Справа № 539/2825/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Яценка
В. В.

при секретарі Карпенко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лубни цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
вона з вересня 2003 року проживала без
офіційної реєстрації місця проживання
у АДРЕСА_1 разом із громадянином ОСОБА_2.
На момент початку їх проживання з
ОСОБА_2 квартира належала на праві
власності його матері громадянці
ОСОБА_3, яка померла у 2005 році, в
подальшому ОСОБА_2 переоформив право
власності на вказану квартиру на себе в
порядку спадкування.

Під час спільного проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу вони
з ОСОБА_2 вели спільне господарство,
зароблені кожним кошти вкладали у їх
спільний бюджет.

Відповідно до ст.74 СКУ, якщо жінка
та чоловік проживають однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі між собою,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

14 грудня 2007 року вона офіційно
зареєструвала шлюб з ОСОБА_2.
Реєстрація їх шлюбу була проведена
відділом РАЦС Лубенського
міськрайонного управління юстиції
Полтавської області, актовий запис №551.
Від спільного подружнього життя дітей
не мають.

У червні 2008 року вони з ОСОБА_2
виїхали на заробітки до міста Києва, де
проживали у квартирі тітки ОСОБА_2, у
Лубни приїздили лише періодично, на
свята та на вихідні.

Спільне життя з відповідачем не
склалося через те, що вона працювала,
заробляла значні кошти, а він заробляв
дуже мало, фактично лише імітував факт
своєї роботи. Через це у них стали
виникати сварки, а тому ОСОБА_2 у якості
помсти вигнав її з квартири тітки у
березні 2012 року (змінив замки у дверях,
коли вона була на роботі). З того часу
вони з ним спільного господарства не
вели, проживали окремо. 29 квітня 2013 року
він подав до Хорольського районного
суду позовну заяву про розірвання
шлюбу, у якій підтвердив вищевказане і
сам вказав, що спільно не проживаємо
вже більше року.

Рішенням Хорольського районного
суду Полтавської області від 22 травня
2013 року їх шлюб було розірвано.

В позовній заяві відповідач
вказав, що між ними немає спору з
приводу майна, але це не відповідає
дійсності.

За час спільного подружнього
життя ними було придбано:

кольоровий телевізор «SНАRР» вартістю 4
000 грн.;

комп'ютер «SAMSUNG» вартістю 8 000 грн.;

розтер (маршрутизатор) до комп'ютера
вартістю 300 гр.;

мікрохвильову пічку «LG» вартістю 400
грн.;

електричний бойлер ємністю 50 літрів,
вартістю І 000 грн.;

газову плиту вартістю 2 500 грн.;

три супутникові антени вартістю 200 грн.
кожна, а всього вартістю 600 грн.;

три тюнери вартістю 800,1100 та 2000 грн., а
всього вартістю 3 900 грн.;

кольоровий телевізор вартістю 500 грн.;

музичний центр вартістю 300 гри.;

вібромасажер вартістю 800 грн.;

мікрохвильову пральну машинку
вартістю 300 грн.

ноутбук вартістю 4 000 грн.

Таким чином загальна вартість
рухомого майна, придбаних подружжям
під час шлюбу становить 26000 грн. Більша
частина майна знаходиться за місцем
реєстрації відповідача, в АДРЕСА_1.

Окрім того під час нашого
спільного проживання відповідач у 2005
році продав успадкований ним у 2001 році
будинок від бабусі у місті Лубнах.
Продав ОСОБА_2 його не досить дорого,
десь за 20000 грн. Всі отримані від
продажу будинку кошти він поклав у
Лубенське відділення" Правекс банку",
але для створення значного вкладу ми з
ним до його коштів додали і їх спільні
кошти. В подальшому відповідач
перекладав їхні кошти у інші банки де
відкривав нові банківські рахунки, на
які також складав їхні спільні кошти.
Точних даних, скільки у них з
відповідачем накопичилось коштів на
банківських рахунках за час їхнього
проживання без реєстрації шлюбу та під
час спільного проживання у шлюбі, вона
не знає бо відповідач ці відомості від
неї постійно приховував, але
повідомляв, що вони з ним досить багата
сім'я.

Вона неодноразово пропонувала
відповідачу добровільно поділити
спільне майно, набуте під час шлюбу, але
від вказаної пропозиції він
відмовився, всі документи, фіскальні
чеки зберігає у себе.

Прохає суд постановити рішення
яким :поділити спільне майно, набуте за
час шлюбу з ОСОБА_2, виділивши їй:
кольоровий телевізор «SНАRР»; комп'ютер
«SAMSUNG»; розтер (маршрутизатор) до
комп'ютера; мікрохвильову пічку
«1.0»;музичний центр; мікрохвильову
пральну машинку.

Виділити відповідачу, ОСОБА_2,
наступне спільне майно:

електричний бойлер; газову плиту; три
супутникові антени; три
тюнери;кольоровий телевізор;
вібромасажер; ноутбук.

Стягнути з відповідача на її
користь половину суми банківських
накопичень на всіх депозитних
банківських рахунках відповідача, які
у нього існували станом на 01.03.2012 року
за мінусом суми, за яку ним було продане
домоволодіння у місті Лубнах, 1-й
провулок Пархоменка, будинок 28.

В судовому засіданні , позивачка
ОСОБА_1 позовні вимоги зменшила та
конкретизувала їх.

Прохала визнати спільним майном
подружжя газову плиту "GRETA", кольоровий
телевізор " SAMSUNG cs- 21z30 " виділивши їх
відповідачу ОСОБА_2 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
її користь половину вартості спільного
майна в сумі -1872 гривні .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
її користь половину суми банківських
накопичень на банківських рахунках
відповідача у ПАТ " Приват - Банк" та в
ПАТ "Укргазбанку ", які у нього існували
станом на 01.03.2012 року в сумі -38500
гривень .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2
на її користь судові витрати в розмірі
463 гривні 80 коп .

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5
позовні вимоги підтримали повністю,
прохали їх задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_4 позов визнали
повністю , та показав суду.

14 грудня 2007 року, між ним та ОСОБА_1, був
зареєстрований шлюб, що
підтверджується Свідоцтвом про шлюб,
серія НОМЕР_1, виданим 14.12.2007 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Лубни Лубенського
міськрайонного управління юстиції
Полтавської області, актовий запис №
551.

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 22.05.2013 року
зареєстрований шлюб між мною та ОСОБА_1
був розірваний.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано жодних
доказів, які б підтверджували факт
придбання майна вказаного нею в
позовній заяві під час шлюбу.

До позовної заяви позивачкою не надано
жодного документу чи доказу, які б
підтверджували сам факт наявності
такого майна, що вказане в позовній
заяві. Позивачка вказує, що нею було
особисто внесено кошти в сумі 10 000
гривень на його ощадну книжку його
депозитного рахунку і при цьому не
надано жодних доказів, що
підтверджують даний факт. Не вказано
час внесення таких коштів, джерело
походження коштів що вносилися на мій
депозитний рахунок, в якому відділенні
банку проводилося внесення вказаних
коштів та не доведено сам факт
існування в мене такого рахунку і
необхідність внесення цих коштів на
мій рахунок.

Вважає, що позивачкою крім переліку
майна, що підлягає поділу та визначенні
нею самою його вартості та кількості
такого майна не надано жодного доказу
наявності такого майна та факту
придбання цього майна під час шлюбу.

Позовні вимоги позивачки ґрунтуються
на її особистому баченні і не мають
ніякого підтвердження. Так він не
заперечує проти того , що вони з
позивачко перед реєстрацією шлюбу
незначний час проживали у його
квартирі, але ніякого майна до шлюбу , і
ведене спільного господарства не було .
Всі кошти на його рахунках є його , і
позивачка ніякого відношення до цих
коштів не має .Прохає суд постановити
рішення , яким відмовити їй у
задоволені позовних вимог

Суд, заслухавши учасників
судового процесу, перевірив та
дослідив матеріали справи, вважає що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню .

Відповідно до ст. 60 Сімейного
кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.60 ч.2 СКУ, вказані
накопичення відповідача на його
особовому рахунку у кредитній
(банківській) установі також є об'єктом
спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до ст. 68 Сімейного
кодексу України розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.
Розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою. Відповідно до Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Судом встановлено , що сторони по
справі позивачка ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2 познайомилися в вересні 2003 року
, та стали підтримувати дружні
стосунки. Постільки , позивачка з
другого району , то інколи вона
залишалася в квартирі відповідача за
адресою АДРЕСА_1 , який на той час
проживав з матір'ю . Після смерті матері
відповідача ОСОБА_2 , позивачка стала
частіше проживати в квартирі
відповідача. Відповідач ОСОБА_2 суду
показав , що з позивачкою йому було
цікаво проводити час , її періодичне
проживання він не заперечував,оскільки
вона возила продукти харчування так як
батьки її проживають в сільській
місцевості , але спільного проживання
у нього з нею не було і ніякого майна
вони не придбавали у спільну сумісну
власність. В 2004 році померла тітка
відповідача ОСОБА_2 , після смерті якої
він успадкував домоволодіння , що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 06 вересня
2001 року .

та 05 листопада 2004 року , продав
зазначене домоволодіння , що
підтверджується договором купівлі
продажу. Кошти від продажу спадкового
майна , були відповідачем покладено на
рахунки в ПАТ комерційний банк "
Правекс- Банк". Так 08.12.206 року
відповідачем ОСОБА_2 згідно договору №
704 було покладено на депозитний рахунок
кошти в розмірі 20 ( двадцять ) тисяч
гривень.11 грудня 2007 року зазначені
кошти були зняті з рахунка , що
підтверджується випискою з особового
рахунку банка та є датою закриття
рахунку.

14 грудня 2007 року сторони уклали
між собою шлюб , що підтверджується
актовим записом № 551 Лубенського
міського управляння юстиції., та стали
вести спільне господарство .

У червня 2008 року сторони виїхали
до міста Києва , де проживали у
квартирі тітки відповідача ОСОБА_2
працювали та мали спільні інтереси як
подружжя. Кошти які вони заробляли ,
клались на рахунки відповідача .

Судом встановлено , що 03.09.2010 року
відповідач відкрив рахунок у
«Приватбанку», куди поклав , спільні
кошти в розмірі 47000 грн.. на своє ім'я
.Джерела походження цих коштів ,
відповідач не зміг суду пояснити
,ствердження про спільні кошти
позивачки не спростував , тому суд
вважає ці кошти спільними коштами
подружжя .

Крім того 18.02.2011 року відповідач
ОСОБА_2 відкрив рахунок в ПАТ
«Укргазбанку», куди поклав 20000 грн. на
своє ім'я . В подальшому він цей рахунок
закрив 20.02.2012 року, а вже 22.02.2012 року
відкрив новий рахунок, на який поклав
30000 грн. Джерела походження цих коштів ,
відповідач не зміг суду пояснити
,ствердження про спільні кошти
позивачки не спростував , тому суд
вважає ці кошти спільними коштами
подружжя .

01 березня 2012 року сторони
припинили подружні стосунки , стали
проживати окремо , що і підтвердили в
судовому засіданні , тоб то шлюбні
відносини припинили повністю.

Судом встановлено , що на момент
припинення шлюбних відносин, станом на
01.03.2012 року на рахунках відповідача
ОСОБА_2 у двох банках знаходилось 77000
грн (47000 грн у «Приватбанку» та 30000 грн в
«Укргазбанку»).

З метою позбавити позивачку права
на частину спільного майна подружжя ,
відповідач ОСОБА_2 14.12.2012 року закрив
банківський рахунок у «Приватбанку» та
24.12.2012 року в «Укргазбанку», знявши з
них кошти .

Рішенням Хорольського районного
суду Полтавської області від 22 травня
2013 року шлюб між сторонами було
розірвано.

Відповідно до ст. 61 Сімейного
кодексу України об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.
Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є обметом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно роз'яснень, які містяться
в п.30постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» рівність
прав кожного із подружжя на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності (якщо інше не
встановлено домовленістю між ними) та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.
65 СК України.

У випадку коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Постільки відповідач ОСОБА_2
перебуваючи в шлюбі в супереч
інтересам позивачки , дружини ОСОБА_1
без її згоди зняв кошти з банківських
рахунків які були відкриті під час
спільного проживання , і розпорядився
на свій розсуд не в інтересах сім'ї
приховавши їх , суд вважає , що
зазначені кошти підлягають розподілу
між сторонами в рівних частках .

Позивачка ОСОБА_1 не довела в
судовому засіданні , що вони до
реєстрації шлюбу з відповідачем Р.В.
вели спільне господарство , як
подружжя , та перебували у фактичних
шлюбних стосунках , тому майно газова
плита «GRETA» вартістю 2500 грн., кольоровий
телевізор «Samsung cs-21z30» вартістю 1244 грн. ,
які придбані відповідачем до
реєстрації шлюбу, я особистим майном
відповідача , і розподілу не підлягає .

Керуючись ст.ст. ст.ст.10, 15, 60, 88,
212-214, 256 361-365 ЦПК України ,ст. 358 ЦК
України, 60,61, 65,68,70 Сімейного кодексу
України, Постановою ПВС України №11 від
21 грудня 2007 року " Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу , визнання його
недійсним, та поділ спільного майна
подружжя " суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя
кошти на банківських рахунка
відповідача ОСОБА_2 у " Приват -Банку" та
" Укргазбанку" які знаходились станом
на 01.03.2012 року та стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивачки -38500
(тридцять вісім тисяч п'тьсот) гривень .

Стягти з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивачки ОСОБА_1 судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 468 гривень 80 коп .

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів з
моменту проголошення чи отримання
копії до Апеляційного суду Полтавської
області.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Яценко В. В.