Провадження № 2/127/7674/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року Вінницький міський суд
Вінницької областів складі:
головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Шведа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, мотивуючи тим, що
01.06.2008 року між сторонами було укладено
договір позики, письмовим доказом чого
є розписка позичальника, яка посвідчує
передання позикодавцем визначеної
грошової суми, відповідно до якої
відповідач отримав від позивача
грошові кошти у розмірі 80000,00 грн., для
внесення плати при купівлі квартири, та
зобов’язався їх повернути до 01.09.2013
року.

На даний час зобов’язання не виконано,
сума боргу відповідачем не повернута.

В зв’язку з тим, що відповідач
відмовляється добровільно повернути
кошти, ухиляється від виконання взятих
на себе зобов’язань щодо повернення
боргу, позивач був вимушений
звернутися з позовом до суду для
захисту своїх прав та інтересів та
просив стягнути з відповідача
заборгованість в розмірі 80000,00 грн.

Представник позивача та позивач в
судове засідання не з'явилися, проте
від представника позивача надійшла до
суду заява, в якій він просив провести
розгляд справи за його відсутності,
зазначив, що позовні вимоги підтримує в
повному обсязі. Судові витрати просив
залишити за позивачем.

Відповідач в судове засідання не
з’явився, подав до суду заяву в якій
зазначив, що позовні вимоги визнає в
повному обсязі і не заперечує проти їх
задоволення та просив справу
розглянути у його відсутність.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 01.06.2008 року між
сторонами було укладено договір
позики, письмовим доказом чого є
розписка позичальника, яка посвідчує
передання позикодавцем визначеної
грошової суми, відповідно до якої
відповідач отримав від позивача
грошові кошти у розмірі 80000,00 грн. для
внесення плати при купівлі квартири, та
зобов’язався їх повернути до 01.09.2013
року (а.с. 6, 26).

Відповідач не повернув отримані у
позику грошові кошти у зазначений
термін та ухиляється від виконання
свого зобов’язання. На вимогу позивача
щодо повернення коштів, відповідач не
реагує.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладання договору
позики та його умов, може бути
представлена розписка позичальника,
яка посвідчує передачу йому
позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов’язаний повернути
позикодавцеві позику у такій самій
кількості, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановленні договором.

Статтею 509 ЦК України визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу.

Статтею 530 ЦК України визначається, що
зобов'язання повинні бути виконанні у
встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов’язковим для виконання
сторонами.

Тому, суд вважає обґрунтованою вимогою
позивача про стягнення з відповідача
боргу в розмірі 80000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 525-526, 530, 549-552, 629 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 57, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики –
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість в сумі 80000,00 грн.
(вісімдесят тисяч гривень 00 коп.).

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення через Вінницький міський
суд Вінницької області.

Суддя: