоволено касаційну скаргу
ОСОБА_1, вищевказане рішення
апеляційного суду в частині стягнення
заборгованості по аліментах,
додаткових витрат на навчання та
проживання у гуртожитку дитини
скасовано, справу в цій частині
направлено на новий судовий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апелянт та
його представник підтримали доводи
апеляційної скарги.

Позивач та її представник в суді
проти апеляційної скарги заперечили та
пояснили, що рішення суду є законним та
відповідає фактичним обставинам
справи.

Заслухавши пояснення сторони,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи позов суд допустив
порушенння норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Встановлено, що під час перебування
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зареєстрованому
шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Красилівського
районного суду від 05.04.2004 року з
відповідача на користь позивача
стягнуто аліменти на утримання дочки в
розмірі ? частини його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 25.03.2004
року і до досягнення дитиною
повноліття. Виконавчий лист, виданий на
виконання вказаного рішення суду був
пред'явлений до примусового виконання
у відділ ДВС 21.04.2004 року, а 19.12.2008 року
державним виконавцем було прийнято
постанову про закінчення виконавчого
провадження в зв'язку з досягненням
дитиною повноліття, виконавчий лист
повернуто стягувачу.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд виходив з того, що нормами чинного
СК України передбачено можливість
стягнення заборгованості по аліментах
в судовому порядку а також витрат на
навчання дочки сторін.

Однак такі висновки суду є помилковими,
не відповідають фактичним обставинам
справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України
заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття, а у випадку,
передбаченому статтею 199 цього Кодексу
- до досягнення нею двадцяти трьох
років.

Частинами 1, 4 статті 195 цього ж Кодексу
передбачено, що заборгованість за
аліментами, присудженими у частці від
заробітку (доходу), визначається
виходячи з фактичного заробітку
(доходу), який платник аліментів
одержував за час, протягом якого не
проводилося їх стягнення. Розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Таким чином стягнення заборгованості
по аліментах, виплата яких встановлена
рішенням суду і примусове стягнення
яких відбувається в порядку,
передбаченому для примусового
виконання рішень суду органами
державної виконавчої служби повинно
відбуватися саме шляхом вчинення
відповідних виконавчих дій в межах
процедури примусового виконання
рішення суду (виконавчого провадження),
а не окремим рішенням суду.

При цьому повернення державним
виконавцем позивачу виконавчого листа
про стягнення аліментів у зв'язку з
досягненням повноліття дочкою ОСОБА_4
не позбавило права ОСОБА_1 вимагати
стягнення боргу по аліментах в межах
процедури примусового виконання
рішення суду за умови вирішення
питання щодо правомірності прийняття
державним виконавцем постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Таким чином нормами діючого сімейного
законодавств передбачена можливість
стягнення судом додаткових витрат на
дитину, тобто на особу, яка не досягла
повноліття (ст. 6 СК України).

Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1
просила суд стягнути з ОСОБА_3 ? частину
витрат на навчання дочки в період з 2006
року по 2011 рік.

За таких обставин, діючи у
відповідності з вимогами ст. 303 ЦПК
України колегія суддів приходить до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення витрат на навчання та
проживання, оскільки станом на 2006 рік
дочка сторін ОСОБА_4 досягла 18 років,
тобто повноліття, втративши таким
чином статус дитини.

Враховуючи встановлені обставини,
зміст ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014
року, керуючись ч. 4 ст. 338 ЦПК України
колегія суддів приходить до висновку
про те, що заявлений ОСОБА_1 позов не
ґрунтується на вимогах закону, тому в
його задоволенні слід відмовити в
повному об'ємі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317,
319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду
Хмельницької області від 8 квітня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа на стороні позивача -
ОСОБА_4, про стягнення заборгованості
по аліментах, витрат на навчання та
проживання дитини відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук