Ухвала

іменем україни

1 серпня 2014 року

м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану представником ОСОБА_3, на
рішення Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 травня
2014 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення

в с т а н о в и в:

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від

12 лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
до ОСОБА_2,

ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення
задоволено. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

Ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 21
травня 2014 року рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 лютого2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані
судові рішення та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно договору
дарування квартири від

26 січня 2007 року ОСОБА_4 отримала в дар
від ОСОБА_7 квартиру

АДРЕСА_1. За позивачкою зареєстровано
право власності на вказану квартиру.
Відповідно до довідки наданої ОК «ЖБК
«Екран-137», в зазначеній квартирі ніхто
не зареєстрований.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Згідно 150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Статтею 159 ЖК України передбачено, що
предметом договору найму в будинку
(квартирі), що належить громадянинові
на праві приватної власності, може бути
як ізольоване, так і неізольоване жиле
приміщення (кімната, зв'язана з іншою
кімнатою спільним входом), а також
частина кімнати. Не можуть бути
самостійним предметом договору найму
приміщення, непридатні для проживання
(підвали тощо), а також підсобні
приміщення (кухня, коридор, комора та
ін.). Жиле приміщення здається
наймачеві на визначений строк або без
зазначення строку.

Відповідно до ст. 169 ЖК України у разі
припинення договору найму жилого
приміщення в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, наймач і особи,
які проживають разом з ним, зобов'язані
звільнити жиле приміщення, а в разі
відмовлення - підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Таким суд першої та апеляційної
інстанції дійшли вірного висновку про
задоволення позовних вимог, оскільки
відповідачі права на вищезазначену
квартиру не мають, перебуваючи в даній
квартирі порушують права власника на
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Судові рішення першої та апеляційної
інстанції, ухвалені у відповідності до
вимог матеріального та процесуального
права.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_3, на рішення
Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 травня
2014 року, в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення,
відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко