АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7953/14
Справа № 639/5920/14-ц
Головуючий 1 інстанції
Доповідач: Овсяннікова А.І
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

суддів - Бездітко В.М.,
Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу Міністерства інфраструктури
України на рішення Жовтневого
районного суду міста Харкова від 14
жовтня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Міністерства
інфраструктури України, треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Харківський завод
залізничної техніки», Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Харківській області про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Міністерства
інфраструктури України про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу при затримці виконання рішення
про поновлення на роботі та моральної
шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав,
що наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 08.08.2007 року № 683 був
призначений виконуючим обов'язки
начальника Державного підприємства « 48
завод залізничної техніки» (надалі - ДП
« 48 ЗЗТ») на період з 09.08.2007 року до
закінчення реорганізації цього
підприємства, про що було зроблено
запис у його трудовій книжці.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 12.08.2008 року № 1022
його увільнено від виконання
обов'язків начальника ДП « 48 ЗЗТ» у
зв'язку з припиненням процедури
реорганізації цього підприємства.

На підставі вищезазначеного наказу в.о.
начальника ДП « 48 ЗЗТ» Марченко К. видав
про його звільнення наказ № 129 від
09.09.2008 року.

У вересні 2008 року він звернувся до
Жовтневого районного суду м. Харкова з
позовом про поновлення його на роботі.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12.11.2008 року в задоволенні
позовних вимог було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 22.01.2009 року
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12.11.2008 року було скасовано,
ухвалене нове рішення, яким його
поновлено на посаді начальника ДП « 48
ЗЗТ» з 13.08.2008 року.

Ухвалою Верховного Суду України від
22.07.2009 року рішення Апеляційного суду
Харківської області від 22.01.2009 року
залишено без змін.

04.02.2009 року Жовтневим районним судом м.
Харкова було видано виконавчий лист по
справі про поновлення його на посаді
начальника ДП « 48 ЗЗТ» з 13.08.2008 року.

Починаючи з 10 лютого 2009 року його
представник неодноразово направляв
листи до Міністерства транспорту та
зв'язку України щодо добровільного
виконання рішення апеляційного суду,
однак йому в цьому відмовляли.

16 червня 2009 року його представник
звернувся до Департаменту ДВС про
примусове виконання рішення суду і
постановою державного виконавця від 09
липня 2009 року відкрито виконавче
провадження.

12 травня 2011 року правонаступником
Міністерства транспорту та зв'язку
України визначено Міністерство
інфраструктури України.

Станом на час подачі позову рішення
суду про поновлення його на роботі не
виконано.

За таких обставин він має право на
виплату йому середнього заробітку за
весь час затримки виконання рішення
апеляційного суду Харківської області
від 22.01.2009 року про поновлення його на
роботі.

Відповідно до пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100,
середньомісячна заробітна плата за час
вимушеного прогулу обчислюється
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події з якою пов'язана відповідна
виплата.

За змістом пункту 8 зазначеного Порядку
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів. Середньоденна
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів.

З урахуванням сум заробітної плати,
зазначених у виданій йому в.о.
начальника ДП « 48 ЗЗТ» довідці про
нарахування заробітної плати станом на
28.09.2009 року загальна сума доходу за
останні два місяці роботи складала 6
440,38 гривень. Таким чином,
середньоденний заробіток, з якого
вираховується заробітна плата за час
вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі працівника складає 149,78 гривень
(6 440,38 гривень : 43 робочі дні).

Таким чином, станом на 11.06.2014 року (день
подання позову) він має право на
виплату йому середнього заробітку за
час вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі працівника за період з 23.01.2009
року по 11.06.2014 року у сумі 201 903,44 гривень
(1 348 робочих днів х 149,78 гривень).

Враховуючи, що на день подання даного
позову рішення Апеляційного суду
Харківської області від 22.01.2009 року не
виконано, сума у розмірі 201 903,44 грн.
підлягає стягненню з Міністерства
інфраструктури України.

Внаслідок невиконання відповідачем
рішення Апеляційного суду Харківської
області від 22.01.2009 року йому були
заподіяні тяжкі моральні страждання.

З вини відповідача він опинився у
скрутному матеріальному становищі, що
призвело до сильних моральних
страждань, викликаних неможливістю
забезпечити собі та своїм близьким
достойний рівень життя.

Крім того, значно знизився його
соціальний статус, оскільки виконуючи
обов'язки начальника ДП « 48 ЗЗТ» він
мав широкий круг спілкування серед
працівників підприємства та
Міністерства транспорту та зв'язку
України.

Постійні душевні страждання та
нехватка коштів для забезпечення
нормального харчування викликали у
нього ряд захворювань.

Моральну шкоду він оцінює в 1 000 грн. на
місяць, а всього за повних 64 місяця (5
років 4 місяці) невиконання рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 22.01.2009 року це 64 000,00 грн.

Просить стягнути з Міністерства
інфраструктури України, на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення про
поновлення на роботі працівника у сумі
201 903,44 грн. (двісті одна тисяча
дев'ятсот три гривні 44 копійки) за
період з 23.01.2009 року по 11.06.2014 року та
моральну шкоду у розмірі 64 000,00 грн.
(шістдесят чотири тисячі гривень 00
копійок).

У наступному позивач неодноразово
уточнював позовні вимоги і остаточно
просить стягнути з Міністерства
інфраструктури України на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу при затримці виконання
рішення про поновлення на роботі
працівника у сумі 342458,50 грн.

Це заробітна плата, враховуючи
збільшення коєфіценту підвищення
посадового окладу, оскільки за період з
23.01.2009 року по 11.06.2014 року посадовий
оклад начальника ДП « 48 ЗЗТ»
неодноразово збільшувався.

Представник відповідача Міністерства
інфраструктури України позов не визнав
та пояснив що наказом Міністерства від
18.09.2012 року № 566 єдиний майновий
комплекс державного підприємства « 48
завод залізничної техніки» передано до
сфери управління Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Харківській області, 28.09.2012
року підписано акт прийманя-передачі.
Отже, це підприємство вибуло із
управління Мінінфраструктури, що
унеможливлює виконання рішення
апеляційного суду Харківської області
від 22.01.2009 року. Крім того, ухвалою
Господарського суду Харківської
області від 31.08.2010 року задоволено
клопотання голови комітету кредиторів
про проведення санації боржника ДП « 48
ЗЗТ» та призначено керуючим санацією
боржника Падієнка Д.Г., до якого
перейшло право самостійно
розпоряджатися майном боржника.
Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 17.06.2013 року
припинено процедуру санації,
затверджено мирову угоду, укладену між
кредиторами ТОВ «Харківський завод
залізничної техніки» в особі комітету
кредиторів та боржником в особі
керуючого санацією, директора ТОВ
«Харківський завод залізничної
техніки», тому у Мінінфраструктури
були відсутні повноваження щодо
призначення ОСОБА_2 на посаду
начальника ДП « 48 ЗЗТ».

Посилається також на те, що 04.11.2008 року
Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області відносно ОСОБА_2
порушена кримінальна справа за
ознаками злочину, передбаченого ч.1
ст. 357 КК України. Вироком Дзержинського
районного суду м. Харкова від 05.04.2013 р.
позивача визнано винним за ч.1 ст. 366
КК України з призначенням покарання у
вигляді 3 років обмеження волі з
позбавленням права обіймати
організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські посади
строком на 2 роки.

В ході розгляду справи судом до участі
у справі у якості третіх осіб
притягнуто Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Харківській області та Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Харківський завод залізничної
техніки».

Представник третьої особи -
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області підтвердив в
судовому засіданні, що за ініціативою
Міністерства транспорту та зв'язку
України , у відповідності до договору
купівлі-продажу № 1313 від 12.04.2013 року,
Державне підприємство « 48 ЗЗТ» в
єдиному майновому комплексі відчужене
в ході здійснення його приватизації на
користь суб'єкта господарювання
приватного сектору економіки.

Представник третьої особи -ТОВ
«Харківський завод залізничної
техніки» в судове засідання не
з'явився, про день і час розгляду справи
повідомлявся своєчасно, належним
чином, надав клопотання про можливість
розгляду справи за відсутності
представника підприємства.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 14 жовтня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. З
Міністерства інфраструктури України
стягнуто на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення суду
про поновлення на роботі працівника за
період з 23.01.2009 року по 27.09.2012 року у сумі
229256 (двісті двадцять дев'ять тисяч
двісті п'ятдесят шість) грн. 27 коп. та
судовий збір в дохід держави у розмірі
2292 грн. 56 коп.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі Міністерство
інфраструктури України просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити ОСОБА_2 в
задоволені позову, оскільки судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, судом не взяті до
уваги усі обставини по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга підлягає задоволенню
частково.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи ОСОБА_2 наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України, правонаступником якого є
Міністерство інфраструктури України,
було увільнено від виконання
обов'язків начальника ДП « 48 Завод
залізничної техніки» у зв'язку з
припиненням процедури реорганізації
підприємства.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Харкова від 12 листопада 2008 року
ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову
про поновлення на роботі.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 22 січня 2009 року
рішення суду від 12 листопада 2008 року -
скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 задоволено і його поновлено на
посаді начальника ДП « 48 ЗЗТ».

Ухвалою Верховного Суду України від 22
липня 2009 року рішення апеляційного
суду від 22 січня 2009 року залишено без
зміни.

Незважаючи на поновлення ОСОБА_2 на
роботі та у порушення вимог ст. 367 ЦПК
України, яка передбачає негайне
виконання рішення суду про поновлення
на роботі незаконно звільненого
працівника, відповідач і до цього часу
не виконав рішення суду.

16 червня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
Департаменту державної виконавчої
служби і 09 липня 2009 року було відкрито
виконавче провадження.

Згідно вимог ст.ст. 235 ч.1; 236 КЗпП України
У разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

У разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Визначаючи строк стягнення з 23 січня 2009
року(наступний день після ухвалення
рішення) по 27 вересня 2012 року суд
обґрунтовано виходив з того, що з 28
вересня 2012 року ДП « 48 ЗЗТ» не входить
до складу підприємств, які відносяться
до сфери управління Мінінфраструктури
України.

Що стосується суми стягнення, то
колегія не погоджується з визначеним
розміром.

Сторонами не оспорюється, що
середньоденна заробітна плата ОСОБА_2
при звільненні становила 149 грн. 78 коп.

За період з 23 січня 2009 року по 27 вересня
2012 року робочих днів - 823, а тому
стягненню підлягає 123 тис. 268 грн. 94
коп.(сто двадцять три тисячі двісті
шістдесят вісім гривень дев'яносто
чотири копійки).

Висновок суду, що за цей період
неодноразово підвищувався розмір
заробітної плати начальника ДП « 48
ЗЗТ», а тому необхідно враховувати
коєфіцент підвищення - безпідставний.

Порядок вирахування сплати заробітної
плати визначено Постановою КМУ №100
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» від 8
лютого 1995 року і збільшення суми
заробітної плати у зв'язку з
підвищенням її у наступному - не
передбачено.

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму
Верховного суду України №9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» у випадках стягнення
на користь працівника середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
зв'язку з незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи - невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою
видачі трудової книжки або розрахунку
він визначається за загальними
правилами обчислення середнього
заробітку, виходячи з заробітку за
останні два календарні місяці роботи.
Для працівників, які пропрацювали на
даному підприємстві (в установі,
організації) менш двох місяців,
обчислення проводиться з розрахунку
середнього заробітку за фактично
пропрацьований час. При цьому
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року N
100 (зі змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 16
травня 1995 року N 348).

Що стосується заперечень відповідача,
то вони судовою колегією не
приймаються.

Будь-яких поважних причин невиконання
рішення суду такий значний час
відповідачем не наведено і посилання
на рішення господарського суду таким
не являється.

Оскільки зменшується судом сума
стягнення, то сума судового збору
визначається згідно вимог ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства
інфраструктури України - задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Харкова від 14 жовтня 2014 року
змінити.

Зменшити розмір стягнутої з
Міністерства інфраструктури України
на користь ОСОБА_2 заробітної плати за
час вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення суду про поновлення
на роботі з 229 тис. 256 грн. 27 коп. до 123
тис. 268 грн. 94 коп.

Зменшити суму судового збору з 2292 грн. 56
коп. до 1237 грн. 68 коп.

В інший частині рішення суду залишити
без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: