АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/254/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1655/14
Головуючий у 1-й інстанції Городівський
Доповідач Омельченко Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Триголова В.М., Дорош А.І.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 02 квітня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
апеляційного суду Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до суду із зазначеним вище
позовом.

Позивач посилався на те, що 23 квітня 2007
року між сторонами було укладено
кредитний договір № PLXRRX11450254. У зв"язку
з тим, що відповідач виконував свої
зобов»язання за кредитним договором не
належним чином, за ним рахується
заборгованість у розмірі 34916 грн. 88 коп.,
а саме: 8177 грн.44 коп. - заборгованість по
процентах за користування кредитом; 537
грн.72 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом; 24062 грн.82 коп.
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов»язань за договором; 500 грн.00 коп. -
штраф (фіксована частина) та 1638 грн.90
коп. - штраф ( процентна складова), яку
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути на
його користь.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 02 квітня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
№ PLXRRX11450254 від 23 квітня 2007 року у
розмірі 9215грн. 16 коп., яка складається
із заборгованості за відсотками за
користування кредитом - 8177 грн. 44 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 537 грн. 72 коп., а
також пені за несвоєчасне виконання
зобов»язання за договором у розмірі 500
грн.00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові
витрати : судовий збір в сумі 90 грн.78
коп.

В апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції оскаржило ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

Апелянт просить рішення скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову
банку у повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення і неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що скарга
підлягає до часткового задоволення за
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи і порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої
інстанції виходив з того факту, що
відповідач дійсно порушив виконання
своїх зобов»язань перед банком, що і
призвело до виникнення заборгованості
на суму 34916 грн.88 коп. При цьому судом
застосовано ч.3 ст.551 ЦК України та
зменшено розмір неустойки з посиланням
на те, що вона значно перевищує розмір
збитків.

Разом з тим, колегія суддів не
може погодитися з таким висновком суду,
оскільки відповідач ОСОБА_1 не клопотав
перед судом про застосування даної
статті і не надавав доказів щодо його
матеріального стану.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що 23 квітня 2007 року між
сторонами було укладено кредитний
договір № PLXRRX11450254, відповідно до умов
якого відповідачу ОСОБА_1 були надані
кредитні кошти у розмірі 1828 грн. 75 коп.
на 12 місяців по 23 квітня 2008 року включно
з умовами сплати відсотків 12% річних,
винагороди та комісійних в сумі 44 грн.
81 коп., щомісяця. При цьому, кредитна
карточка не видавалася, а кошти були
перераховані на придбання мобільного
телефону.

Наказом Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 08 квітня 2008
року з відповідача ОСОБА_1 стягнута
заборгованість по зазначеному
кредитному договору в сумі 3769,21 грн.

На підставі наказу суду, 13 листопада 2009
року Відділом державної виконавчої
служби Миргородського міського
управління юстиції відкрито виконавче
провадження про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ PLXRRX11450254 від 23 квітня 2007 року (а.с.25).

20 жовтня 2010 року виконавче провадження
закінчено у зв»язку із фактичним
повним виконанням рішення згідно з
виконавчим документом (а.с.26).

Як вбачається з матеріалів справи, 14
березня 2014 року відповідач ОСОБА_1
надав суду заперечення на позовну
заяву банку та просив застосувати до
позовних вимог наслідки спливу строку
позовної давності (а.с.22-24). В засіданні
суду першої інстанції, яке відбулося
02.04.2014 року, ОСОБА_1 також прохав
застосувати строки позовної давності
(а.с.28).

Відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

У відповідності до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено
загальну позовну давність, яка
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

За нормами ст.259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Так, згідно п.5.5 розділу 5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) встановлено
терміни позовної давності по вимогах
про стягнення кредиту та відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за кредитним
договором тривалістю 5 років (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.264 ч.ч.1, 2 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов»язку.

Позовна давність переривається у разі
пред»явлення особою позову до кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач.

Так, з моменту пред»явлення до суду
заяви про видачу судового наказу, тобто
з квітня 2008 року, строк позовної
давності за кредитним договором було
перервано. Проте з новими вимогами
позивач звернувся в суд лише 31.01.2014
року, тобто зі спливом строку давності
та не прохав його поновити.

Враховуючи, що у 2010 році ОСОБА_1 сплатив
суму боргу у розмірі 3769 грн.21 коп. на
виконання судового наказу, тобто у
примусовому порядку, тому не можна
вважати його дію визнанням боргу і
перериванням строку давності.

На підставі викладеного та беручи до
уваги, що відповідачем ОСОБА_1 дійсно
було допущено порушення своїх
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором, проте, позов ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подав до суду після
спливу позовної давності, і, враховуючи
клопотання відповідача щодо
застосування позовної давності,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність скасування рішення
місцевого суду з постановленням нового
рішення про відмову у задоволені
позову з даних підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 02
квітня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити за пропуском
строку давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: