Справа № 199/3161/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14 жовтня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Подорець О.Б.,

при секретарі Голубніченко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконавчого
комітету Амур-Нижньодніпровської
районної у м. Дніпропетровську ради, де
треті особи ОСОБА_4, Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним,
-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, виконавчого
комітету Амур-Нижньодніпровської
районної у м. Дніпропетровську ради, де
треті особи ОСОБА_4, Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним.
В обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що рішенням виконкому АНД
районної ради м. Дніпропетровська №593/31
від 20.11.1992 ОСОБА_4 була надана земельна
ділянка площею 0,10 га для будівництва
житлового будинку по АДРЕСА_1, зараз
АДРЕСА_1. На зазначеній земельній
ділянці ОСОБА_4 був збудований з
бутового каменю цокольний поверх
житлового будинку перекритий
залізобетонними плитами, частково
завезено будівельні матеріали для
продовження будівництва та
благоустрою домоволодіння. Також
ОСОБА_4 були частково закуплені
будівельні матеріали для подальшого
будівництва та шляхом завезення
чорнозему було значно поліпшено якість
самої земельної ділянки.

В грудні 1999 року між позивачем та
ОСОБА_4 було укладено угоду щодо
купівлі ОСОБА_1 цокольного поверху
житлового будинку, заготовлених ОСОБА_4
будівельних матеріалів для
продовження будівництва, сплати
позивачем витрат на поліпшення
земельної ділянки та щодо передачі в
користування позивача зазначеної
земельної ділянки. Оскільки позивач з
ОСОБА_4 досягли чітких домовленостей
щодо зазначеної угоди, то вже в березні
2000 року позивач розпочав роботи з
освоєння та благоустрою зазначеної
земельної ділянки та продовжив
будівництво житлового будинку. Також в
березні 2000 року на виконання
укладеного в грудні 1999 року договору
позивач та ОСОБА_4 звернулися до
відділу архітектури та будівництва АНД
райвиконкому для уточнення дій по
договору. ОСОБА_4 та позивач не
приховували факт, що ОСОБА_4 на
земельній ділянці збудовано цокольний
поверх житлового будинку та виконані
деякі елементи благоустрою земельної
ділянки та поліпшено якість самої
земельної ділянки.

Позивачу та ОСОБА_4 було рекомендовано
надати заяви про переоформлення
земельної ділянки, а у відношенні
розпочатого будівництва житлового
будинку, будівельних матеріалів та
поліпшення земельної ділянки у тому ж
відділі порадили оформити угоду
розписками.

Через особисті обставини позивач не
міг звернутися з відповідною заявою до
виконкому АНД райради про
переоформлення на нього прав на
земельну ділянку АДРЕСА_1.

Позивач мав намір та бажання оформити
права на зазначену земельну ділянку на
свого батька або брата, оскільки вони
мешкали в м. Марганець і не мали
прописки в м. Дніпропетровську, то у
виконкомі АНД району заперечили
можливість переоформлення земельної
ділянки на кого-небудь з них. З цієї
причини позивач змушений був
звернутися до ОСОБА_5, з якою в нього на
той час буди добрі стосунки. На
прохання позивача вона дала згоду на
переоформлення земельної ділянки з
ОСОБА_4 на неї, з подальшим
переоформленням земельної ділянки на
ім'я позивача. Про це знав та не
заперечував ОСОБА_4

Між позивачем та ОСОБА_5 була
домовленість про те, що саме позивач є
власником житлового будинку по АДРЕСА_1
та за свої кошти добудовує його, а
ОСОБА_5 на прохання позивача дає згоду
на переоформлення на його ім'я
земельної ділянки АДРЕСА_1.

За таких обставин, 17.04.2000 позивачем
власноручно написана, підписана від
імені ОСОБА_5 та надана до АНД райради
заява про переоформлення земельної
ділянки з ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5, а
ОСОБА_4 надана заява про переоформлення
земельної ділянки з нього на ім'я
ОСОБА_5

25.04.2000 виконкомом АНД районної ради м.
Дніпропетровська було прийнято
рішення №125/6 про переоформленні
земельної ділянки АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 на
ОСОБА_5

24.10.2003 виконком
Амур-Нижньодніпровської районної ради
м.Дніпропетровська розглянув заяву
ОСОБА_5 від 21 жовтня 2003 року про
переоформлення на ім'я ОСОБА_1
земельної ділянки АДРЕСА_1 та прийняв
рішення №366/1, згідно з яким зазначена
земельна ділянка була переоформлена на
ОСОБА_1

29.01.2004 за замовленням ОСОБА_1 №06/00220,
фахівцем КП «ДМБТІ» був складений
технічний паспорт на домоволодіння
АДРЕСА_1, згідно з яким в цілому
домоволодіння складається з: А1 -
житлового будинку (незакінченого)
загальною площею 220 кв.м.; Б - погрібу; №1
15 - огорожі та споруди; І - мостіння - яке
розташоване на земельній ділянці
площею 1008 кв.м.

24.03.2004 позивачем було подано заяву на
ім'я голови Дніпропетровської міської
ради на приватизацію земельної ділянки
АДРЕСА_1, за якою була проведена
інвентаризація меж земельної ділянки
АДРЕСА_1 та складена землевпорядна
справа №056228.

28.04.2004 нібито за заявою ОСОБА_5 від 27.04.2004
прокуратурою м. Дніпропетровська
внесено протест на рішення виконкому
№366/1.

21.05.2004 виконкомом
Амур-Нижньодніпровської районної ради
м.Дніпропетровська винесено рішення
№166, яким на виконання протесту
прокурора м. Дніпропетровська від
28.04.2004, скасовано рішення №366/1 від 24.10.2003
про переоформлення на ім'я ОСОБА_1
земельної ділянки АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

15.01.2005 нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори за реєстровим
номером №1-43 було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на ім'я
ОСОБА_3. Відповідно до вказаного
свідоцтва відповідач ОСОБА_3
успадкував незавершене будівництвом
домоволодіння АДРЕСА_1.

У зазначеному свідоцтві про право на
спадщину вказано, що незавершене
будівництвом домоволодіння належало
ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому
АНД районної ради м. Дніпропетровська
№125/6 від 25.04.2000 та довідки КП ДМБТІ №000646
від 28.12.2004. У свою чергу в зазначеній
довідці вказано, що ОСОБА_5 на підставі
все того ж рішення АНД райвиконкому
№125/6 від 25.04.2000 на праві власності
належить незавершений будівництвом
об'єкт нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1. Тобто оскаржуване свідоцтво
видане лише на підставі рішення АНД
райвиконкому №125/6 від 25.04.2000.

Зазначене рішення є незаконним,
оскільки на ОСОБА_5 була лише
переоформлена земельна ділянка, але
жодним чином цим рішенням не
надавалось право власності на
домоволодіння. Позивач вважає, що не
існує жодного документу, яким би було
встановлено право власності ОСОБА_5 на
незавершене будівництвом
домоволодіння АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_5 не мала жодних прав
щодо виникнення в неї права власності
на вказане нерухоме майно, то і
відповідач ОСОБА_3 не має відповідних
прав в порядку спадкування на
зазначене нерухоме майно.

В липні 2004 року позивач звернувся до
АНД районного суду м.Дніпропетровська
з позовом про визнання незаконним та
скасування рішення №125/6 від 25.04.2000
виконкому АНД райради про
переоформлення на ОСОБА_5 земельної
ділянки АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
25.12.2013, яке набрало чинності, у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Разом з тим, цим рішенням встановлено,
що рішення виконкому АНД районної у м.
Дніпропетровську ради №125/6 від 25.04.2000
винесено з перевищенням повноважень в
сфері регулювання земельних відносин.

На підставі викладеного позивач
просить визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
виданого нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори 15 січня 2005 року на
ім'я ОСОБА_3 та зареєстрованого в
реєстрі під № 1-43.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
надав пояснення аналогічні змісту
позовних вимог, на задоволенні позову
наполягав.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 у судовому засідання проти
позову заперечувала та підтримала
надані суду письмові заперечення на
позов.

Представник відповідача Виконавчого
комітету Амур-Нижньодніпровської
районної у м. Дніпропетровську ради в
судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не сповістив.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
сповістив.

Представник третьої особи ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 підтримав позов та просив його
задовольнити. В судове засідання 14
жовтня 2014 року не з'явився,
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не сповістив.

Представник 3-ї особи Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився, надавши заяву
про слухання справи у їх відсутність та
винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
дослідивши матеріали цивільної справи
№ 199/7870/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання свідоцтва на
спадщину недійсним, дослідивши
матеріали справи №2а-7/2007 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконкому АНД району про визнання
рішення №166 від 21.05.2004 недійсним,
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Із роз'яснень, що містяться в абз.3 п. 27
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування"
відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво
про право на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але й за інших підстав,
установлених законом. Іншими
підставами можуть бути: визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК
України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Таким чином, закон передбачає, що
власник порушеного цивільного права
має право на його захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася
спадщина, яку отримав син померлої
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від 15
січня 2005 року зареєстрованого в
реєстрі за №1-43.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивач ОСОБА_1 не підтвердив факт
наявності у нього цивільних прав
стосовно спірного майна на час
розгляду справи, а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до ст.88 ЦПК
України судові витрати віднести на
рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3,
виконавчого комітету
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради, де треті особи
ОСОБА_4, Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним -
відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача.

Заходи забезпечення позову у вигляді
заборони вчиняти будь-які дії
направленні на відчуження в будь-який
спосіб нерухомого майна -
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної
ділянки на якій знаходиться зазначене
домоволодіння, накладені ухвалою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 травня
2014 року - скасувати.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 20 жовтня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець