Справа №: 272/440/14-ц
Провадження № 2/272/281/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року

Андрушівський районний суд
Житомирської області в складі:

Головуючого-судді: Карповця В.В.

при секретарі: Степанчук Т.В.

за участю адвоката: ОСОБА_1, позивача
ОСОБА_2,

відповідачів: О.П. Лисецької, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Андрушівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Іванківської сільської ради, ОСОБА_4
про визнання недійсним рішення органу
місцевого самоврядування, -

в с
т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати незаконним та
недійсним рішення Іванківської
сільської ради від 30.11.1993 року «Про
передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам» в
частині надання земельних ділянок
ОСОБА_4 у приватну власність, а саме 0,25
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд, та 0,24 га для ведення
особистого підсобного господарства.

В судовому засіданні позивач
посилається на те, що Іванківська
сільська рада розглянувши його
клопотання прийняти рішення про
відмову в наданні йому дозволу на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки площею 0,38 га поблизу
домоволодіння по АДРЕСА_1 із земель
запасу сільської ради у власність для
ведення особистого селянського
господарства. Обгрунтовуючи свої
вимоги тим, що виконкомом
Іванківської сільської ради
безпідставно йому було відмовлено в
наданні дозволу на виготовлення
документації з землеустрою на земельну
ділянку площею 0,41 га з підстав, що вона
належить ОСОБА_4, так як доказів того ,
що саме вказана земельна ділянка
приватизована ОСОБА_4 немає, державний
акт на земельну ділянку він не
виготовляв, а вони з дружиною є
пенсіонерами, проживають АДРЕСА_1,
мають бажання вести особисте селянське
господарство та оскільки вказана у
його заяві земельна ділянка
розташована поряд з його
домогосподарством бажав отримати її в
користування. Також позивач зазначає,
що Іванківська сільська рада при
прийнятті Рішення №84 від 30.11.1993 року
«Про передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам» в
частині надання земельних ділянок
ОСОБА_4 у приватну власність порушила
вимоги ст. 17 Земельного Кодексу України
1990 року, а саме в частині того, що до
прийняття оспорюваного рішення не
доводиться факт користування ОСОБА_4
даними земельними ділянками. Просив
позов задовольнити в повному об»ємі.

Представник відповідача
Іванківської сільської ради-О.П.
Лисецька в судовому засіданні позов не
визнала та пояснила, що рішенням сесії
Іванківської сільської ради від 24.07.2012
року ОСОБА_2 було відмовлено у
задоволенні його заяви про надання
йому дозволу на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки площею 0,41
га в АДРЕСА_1, оскільки дана земельна
ділянка приватизована ОСОБА_4 згідно
рішення виконкому Іванківської
сільської ради № 84 від 30.11.1993 року.
Вказане рішення є законним та було
прийнято одноголосно депутатами
сільської ради. Земельна ділянка, на
яку претендує позивач приватизована
іншою особою, рішення про приватизацію
діюче, те що, власником не виготовлено
державний акт на земельну ділянку не
позбавляє її права власності на
земельну ділянку. Просила в позові
відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити в їх задоволенні за
безпідставністю, посилаючись на те, що
рішення виконкому Іванківської
сільської ради № 84 від 30.11.1993 року є
законним та було прийнято одноголосно
депутатами сільської ради. На час
прийняття вказаного рішення ОСОБА_2
особисто погоджено межі спірної
земельної ділянки, будь-яких претензій
з його боку не висловлювалось. За
вказаним питанням ОСОБА_2 неодноразово
звертався до прокуратури Житомирської
області, земельного відділу
Андрушівської РДА, в ході проведення
перевірок порушень чинного
законодавства не виявлено.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 показала суду, що в 1993 році
працювала землевпорядником
Іванківської сільської Ради. При
проведенні фактичних обмірів
земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
спору, щодо меж ділянок не було.

Вислухавши сторони, перевіривши
обставини справи доказами, дослідивши
наглядового провадження №2с-12
прокуратури Андрушівського району,
справу №272/1182/13-а, суд не знаходить
підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно
договору купівлі-продажу позивач
ОСОБА_2 є власником жилого будинку, що
розташований за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 03.06.1989 року. Згідно
рішення Іванківської сільської ради №
86 від 28.12.1993 року ОСОБА_2 була передана у
приватну власність земельна ділянка
площею 0,22 га - для будівництва і
обслуговування жилого будинку та
господарських будівель. Із наглядового
провадження видно, що на дану земельну
ділянку ОСОБА_2 виготовив державний акт
01-11 серія ЖТ 521. Під час виготовлення
державного акта з ОСОБА_2 було
погоджено межі земельної ділянки з
суміжними громадянами, у тому числі й
ОСОБА_4, що підтверджується протоколом
погодження суміжностей земельної
ділянки землевласника. 28.06.2012 року
ОСОБА_2 звернувся до Іванківської
сільської ради про надання йому
дозволу на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки площею 0,41
га поблизу домоволодіння по АДРЕСА_1,
яка перебуває у приватній власності
ОСОБА_4 Рішенням сесії Іванківської
сільської ради від 24.07.2012 року ОСОБА_2
було відмовлено у задоволенні його
заяви про надання йому дозволу на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки площею 0,41 га,
оскільки дана земельна ділянка
приватизована ОСОБА_4 згідно рішення
виконкому Іванківської сільської ради
№ 84 від 30.11.1993 року.

Однак позивач претендує на земельну
ділянку площею 0,41 га, яка належить
ОСОБА_4, не погоджуючись із твердженням
сільської ради, що спірна земельна
ділянка приватизована ОСОБА_4.

Згідно відповідей наданих ОСОБА_2 на
його звернення прокуратурою
Житомирської області та прокуратурою
Андрушівського району за результатами
проведеної перевірки встановлено, що
земельна ділянка площею 0,41 га, на яку
претендує позивач та яка розташована
поряд з його господарством ,
приватизована рішенням виконкому
Іванківської сільської ради від 30.11.1993
року ОСОБА_4 та підстав для
прокурорського реагування не
встановлено.

Із рішення Іванківської сільської
ради № 84 від 30.11.1993 року видно, що
ОСОБА_4 була передана у приватну
власність земельна ділянка площею 0,25
га - для будівництва і обслуговування
жилого будинку та господарських
будівель та 0,24 га - для ведення
особистого підсобного господарства.
Із матеріалів наглядового провадження
№ 2с-12 видно, що згідно плану
розташування земельна ділянка ОСОБА_4
складається із двох ділянок, одна з
яких розташований поряд з його
господарством площею 0,08 га та 0,41 га
поряд з догомосподарством ОСОБА_2.

Позивач вказував на те, що на момент
продажу будинку у 1989 році за ОСОБА_7
обліковувалася земельна ділянка
площею 0,60 га та вважав, що вказана земля
мала перейти йому у користування.

Суд не погоджується із таким
твердженням позивача, так як
відповідно до вимог ст.106-1
Земельного Кодексу 1970 року перехід
права вланості на жилий будинок,
розташований у сільському населеному
пункті не тягне за собою переходу
права користування присадибною
земельною ділянкою. Надання
присадибної земельної ділянки особі,
до якої перейшло право власності на
жилий будинок, провадиться на
загальних підставах відповідно до
вимог цього Кодексу. Отже, позивач не
мав законних підстав для користування
земельною ділянкою, якою користувався
ОСОБА_7 .

Позивачу була передана у приватну
власність земельна ділянка площею 0,22
га - для будівництва і обслуговування
жилого будинку та господарських
будівель, на яку ним було виготовлено
державний акт серії 01-11 серія ЖТ 521. Інша
частина земельної ділянки, яка
перебувала укористування ОСОБА_7
площею 0,38 га перейшла до земель запасу
сільської ради. В подальшому ОСОБА_4
була приватизована земельна ділянка
площею 0,49 га.

Згідно з ч. 1 п в ст. 81 ЗК України право
власності на земельну ділянку
набувають громадяни України на
підставі приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування.

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності.

Відповідно до п. 7 перехідних положень
ЗК України громадяни та юридичні особи
зберігають право на земельні ділянки,
одержані ними до 01 січня 2002 р. у
власність, у тимчасове користування
або на умовах оренди в розмірах, що були
раніше передбачені чинним
законодавством.

Припинення, права власності на
земельні ділянку можливе лише з
підстав визначених ст.140 ЗК України за
рішенням суду.

Враховуючи вищенаведені обставини,
суд дійшов висновку, що та земельна
ділянка, на яку претендує позивач,
знаходиться у власності іншої особи
згідно рішення Іванківської сільської
ради про передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам № 84 від
30.11.1993 року, яка не може бути позбавлена
права власності на земельну ділянку
інакше як за рішенням суду. Оскільки
немає підстав для скасування рішення
від 30.11.1993 року, то позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України,
ст.ст. 81, 116, 140 ЗК України суд, -

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя:В. В. Карповець