Справа № 466/84/11
Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/5203/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
Провадження № 22-ц/783/5202/14
Провадження № 22-ц/783/5204/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю:
представника позивача - ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 23 червня 2014 року в частині
відмови у роз'ясненні рішення та ухвали
суду у справі за заявою ОСОБА_3 про
роз'яснення рішення та ухвали суду, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Львова від 26 червня 2014 року про відмову
у зупиненні стягнення за виконавчим
листом та визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню у
справі за заявою ОСОБА_3 про зупинення
стягнення за виконавчим листом,
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню та за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Львова від 26 червня 2014 року про
залишення заяви без розгляду у справі
за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони
виконавчого провадження у справі за
позовом Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_3 про демонтаж самовільно
збудованої веранди з господарським
приміщенням,-

в с т а н о в и л а :

06 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із заявою про роз'яснення рішення
та ухвали суду, в якій просила, на
підставі ст. 221, 373 ЦПК України:

- роз'яснити резолютивну частину
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 16 лютого 2011р. та
ухвали Шевченківського районного суду
м. Львова від 18.10.2013р. в частині того, у
який саме «попередній стан» необхідно
привести підвальні приміщення та слова
«самовільно приєднані до квартири
підвальні приміщення площею 24,19 кв.м»;

- відстрочити виконання рішення до
одного місяця з дати роз'яснення
рішення.

Заяву обґрунтовує тим, що 16 лютого 2011р.
Шевченківським районним судом м.Львова
було ухвалено рішення у справі за
позовом Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_3 про демонтаж самовільно
збудованої веранди з господарським
приміщенням, згідно з яким ОСОБА_3
зобов'язано за власний рахунок
демонтувати самовільно добудовану
веранду з господарським приміщенням до
квартири АДРЕСА_1, а самовільно
приєднані до квартири підвальні
приміщення площею 24,19 кв.м привести до
попереднього стану. Ухвалою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 18 жовтня 2013р. задоволено
заяву начальника Шевченківського
Відділу ДВС Львівського МУЮ про зміну
способу та порядку виконання рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 16 лютого 2011р. та дозволено
державному виконавцеві примусове
проникнення до добудованої веранди з
господарським приміщенням до квартири
АДРЕСА_1, а також самовільно приєднаних
до квартири підвальних приміщень
площею 24,19 кв.м. у АДРЕСА_1.

Вважає, що резолютивна частина рішення
та ухвала суду не є зовсім зрозумілими,
а саме до якого попереднього стану слід
привести підвальні приміщення, з
врахуванням того, що самовільно вона не
приєднувала до своєї квартири
підвальні приміщення, такі були їй
передані добровільно іншими
мешканцями, тому з метою уникнення
неправильного виконання рішення та
ухвали та можливості добровільного
виконання, просила задовольнити її
заяву.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 23 червня 2014р. у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
роз'яснення рішення та ухвали суду, а
також про відстрочку виконання рішення
- відмовлено.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що ні в
рішенні суду, ні в ухвалі від 18.10.2013р. не
роз'яснено, що таке «попередній стан»
та не вказано, що робити з підвальним
приміщенням, яке належить їй на праві
власності. Просила ухвалу суду
скасувати та постановити нову хвалу
про задоволення її заяви.

06 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із заявою, в якій просила (а.с. 57-58,
т.2) на підставі ч. 2 та 3 ст.369 ЦПК України:

- постановити ухвалу про зупинення
стягнення за виконавчим листом № 2-84/2011
від 08.06.2012р. виданого Шевченківським
районним судом Львівської області та
витребувати з суду вказаний виконавчий
лист;

- визнати виконавчий лист, виданий
Шевченківським районним судом м.
Львова № 2-84/2011 від 08.06.2012р., таким, що не
підлягає виконанню.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що 16
лютого 2011р. Шевченківським районним
судом м. Львова було ухвалено рішення у
справі за позовом Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3 про демонтаж
самовільно збудованої веранди з
господарським приміщенням, згідно з
яким ОСОБА_3 зобов'язано за власний
рахунок демонтувати самовільно
добудовану веранду з господарським
приміщенням до квартири АДРЕСА_1, а
самовільно приєднані до квартири
підвальні приміщення площею 24,19 кв.м
привести до попереднього стану.

08.06.2012р. Шевченківським районним судом
м. Львова був виданий виконавчий лист
по виконанню вказаного рішення, а
18.06.2012р. було відкрито виконавче
провадження.

Заявник зазначає, що на момент
виконання рішення суду власності у неї
немає, оскільки 11.12.2013р. вона подарувала
свою квартиру АДРЕСА_1, тому стягувач
немає жодних правових підстав вимагати
у неї виконання вказаного рішення суду.
На підставі наведеного просила
задовольнити її заяву.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 червня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про зупинення
виконавчого провадження, визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню відмовлено.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскільки квартира АДРЕСА_1 їй не
належить, то вона позбавлена
можливості у цій квартирі проводити
будь-які роботи, тому вважає, що її
заява підлягає задоволенню. Просила
ухвалу суду скасувати та постановити
нову ухвалу, якою визнати таким, що не
підлягає виконанню виконавчий лист №
2-84/2011, виданий 08.06.2012р. Шевченківським
районним судом м. Львова.

13 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із заявою про заміну сторони
виконавчого провадження, в якій
просила замінити боржника у
виконавчому провадженні ВП № 33061530 на
виконання виконавчого листа № 2-84/2011,
виданого 08.06.2012р. Шевченківським
районним судом м. Львова, ОСОБА_3 на
правонаступника - ОСОБА_5 на підставі ч.1
ст. 378, ч.5 ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження».

Зазначає, що 11 грудня 2013р. вона
подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та
перестала бути власником квартири, а
відтак позбавлена можливості вчиняти
дії у виконавчому провадження, тому
просила задовольнити її заяву.
Шевченківським Відділом ДВС
Львівського МУЮ було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 33061530 на виконання
виконавчого листа № 2-84/2011, виданого
08.06.2012р. Шевченківським районним судом
м. Львова про зобов'язання ОСОБА_3 за
власний рахунок демонтувати
самовільно збудовану веранду з
господарським приміщенням до квартири
АДРЕСА_1, а самовільно приєднані до
квартири підвальні приміщення площею
24,19 кв.м привести до попереднього стану.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 червня 2014р. заяву
ОСОБА_3 про заміну сторони у
виконавчому провадженні залишено без
розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК
України.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції при постановленні
оскаржуваної ухвали порушив норми
процесуального права, оскільки п.5 ч.1
ст. 207 ЦПК України передбачено
залишення без розгляду позову, а не
заяви про заміну сторони виконавчого
провадження.

Просила ухвалу суду скасувати, справу
направити на продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи представників
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвал суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
ОСОБА_3 на три ухвали не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 16 лютого 2011 року у
справі № 2-84/11, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 30 червня 2011 року,
задоволено позов Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради та зобов'язано ОСОБА_3 за
власний рахунок демонтувати
самовільно добудовану веранду з
господарським приміщенням до квартири
АДРЕСА_1, а самовільно приєднані до
квартири підвальні приміщення площею
24,19 кв.м привести до попереднього стану.

За заявою позивача судом 08.06.2012р. видано
виконавчий лист № 2-84/11, який
пред'явлено до виконання і постановою
державного виконавця Шевченківського
відділу ДВС Львівського МУЮ відкрито
виконавче провадження ВП № 33061530.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 жовтня 2013р.,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 23 грудня 2013 року, змінено спосіб
виконання рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 16.02.2011 року
у справі №2-84/11 про зобов'язання ОСОБА_3
за власний рахунок демонтувати
самовільно добудовану веранду з
господарським приміщенням до квартири
АДРЕСА_1, а самовільно приєднані до
квартири підвальні приміщення площею
24,19 кв.м привести до попереднього стану,
шляхом проведення підрядною
будівельною організацією демонтажу
самовільно добудованої веранди з
господарським приміщенням до квартири
АДРЕСА_1, а самовільно приєднані до
квартири підвальні приміщення площею
24,19 кв. м привести до попереднього
стану. Дозволено державному виконавцю
примусове проникнення до добудованої
веранди з господарським приміщенням до
квартири АДРЕСА_1, а також до самовільно
приєднаних до квартири підвальних
приміщень площею 24,19 кв.м у будинку
АДРЕСА_1 У решті в задоволенні заяви
відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 221 ЦПК України, якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3
про роз'яснення рішення суд правильно
прийшов до висновку, що резолютивна
частина рішення викладена чітко та є
зрозумілою для сторін та державного
виконавця, який не звертався за
роз'ясненням рішення. Робота по
демонтажу самовільно добудованої
відповідачкою веранди з
господарськими приміщеннями до
квартири АДРЕСА_1 буде проведена
будівельною організацією позивача,
підвальні приміщення будуть приведені
відповідно до плану підвалу будинку, як
ствердив представник позивача.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3
в частині відстрочки у виконанні
вказаного рішення, суд правильно
прийшов до висновку, що правові
підстави для цього вказані у ст. 373 ЦПК
України відсутні, окрім того, позивач
узяв на себе своїми силами та коштом
виконання рішення суду.

Оскільки ухвала суду про відмову у
роз'ясненні рішення суду та наданні
відстрочки у його виконанні
постановлена з одержанням вимог закону
колегія суддів не вбачає підстав для її
зміни або скасування.

З врахуванням того, що виконавчий лист
у справі № 2-84/11 виданий судом на
виконання рішення суду, яке набрало
законної сили, у виконавчому документі
при його оформленні та видачі 08.06.2013р.
не допущено жодних помилок, суд першої
інстанції правильно прийшов до
висновку, що правові підстави для
задоволення заяви ОСОБА_3 про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню та зупинення стягнення за
цим виконавчим листом згідно ч.2, 3 ст. 369
ЦПК України - відсутні.

Та обставина, що 11.12.2013р. ОСОБА_3
подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5, не
дає правових підстав для визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, оскільки судом встановлено,
що за договором дарування у власність
ОСОБА_5 перейшла лише квартира з
підвалом до його збільшення, вона не
стала власником самочинно збудованої
веранди з господарським приміщенням та
самочинно збільшеного і
переобладнаного підвалу.

Враховуючи, що вказана ухвала суду про
відмову у визнанні виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню та
зупинення стягнення за цим виконавчим
листом постановлена з додержанням
вимог закону, колегія суддів не вбачає
підстав для її зміни або скасування.

Матеріалами справи підтверджується, що
свою заяву про заміну сторони
виконавчого провадження у зв'язку із
даруванням квартири 11.12.2013р. ОСОБА_5
ОСОБА_3 просила залишити без розгляду
відповідно до вимог ст. 207 ЦПК України
про що подала суду 25.06.2014р. письмову
заяву (а.с. 102).

Оскільки волевиявлення ОСОБА_3 щодо
поданої нею заяви сформульовано чітко
і своїми процесуальними правами вона
може розпоряджатися на усіх стадіях
судового провадження, у тому числі на
стадії виконавчого провадження, на
власний розсуд відповідно до положень
ч.2 ст. 11 ЦПК України, у суду були правові
підстави для залишення заяви без
розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
умови п.5 ст. 207 ЦПК України
розповсюджуються лише на позовну
заяву, не заслуговують на увагу,
оскільки ст. 207 ЦПК України регулює
питання про залишення усіх заяв без
розгляду, незалежно від виду
провадження.

Враховуючи, що ухвала суду про
залишення заяви без розгляду
постановлена з додержанням вимог
закону, колегія суддів не вбачає
підстав для її зміни або скасування.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1
ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и
л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та апеляційну
скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 23 червня 2014 року в частині
відмови у роз'ясненні рішення та ухвали
суду, ухвалу Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 червня 2014 року про
відмову у зупиненні стягнення за
виконавчим листом та визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, ухвалу Шевченківського
районного суду м. Львова від 26 червня 2014
року про залишення заяви без розгляду
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк