Справа № 215/4218/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2014 року Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді -
Демиденка Ю.Ю.

при секретарі -
Зоріній А.В.

за участю позивача -
ОСОБА_1

відповідача -
ОСОБА_2

представника відповідача-
ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №1 Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, виділ долі
в спільній сумісній власності,
визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

16.07.2013 р. та уточнено 09.12.2013 р. а.с.110 т.1
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'ю без реєстрації
шлюбу, виділ долі в спільній сумісній
власності, визнання права власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування вказує, що з ОСОБА_2
вони стали проживати без реєстрації
шлюбу з 19.04.2005 р. як подружжя, проживали
за договором найму в квартирі по
АДРЕСА_2, але за взаємною згодою
вирішили придбати власне житло. 23.08.2007
р. вони придбали спірну квартиру до
реєстрації шлюбу, який зареєстрували
24.11.2007 р. але під час спільного
проживання з відповідачем, та за
спільні кошти. Житло було придбано за
90900 грн. що дорівнювало 18000 доларів США.
З вказаної суми 15150 грн. - 3000 доларів США
вони внесли до укладення договору, а на
решту суми 75750 грн., або 15000 доларів США
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір в КФ ВАТ «Райфайзен
Банк Аваль», згідно кредитного
договору від 23.08.2007 р., та зазначена сума
сплачена продавцю. Квартира була
зареєстрована на відповідача, але вона
виступала поручителем по кредитному
договору, згідно договору поруки. Після
купівлі квартири вони переїхали в
спірне житло, де стали проживати,
погасивши кредит спільними коштами
19.04.2012 р. Вважає, що відповідно до
ст.ст.74, 60 СК України спірна квартира є
спільною сумісною власністю, оскільки
вони проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, чому просить
встановити факт, та визнати за нею
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечував, надав письмові
заперечення вказує, що він проживав в
квартирі батьків по АДРЕСА_3. З
позивачем він дійсно був знайомий, вони
дійсно стали проживати разом але
значно пізніше ніж вказує позивач,
незадовго до купівлі спірної квартири.
За квартиру був внесений перший внесок
в сумі 15150 грн. з його особистих
заощаджених коштів, та 23.08.2007 р. ним був
укладений кредитний договір з КФ ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на суму 15000
доларів США. Всього квартира коштувала
90900 грн., що еквівалентно 18000 доларів
США. Погашення кредиту відбулося за
його власні кошти. В 2009 році з ним
стався нещасний випадок на
виробництві, він був визнаний
інвалідом 1-ї групи, йому встановлено 100%
втрати працездатності. За рахунок
отриманих ним особистих страхових
коштів за виробничою травмою він
сплачував кредит. Крім того 12780 доларів
США було сплачено одноразово страховою
кампанією, за договором страхування
його життя та здоров'я, що є його
особистими коштами, а не коштами
подружжя відповідно до ст.57 СК України.

Вислухавши сторони, свідків,
дослідивши та витребувавши письмові
докази, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити.

Правовідносини між сторонами
регулюються ст.ст.60, 61, 71 ч.1-5, 74
Сімейного Кодексу України згідно норм
яких якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою, майно набуте ними за
час спільного проживання, належить їм
на праві спільної сумісної власності.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності,
вони мають рівні права на вказане
майно. Згідно ст.ст.368, 370, 372 ЦК України -
у разі виділу частки в натурі із майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду. В разі поділу вказаного
майна між співвласниками вважається,
що частки співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, або законом, у зв'язку з чим
право спільної сумісної власності
припиняється.

Згідно ст.57 ч.1 п.п.2, 3 Сімейного кодексу
України - суд може визнати особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
на підставі договору дарування, або за
кошти які належали їм, йому особисто.

Судом встановлено договором
купівлі-продажу, реєстраційним
посвідченням, свідоцтвом про шлюб
а.с.7-14 т.1, що ОСОБА_2 23.08.2007 р. до
реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 яке
відбулося 24.11.2007 р. за нотаріально
посвідченим договором купівлі продажу
набув право власності на квартиру
АДРЕСА_1. Продаж квартири згідно
договору було вчинено за 90900 грн., що
еквівалентно 18000 доларів США окремими
платежами. 15150 грн. сплатив до
підписання договору. Та 23.07.2007 р.
сплатив 75750 грн., або 15000 доларів США за
рахунок отриманих кредитних коштів в
КФ ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Кредитним договором від 23.08.2007 р.
підтверджується отримання кредиту
саме відповідачем ОСОБА_2 в сумі 15000
доларів США. Позивач ОСОБА_1 до
реєстрації шлюбу з відповідачем
виступила поручителем по вказаному
договору а.с. 11-14, кредитні кошти по
якому біли сплачені повністю 19.04.2012 р.
згідно довідки Банку а.с.15.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1
відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України
навела суду відповідними доказами, що
вона постійно проживала в фактичних
шлюбних відносинах з відповідачем з
квітня 2005 р., але на думку суду не довела
що має право на 1/2 частку квартири як
спільному майні, докази та доводи
позивача суд вважає непереконливими,
які суперечать дослідженим доказам.

Згідно ст.256 ч.1 п.5 ЦПК України судом
встановлюється факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу, якщо такий факт має юридичне,
правове значення.

Актами з місця проживання а.с.17-18 т.1,
поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
а також свідків відповідача ОСОБА_13,
ОСОБА_14 підтверджується, що сторони до
реєстрації шлюбу проживали спільно як
за адресою матері відповідача по
АДРЕСА_3, в найманій квартирі по АДРЕСА_2
так і за іншими адресами, змінюючи
місця проживання. Припиняли, та знову
поновляли шлюбні стосунки. Але адреса
реєстрації позивача в договорі поруки
зазначена с.Гуляй Поле, адреса
проживання та реєстрації відповідача
ОСОБА_2 в кредитному договорі по
АДРЕСА_3 а.с.13-14 т.1.

Якщо ж сторони проживали спільно до
реєстрації шлюбу, то позивачем не
доведено, що саме спірна квартира була
придбана за їх спільні сумісні кошти,
тому зазначений факт не має правового
значення.

1. Свідок ОСОБА_12 - тітка позивача
підтвердила, що вона дала сторонам 3000
доларів США за їх проханням на
придбання квартири. Борг було
повернуто в 2010 р. Але відповідач ОСОБА_2
вказаний факт заперечував. При
відсутності письмових доказів займу,
при запереченні цього факту стороною,
суд вважає що пояснень одних близьких
родичів та знайомих недостатньо для
підтвердження цього факту.

Разом з тим, в нотаріально посвідченому
договорі, та заяві а.с.8, 105 т.1
представник продавця ОСОБА_15
стверджує, що гроші в сумі 15150 грн. до
підписання договору вона отримала
особисто від покупця ОСОБА_2, як
отримала і остаточну суму.

2. Згідно договору іпотеки, зокрема п.2.1.8
а.с.84 т.1, покупець ОСОБА_2 свідчить, що
він ні з ким не проживає однією сім'єю і
немає осіб які б стверджували
наявність такого факту та заявляли
свої права на майно, яке набуто ними за
час спільного проживання і належить їм
на праві спільної сумісної власності.
Вказаний договір посвідчений
нотаріально 23.08.2007 р. до реєстрації
шлюбу сторін і ними не ос порений.

3. Кредитні кошти згідно договору
отримані особисто ОСОБА_2 а.с.12-14, та
особисто для нього відкрито кредитний
рахунок. Позивач ОСОБА_1 несла
солідарну відповідальність по
вказаному зобов'язанню згідно договору
поруки.

4. Як встановлено судом решта коштів за
квартиру в розмірі 15000 доларів США була
сплачена особисто власником квартири
ОСОБА_2, хоча сторони і перебували та
проживали у вказаний період в
зареєстрованому шлюбі виходячи зі
слідуючого.

19.08.2009 р. в період роботи ОСОБА_2 з ним
стався нещасний випадок, висновком
МСЕК від 16.12.2009 р. йому було встановлено
100% втрати професійної працездатності,
встановлено перша група інвалідності
а.с.81-83, 244-249 т.1

Додатковою угодою до кредитного
договору а.с.224-226 т.1 підтверджується, що
після нещасного випадку 13.11.2009 р.
сторони по кредитному договору змінили
його умови та строки повернення коштів.
Станом на вказану дату зі спливом
більше двох років, заборгованість за
кредитом становила 13499,48 доларів США,
тобто зменшилася на незначну суму, та
сторонами були погоджені Кредитні
канікули, що напряму пов'язано з
нещасним випадком відповідача, а
позивач ОСОБА_1 була не в змозі
виконувати обов'язки поручителя по
договору та сплачувати зобов'язання.

Як видно з заяви, та добровільного
договору страхування життя та здоров'я
укладеного ОСОБА_2 з АТ «УПСК» останній
12.08.2009 р. а.с.237 т.1, то позивачем була
подана заява на страхове відшкодування
пов'язаного з зазначеним нещасним
випадком.

Виходячи з договору страхування з ЗАТ
«УСК «Княжа» то ОСОБА_2 23.08.2007 р. уклав
свій особистий договір страхування
відповідальності позичальника за
непогашення кредиту та страхування
майна застави. Вигодонабувачем по
вказаному договору є ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» з сумою страхового
відшкодування 77265.00 грн. Умовами сплати
страхової суми згідно п.п.6.1.1. Договору
є саме отримання страхувальником
інвалідності 1 чи 2 групи. Вказаний
договір подовжувався на умовах сплати
68424,29 грн. по 12.08.2009 р. з ЗАТ «СК
«ПРОВІДНА» на тих же умовах а.с.146-149 т.2.
Останній договір укладено з АТ «УПСК»
12.08.2009 р., саме до цієї страхової
компаній 23.09.2009 р. було подано заяву про
відшкодування, та акт про нещасний
випадок а.с.237 т.1.

Згідно витребуваної судом виписки по
особовому рахунку зазначеного банку
саме страхові кошти страхової компанії
в сумі 12968,43 долара США були
перераховані Банку 28.04.2010 р., та
кредитний залишок зменшився до 1339,03
доларів США а.с.81-82 т.2, який сплачувався
поступово до 19.04.2012 р. а.с.86 т.2.

Таким чином майже 13000 доларів США з
загальної суми кредитних коштів в
розмірі 15000 доларів, були сплачені за
рахунок сум особистого договору
страхування ОСОБА_2 своєї
відповідальності позичальника,
внаслідок страхової події - першої
групи інвалідності, та є його
особистими коштами.

Позивач ОСОБА_1 хоча і працювала а.с.227-235
т.1, але не надала суду довідки про
розмір свого доходу. Довідка про доходи
з Фонду соціального страхування а.с.89
т.1, підтверджує отримання ОСОБА_2
щомісячних платежів в відшкодування
шкоди здоров'ю в розмірі 3381-4441 грн.,
отримання одноразової страхової
виплати в сумі 44193.00 грн., виплат на
лікування в загальній сумі 28840.00 грн.
Іншого доходу відповідач, який є
непрацездатним не мав, з зазначених
сум, які також є сумами соціального
страхування, а відповідно особистими
коштами ОСОБА_2, і відбувалося подальше
погашення залишку кредиту.

Відповідно виходячи з аналізу
вищезазначених доказів, суд прийшов до
висновку, що згідно ст.57 СК України
квартира була набута за кошти які
належали відповідачу ОСОБА_2 особисто,
та є його особистою власністю, а в
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.57, 60, 61, 71 ч.1-5, 74
Сімейного кодексу України, керуючись
ст.10, 27, 31, 60, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
виділ долі в спільній сумісній
власності, визнання права власності -
відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши на протязі 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Тернівський районний суд м.Кривого
Рогу.

СУДДЯ: