Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3144/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

секретаря
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Житомирської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Корольовського районного суду
м. Житомира від 14 квітня 2014 року

встановила:

Ухвалою Корольовського районного суду
м. Житомира від 14 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Житомирської міської ради про визнання
незаконним та скасування рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції. Апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального права.

Апеляційна скарга до задоволення
не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 6 Постанови № 3 від 01.03.2013 „Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ" при вирішенні питань,
пов'язаних із компетенцією судів у
спорах, що виникають із земельних
відносин, судам слід ураховувати
роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" (із змінами і
доповненнями, внесеними згідно з
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року № 2), а
також Рішення Конституційного Суду
України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у
справі за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому суди мають виходити з того, що
згідно зі статтями 13 і 14 Конституції
України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК
земля та земельні ділянки є об'єктами
цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок. Отже,
суд має з'ясувати, є спір
приватноправовим або
публічно-правовим; чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності;
чи виник спір щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 у
справі за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
в аспекті конституційного подання
положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України у частині
повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до цього
кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності треба
розуміти так, що при вирішенні таких
питань ці ради діють як суб'єкти
владних повноважень.

Як видно з матеріалів справи, рішенням
18 сесії Житомирської міської ради 6
скликання № 475 від 07.12.2012 року ОСОБА_1
відмовлено у наданні дозволу на
розробку проекту із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0752 га за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (а.с. 19).

Зі змісту позовної заяви видно, що
правові підстави для користування
вищевказаною земельною ділянкою у
позивачки відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що приймаючи рішення про
відмову у наданні дозволу на розробку
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, Житомирська міська
рада діяла як суб'єкт владних
повноважень.

Посилання апелянта на ч.6, ч.7 ст.118
Земельного кодексу України є
безпідставними, оскільки вказана норма
визначає порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян на
правових підставах.

Ухвала суду постановлена з додержанням
норм процесуального права, підстав для
її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Корольовського районного
суду м. Житомира від 14 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: