АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В.В. Доповідач - Козлов
С.П. Категорія 47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 жовтня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розподіл земельної ділянки
згідно часток і фактичного
користування, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з
таким позовом, в якому просили
розділити земельну ділянку АДРЕСА_1 між
співвласниками по часткам і фактичному
користуванню, посилаючись на те, що
ОСОБА_2 є власником 67/100 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1 за рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 17.06.1985 року (19/100)
та договору дарування від 17.03.1992 року
посвідченого нотаріусом Третьої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори (48/100), власником
16/100 частин цього домоволодіння є
ОСОБА_3 на підставі договору дарування
від 16 лютого 2008 року, посвідченого
нотаріусом Третьої дніпропетровської
державної нотаріальної контори,
власником 17/100 частин домоволодіння
відповідно до рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 17.06.1985 року, яке
набрало чинності 28.06.1985 року, є ОСОБА_4,
за якою вказаним рішенням суду було
визнано право власності на 17/100
домоволодіння з виділенням його частки
в натурі, а саме: приміщень 1-14,1-15 в
житловому будинку А-1; приміщення 1-2 в
напівпідвалі, із споруд - сараю під літ.
«Д», у загальному користуванні
залишились приміщення 1-1,1-7, погріб під
напівпідвалом. Тим же рішенням на 19/100
домоволодіння з виділенням їх в натурі
було визнано право власності за ОСОБА_2
(на той час ОСОБА_2), а на 64/100
домоволодіння з виділенням в натурі
приміщень в житловому будинку А- 1,
напівпідвалі, та на 1/2 літньої кухні Г,
на сараї Б, б та гараж В було визнано
право власності за ОСОБА_6, батьком
ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_7. В
послідуючому рішеннями
Красногвардійського райвиконкому від
21 квітня 1994 року та від 18.04.1997 року сарай
Б був визнаний житловим приміщенням Б-1.
Після смерті ОСОБА_6 спадкоємці за
заповітом ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10
подарували ОСОБА_2 успадковані ними,
але не виділені в натурі 48/100 частин
домоволодіння, 16/100 частин - були
успадковані ОСОБА_5, власником яких в
послідуючому стала ОСОБА_3 (на той час
ОСОБА_2). Житловий будинок, що
знаходиться у спільній частковій
власності сторін, розташований на
земельній ділянці розміром 1734 кв.м., яка
рішенням Красногвардійського
райвиконкому м. Дніпропетровська за №
443 від 15 березня 1960 року була виділена
під забудову житлового будинку ОСОБА_6
та до якої рішенням
Красногвардійського райвиконкому №
222/5 від 10.08.94 року було приєднано 118 кв.м.
за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_5. За позовом
ОСОБА_4 про розподіл земельної ділянки
рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
04 березня 1994 року земельна ділянка була
реально розділена між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 відповідно до часток
домоволодіння та встановлена огорожа і
порядок користування земельною
ділянкою склався відповідно до цього
рішення, а в 1997 році воно було скасовано
Дніпропетровським обласним судом,
проте позивачі продовжуюсь
користуватися земельною ділянкою
відповідно до скасованого рішення суду
та сплачувати податок на землю
пропорційно своїм часткам. Таким чином,
на даний час земельна ділянка, яка
знаходиться в користуванні сторін, між
ними в установленому законом порядку
не поділена. Рішенням виконкому
Красногвардійської районної Ради за №
145/2 від 21.06.1996 року було упорядковано
розміри земельних ділянок
домоволодінь АДРЕСА_1 та ширина
земельної ділянки домоволодіння № 45 по
червоній лінії складає 27 м. 60 см.; з
тильного боку - 15 м. 90 см.; довжина
ділянки від домоволодіння № 47 ломаною
лінією - 26 м. 40 см. та 51 м. 85 см.; довжина
ділянки від домоволодіння № 43 ломаною
лінією розмірами 24 м.; виступ 3 м. 50 см. та
потім 52 м. 50 см.; вважати площу земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 - 1734
кв.м.; позивачі як співвласники
домоволодіння мають право на виділення
їм у користування тієї частини
земельної ділянки, яка є пропорційною
їх часткам в домоволодінні.

В ході розгляду справи позивачі
уточнили свої позовні вимоги і просили
визначити порядок користування
вказаною земельною ділянкою
відповідно до варіанту № 2 СБТЕ № 1472
від 13.01.2005 року та виділити ОСОБА_2 - 67/100
або 1169,71 кв.м. землі, ОСОБА_3- 16/100 або 281,95
кв.м., ОСОБА_4 -17/100 або 288,77 кв.м.; стягнути
з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
половину вартості встановленої нею
огорожі № 16-в сумі 535,50 грн. та вартість
судової БТЕ № 1472; зобов'язати ОСОБА_4
знести самочинно побудовані сарай Л,
гараж М, вольєр для собаки, 7 дерев,
посаджених на межі; зобов'язати ОСОБА_4
не чинити перешкод ОСОБА_2 ремонтувати
стіни і фронтон літньої кухні під
літерою Г; зобов'язати ОСОБА_4 перенести
огорожу під літ. № 17 по встановленій
межі.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 жовтня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та задовольнити
заявлений нею з ОСОБА_3 позов.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення та
скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-4 ст. 88 ЗК України
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку. Учасник спільної часткової
власності має право вимагати виділення
належної йому частки із складу
земельної ділянки як окремо, так і
разом з іншими учасниками, які
вимагають виділення, а у разі
неможливості виділення частки -
вимагати відповідної компенсації.
Учасник спільної часткової власності
на земельну ділянку має право на
отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони є співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1, розташованого
на земельній ділянці розміром 1734 кв.м.,
яка рішенням Красногвардійського
райвиконкому м. Дніпропетровська за №
443 від 15 березня 1960 року була виділена
під забудову житлового будинку та до
якої рішенням Красногвардійського
райвиконкому № 222/5 від 10.08.94 року було
приєднано 118 кв.м., при цьому ОСОБА_2
належить 67/100 частин домоволодіння, з
яких 19/100 частин - на підставі рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 17.06.1985 року та 48/100
частин - на підставі договору дарування
від 17.03.1992 року, посвідченого державним
нотаріусом Третьої дніпропетровської
державної нотаріальної контори ОСОБА_11
та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1208,
ОСОБА_3 - 16/100 частин цього домоволодіння
на підставі договору дарування від
16.02.2008 року, посвідченого державним
нотаріусом Третьої дніпропетровської
державної нотаріальної контори ОСОБА_12
та зареєстрованого в реєстрі за № 3-645, а
ОСОБА_4 - 17/100 частин домоволодіння на
підставі рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
17.06.1985 року по справі № 2-865/1985 р..

Рішенням виконкому
Красногвардійської районної Ради за №
145/2 від 21.06.1996 року було упорядковано
розміри земельних ділянок
домоволодінь АДРЕСА_1 та ширина
земельної ділянки домоволодіння № 45 по
червоній лінії складає 27 м. 60 см.; з
тильного боку - 15 м. 90 см.; довжина
ділянки від домоволодіння № 47 ломаною
лінією - 26 м. 40 см. та 51 м. 85 см.; довжина
ділянки від домоволодіння № 43 ломаною
лінією розмірами 24 м.; виступ 3 м. 50 см. та
потім 52 м. 50 см.; вважати площу земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 - 1734
кв.м..

Проте згідно землевпорядкової
справи № 053150 за 2002 рік площа вказаної
земельної ділянки складає 1762 кв.м. (т.1
а.с. 9-13).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 1472
від 13.01.2005 року Дніпропетровським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз були запропоновані варіанти
порядку користування земельною
ділянкою, площею 1762 кв.м., який позивачі
просили застосувати при вирішенні
даного спору та визначити порядок
користування спірною земельною
ділянкою відповідно до варіанту № 2 (т.1
а.с. 29-58).

За висновком додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №
1153/1154 від 27.03.2006 року враховуючи великий
обсяг праці та грошових коштів по
визначенню варіантів користування не
менше 7 варіантів, бо розділ земельної
ділянки домоволодіння навіть при
розділі домоволодіння з ідеальних
частин не можлив, варіанти порядку
користування на даний термін не
розробляються; при всіх визначених у
висновку варіантів буде багато площ
загального користування, що явно
зменшить ділянки власників під городом
(т.1 а.с. 59-98).

З урахуванням невідповідності площі
вказаної земельної ділянки, яка була
встановлена рішенням виконкому
Красногвардійської районної Ради за №
145/2 від 21.06.1996 року, фактичному розміру
цієї площі, яка в дійсності знаходиться
в користуванні сторін, та виходячи з
того, що судова будівельно-технічна
експертиза була проведена станом на
13.01.2005 року і на теперішній час могли
змінитися межі, облаштування, вартість
земельної ділянки, у зв'язку з чим вона
між сторонами не може бути розділена в
натурі у судовому порядку, та відсутні
докази того, що самочинно побудовані на
ній сарай Л, гараж М, вольєр для собаки
та 7 дерев, посаджених на межі, які
позивачі вимагають відповідача знести,
створюють їм перешкоди в користуванні
спірною земельною ділянкою, суд,
дійшовши правильного висновку про
безпідставність заявлених позовних
вимог про розподіл земельної ділянки
згідно часток і фактичного
користування, на підставі ст. 15, 377 ЦК
України, ст. ст. 88, 120 ЗК України відмовив
у їх задоволенні.

Самі по собі доводи ОСОБА_2 у скарзі
про неможливість вирішення виниклого
між сторонами спору щодо користування
спірною земельною ділянкою іншим
шляхом ніж в судовому порядку не
спростовують правильність зазначених
висновків суду, не ґрунтуються на
матеріалах справи та фактично
зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь і переоцінки тих доказів,
яким суд дав належну оцінку у їх
сукупності відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України, а посилання скаржниці на
безпідставне відхилення судом
ухвалами від 07 жовтня 2014 року та 20
жовтня 2014 року її клопотання щодо
проведення додаткової та повторної
експертизи по цій справі не може бути
прийнято до уваги за відсутністю
належного обґрунтування незаконності
таких ухвал суду, підстав для визнання
яких такими колегія суддів не вбачає.

Крім того, оскільки рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року
було відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про розподіл
домоволодіння, співвласниками якого є
сторони, і на цей час питання про
розподіл цього домоволодіння між
сторонами у встановленому законом
порядку не вирішено, то вимога
позивачів про розподіл земельної
ділянки, на якій розташовано це
домоволодіння, є передчасною.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з цього
часу.

Головуючий:

Судді: