Справа № 536/1849/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року
м.
Кременчук

Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі :

головуючого Святської О.В.,

з участю секретаря
Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Білецьківської сільської ради
Кременчуцького району Полтавської
області, треті особи третя
Кременчуцька державна нотаріальна
контора, реєстраційна служба
Кременчуцького районного управління
юстиції про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями в порядку спадкування, -

встановив :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з
позовною заявою до Білецьківської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області, треті особи: Третя
Кременчуцька державна нотаріальна
контора, реєстраційна служба
Кременчуцького районного управління
юстиції про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями в порядку спадкування.

Вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
їх тітка ОСОБА_3, після смерті якої
залишилася спадщина у вигляді
житлового будинку з господарськими
спорудами в АДРЕСА_1, який належав
померлій на підставі договору
дарування. Спадщину прийняла бабуся
позивачів, ОСОБА_4, як єдина спадкоємиця
за законом першої черги, але оформити
спадщину не встигла, оскільки померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Єдиним спадкоємцем
після померлої ОСОБА_4 був батько
позивачів, ОСОБА_5, який помер ще раніше
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тому спадкоємцями є
позивачі по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2. З
метою оформлення спадщини позивачі
звернулися до Третьої Кременчуцької
державної нотаріальної контори, але їм
було відмовлено, так як на спадкове
майно відсутні правовстановлюючі
документи. Просили суд визнати за ним
право власності на житловий будинок з
господарськими спорудами в АДРЕСА_1.

В засіданні представник
позивачів ОСОБА_6 позов підтримала
повністю. Вказала, що будинок належав
померлій ОСОБА_3 на підставі договору
дарування ; ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є онуками
та єдиними спадкоємицями за правом
представлення ( замість батька ОСОБА_5.)
після померлої ОСОБА_5, яка є
спадкоємицею після ОСОБА_3. Нотаріус
відмовив у видачі свідоцтва про право
на спадщину, так як в договорі
дарування відсутня адреса
подарованого будинку . Згідно рішення
виконкому Білецьківської сільської
ради Кременчуцького району від 06.08.1997
року ОСОБА_3 вирішено передати у
власність 0,15 га земельної ділянки в
АДРЕСА_1.

Представник Білецьківської сільської
ради Кременчуцького району Ул’янова
Ю.А. позов не визнала. Вважає, оскільки
позивачі не надали суду доказів того,
що будинок , на якій вони просять
визнати право власності , ввійшов до
спадкового майна , яке залишилося
після ОСОБА_4 , слід в позові відмовити.
Сільській голова Білецьківської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області Самойленко А.В.
також вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити, оскільки позивачі не
наглядали за померлою, та віддали її до
будинку престарілих.

Представник Третьої Кременчуцької
державної нотаріальної Горбенко Л.В.
пояснила, що після померлої ОСОБА_4
спадщину прийняли за ст.1266 ЦК України
онуки ОСОБА_2, ОСОБА_1, замість
померлого батька ОСОБА_5. Відмова
нотаріуса в видачі свідоцтва про
право на спадщину мотивована
відсутністю адрес у договорі
дарування будинку.

Представник реєстраційної служби
Кременчуцького районного управління
юстиції в судове засідання не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Заслухавши думку учасників
судового розгляду , дослідивши
матеріали цивільної справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов слід задовольнити .

Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України
від 01 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася

підзаконними нормативними актами,
зокрема такими, як Інструкція про
порядок

реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР,

затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня

1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
від 13 грудня

1995 року № 56, Тимчасове положення
про порядок реєстрації прав власності
на

нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,

державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права

власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання

чинності ЦК та Законом України від 01
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від
01 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», спадкоємці, які
прийняли спадщину, мають право на
оформлення спадкових прав шляхом
звернення до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину.

При вирішенні даного спору про
визнання права власності на спадкове
майно слід керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самих спадкодавців на
момент закінчення будівництва
будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР
1963 року, Законом України «Про
власність», Законом України від 07
грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві
Ради народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування», Законом
України від 25 грудня 1974 року «Про
державний нотаріат», постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року № 105 «Про порядок
обліку житлового фонду в Українській
РСР», Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими
нормативними актами.

Органи, які уповноважені здійснювати
видачу правовстановлюючих документів
на нерухоме майно, визначаються
відповідно до положень Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
доданого до Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, що затверджена
Міністерством комунального
господарства Українського РСР 31 січня
1966 року.

Вищевказані правові акти не
пов'язували виникнення права власності
на житловий будинок в сільській
місцевості із проведенням державної
реєстрації.

Згідно з Листом Міністерства юстиції
України від 21.02.2005р за № 19-32/319 у разі
смерті власника нерухомого майна,
первинна реєстрація права власності на
яке не була проведена і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника (
спадкоємця) повинно вирішуватися у
судовому порядку.

Згідно абзацу 2 пункту 1 розділу X
Перехідних положень ЗК України рішення
про передачу громадянам України
безоплатно у приватну власність
земельних ділянок, прийняті органами
місцевого самоврядування відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію
земельних ділянок", є підставою для
виготовлення та видачі цим громадянам
або їх спадкоємцям державних актів на
право власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку. На підставі
абз.2 п. 1 розділу X «Перехідні
положення» ЗК рішення про передачу
громадянам України безоплатно у
приватну власність земельних ділянок,
прийняті органами місцевого
самоврядування відповідно до Декрету
КМУ від 26 грудня 1992 року «Про
приватизацію земельних ділянок»
(втратив чинність на підставі Закону
України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є
підставою для виготовлення та видачі
цим громадянам або їх спадкоємцям
державних актів на право власності на
земельну ділянку за технічною
документацією щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку (пункт 1 розділу X
доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16
вересня 2008 року № 509-VI).

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3,
після смерті якої залишилася спадщина
у вигляді житлового будинку з
господарськими спорудами в АДРЕСА_1.

Даний будинок належав ОСОБА_3 на
підставі договору дарування,
складеного 12.06.1992 року її батьком
ОСОБА_11, даний договір зареєстрований в
реєстрі за № 82 та в погосподарській
книзі Білецьківської сільської ради
Кременчуцького району Полтавської
області під № 818 від 12.06.1992 року (а.с.13,14) .
В засіданні досліджено оригінал
погосподарської книги за 1991-1995 р.№6 ,
відповідно до якої містить даний
запис під №818 . Згідно довідки
Білецьківської сільської ради
Кременчуцького району від 15.04.2013 року №
18-108( а.с.19) за ОСОБА_3 числиться
житлового будинок з господарськими
спорудами в АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету №
83 від 06.08.1997 року ОСОБА_3 вирішено
передати в порядку безоплатної
приватизації у приватну власність
земельну ділянку прощею 0,15 га в
АДРЕСА_1.

Згідно довідок Білецьківської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області ОСОБА_3 проживала
та була зареєстрована до дня смерті з
ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 та за нею числиться
житловий будинок з господарськими
спорудами за вказаною вище адресою (
а.с. 18,19).

Таким чином , після смерті 10.03.2013 року
ОСОБА_3 спадщину у вигляді житлового
будинку з господарськими спорудами по
АДРЕСА_1 фактично прийняла бабуся
позивачів, ОСОБА_4, але оформити
спадщину не встигла, оскільки померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Єдиним спадкоємцем
після померлої ОСОБА_4 був батько
позивачів, ОСОБА_5, який помер ще раніше
- ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тому єдиними
спадкоємцями в порядку 1266 ЦК України є
позивачі по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

З метою оформлення спадщини після
померлої ОСОБА_4 по праву представлення
замість батька ОСОБА_5 позивачі
звернулися до третьої Кременчуцької
державної нотаріальної контори, але
згідно постанов нотаріуса від 18.03.2014
року їм було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, так як згідно довідки
КП Кременчуцьке МБТІ від 17.02.2014 року
житловий будинок з погосподарськими
спорудами в АДРЕСА_1 не зареєстрований
, та на даний житловий будинок з
господарськими будівлями не подані
правовстановлюючі документи, які
відповідають вимогам закону( відсутня
адреса будинку) ( а.с.20, 21 на звороті) .

Таким чином, суд вважає, що право
власності на спірний будинок з
господарськими спорудами ОСОБА_3
набула правомірно на підставі діючого
на час набуття права власності
законодавства. Оскільки оформити своє
право на спадщину шляхом звернення до
нотаріуса позивачі не мають можливості
, порушено їх право , тому слід визнати
за позивачами право власності на
вказане будинковолодіння в порядку
спадкування.

Керуючись ст.ст.3, 15, 16 , 316, 328, 346, 386,
1216, 1266 України, ст.10, 11, 212-215 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності по 1/2 частині за кожною на
житловий будинок літ.А загальною
площею 47,3 кв.м, з погосподарськими
спорудами : погріб окремо збудований
літ.Г, прибудову літ.а, ббг, сарай-літню
кухню літ.Б, убиральню літ.В, сарай
літ.Д, вимощення літ.І, колодязь питний
літ.К, ворота з огорожею № 1, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в
порядку спадкування після померлої
ОСОБА_4 замість батька ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення . Особи, як брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
О. В. Святська