АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №682/1480/14-ц
Провадження №22-ц/792/1663/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

при секретарі Бондарі О.В.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору - комунальне
підприємство „Славутське ЖКО", про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням з
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 червня 2014
року, -

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, в якому просив визнати
ОСОБА_1 такою, що втратила право на
користування кімнатою АДРЕСА_1
відповідно до вимог ст.71 ЖК України.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив,
що з вересня місяця 2012 року по даний час
відповідач добровільно не проживає у
спірній кімнаті, хоча зареєстрована в
ній з 2008 року, має інше постійне місце
проживання, не здійснює виплат по
утриманню житла, тому її слід визнати
такою, що втратила право на
користування житлом.

Рішенням Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 26 червня
2014 року позову було задоволено. Визнано
ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
кімнатою АДРЕСА_1 в зв'язку з
відсутністю в ній понад шість місяців.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального закону,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

При цьому зазначила, що на її
утриманні перебуває спільна з
позивачем дитина, дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також зареєстрована
за спірною адресою. Ухваливши
оспорюване рішення суд фактично
позбавив дитину

________________________________________________________________________
________________________

Головуючий у першій інстанції - Роїк
В.П. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 43,46

права користуватися житлом. Суд також
не врахував, що вона змушена була з
вересня 2012 року виїхати зі спірної
кімнати, оскільки між нею та позивачем
склалися неприязні стосунки, він
змінив замки на вхідних дверях, на її
неодноразові намагання вселитися у
спірну кімнату ОСОБА_2 вчиняв
перешкоди.

В судовому засіданні апелянт
ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної
скарги.

Решта учасників процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Заслухавши пояснення сторони,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з листопада 2006 року до листопада
2012 року перебували у зареєстрованому
шлюбі, під час якого в ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася їх спільна дочка ОСОБА_3.

На підставі ордеру на жиле
приміщення, виданого 22.07.2005 року ОСОБА_2,
останній вселився та був
зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_1.

Крім ОСОБА_2, який є наймачем житла, в
спірній кімнаті також зареєстровані з
30.05.2008 року бувша дружина наймача,
ОСОБА_1 та їх спільна дочка ОСОБА_3.

З 2006 року по даний час гуртожиток
перебуває у комунальній власності та
переданий на баланс КП „Славутське
ЖКО".

Задовольняючи позов суд прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_1 з вересня місяця 2012 року до часу
розгляду справи в суді не проживає в
спірній кімнаті без поважних причин,
тому у відповідності зі ст.ст. 71, 72 ЖК
України вона втратила право
користування жилим приміщенням.

Пунктом 10 постанови Пленуму
Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року, №2
„Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України"
передбачено, що у справах про визнання
наймача або члена його сім"ї таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім"ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Незважаючи на доводи апелянта
про те, що бувший чоловік чинить їй
перешкоди в користуванні кімнатою в
гуртожитку, об'єктивних даних, які б
свідчили про ці обставини матеріали
справи не містять.

Досліджені в суді докази не
вказують на те, що позивач вчиняв дії по
перешкоджанню відповідачу
користуватися спірним жилим
приміщенням.

Про це свідчать як акти
перевірок паспортного режиму від 15.04.2013
року та 11.04.2014 року, так і пояснення
представника балансоутримувача
гуртожитку - КП „Славутське ЖКО", в
якому знаходиться спірна кімната, а
також показання свідка ОСОБА_6,
завідуючої гуртожитком.

Додані ОСОБА_1 до апеляційної скарги
листи - відповіді з міліції від 19.12.2012
року, 07.06.2013 року та висновок про
результати розгляду заяви від 07.06.2013
року не містять доказів вчинення з боку
ОСОБА_2 перешкод у користуванні спірною
кімнатою відповідачу.

В той же час з їх змісту вбачається,
що між сторонами існують тривалі
неприязні стосунки, зокрема, з приводу
розподілу майна, спілкування з дитиною,
що ставлять під сумнів можливість
спільного проживання сторін в кімнаті
гуртожитку.

Посилання апелянта на те, що
позбавлення її права користування
спірним житлом призведе до порушення
житлових прав малолітньої дитини, яка
перебуває на її утриманні,
встановлених ст. 18 Закону України „Про
охорону дитинства" та розділом 3 Закону
України „Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей" безпідставне, оскільки
позивачем не ставилося, а судом не
вирішувалося питання про позбавлення
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 права
на проживання у спірній кімнаті, тобто
проживання разом із батьком.

При цьому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 29
ЦК України, відсутність рішення
компетентного органу щодо
встановлення місця проживання дитини з
одним з батьків, можливість її
проживання по місцю проживання батька
в спірній кімнаті не свідчить про
порушення житлових прав спільної дочки
сторін.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 26 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук