Провадження № 2/641/2712/2014
Справа № 641/6802/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Комінтернівський районний суд м.
головуючого - судді Григор'єва Б.П.,
при секретарі- Вакуленко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення безпідставно набутих коштів
та моральної шкоди,-
Позивачка звернулась до суду з
позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2
на свою користь 6 800 грн. безпідставно
набутих коштів та 15 000 грн. в рахунок
відшкодування заподіяної моральної
шкоди, посилаючись на наступне.
Так, в червні 2011 року вона звернулась до
відповідача, який на той час був
правозахисником «Спілки кооператорів»
і працював юристом в блоці
«Батьківщина» ОСОБА_3, з метою
отримання правової допомоги, у зв'язку
із спором, що виник між нею та ОСОБА_4,
внаслідок якого існувала загроза
втрати належного їй майна - 20/100 частини
будинку за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2
запропонував їй переоформити
зазначену частку майна на її сина -
ОСОБА_5 на підставі рішення
третейського суду. Оскільки відповідач
запевнив її у дійсному переході права
власності на зазначене майно до її
сина, показав власні документи, які
підтверджували, що він є юристом, тим
викликав довіру у позивачки. В усній
формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
досягнуто домовленості про те, що він
здійснить переоформлення належного
позивачці майна -20/100 частин будинку, за
адресою: АДРЕСА_1 на її сина ОСОБА_5, а
позивачка сплатить відповідачу за ці
послуги 8 000 (вісім тисяч) грн. При цьому,
відповідач просив передоплату в сумі
4000 (чотири тисячі) грн. за свої послуги.
Вказана сума була передана
відповідачеві двома платежами - 2000 (дві
тисячі) гривень - 16 червня 2011 року, про
що була надана відповідна розписка, 2000
(дві тисячі) гривень - 23 червня 2011 року,
про отримання яких було зазначено у
розписці, наданій раніше. До 25 вересня
2012 року відповідач постійно просив у
неї додатково надати грошові кошти в
рахунок оплати його послуг, запевняючи,
що все йде, як треба. Так, на його
прохання позивачка передала йому: 9
квітня 2012 року - 800 (вісімсот) грн., 17
травня 2012 року - 500 (п'ятсот) грн., 11
серпня 2012 року - 700 (сімсот) грн., 25
вересня 2012 року - 800 (вісімсот) грн. Про
отримання зазначених сум відповідач
зазначав у наданій раніше розписці.
Таким чином, позивачка передала
відповідачу 6 800 (шість тисяч вісімсот)
грн. Разом із тим, взяті на себе
зобов'язання щодо переоформлення 20/100
частин будинку за адресою: АДРЕСА_1
відповідач не виконав. Також, ОСОБА_4
пред'явив до позивачки вимоги про
виселення із будинку, оскільки на той
час відбулись прилюдні торги, в яких
ОСОБА_4 став переможцем. ОСОБА_1
звернулась до відповідача з усною
претензією та вимагала повернути їй
грошові кошти, отримані в рахунок
сплати його послуг, оскільки
відповідач не лише не виконав взятих на
себе обов'язків, але й довів справу до
такого стану, що позивачка втратила
житло, з якого її виселяють. Відповідач
відмовився повернути отримані грошові
кошти. 04 березня 2014 року позивачка
звернулась до Київського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області із
заявою про вчинене стосовне неї
кримінальне правопорушення, в порядку
ст. 214 КПК України. Зазначені відомості
Постановою слідчого СВ Київського РВ
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області капітана міліції ОСОБА_6 від 25
березня 2013 року зазначене кримінальне
провадження було закрито. Ухвалою
слідчого судді від 06 серпня 2013 року
було задоволено скаргу ОСОБА_1 та
скасовано постанову слідчого про
закриття кримінального провадження з
направленням матеріалів прокурору
Київського району м. Харкова для
організації досудового розслідування.
Вважає, що відповідач не виконав умови
ст. 526 ЦК України, оскільки не здійснив
будь-яких дій щодо переоформлення 20/100
частин будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Також, з посиланням на ст.ст. 610, 611, 1212 ЦК
України зазначає, що нею було частково
виконане зобов'язання з оплати послуг
відповідача в сумі 6 800 (шість тисяч
вісімсот) грн., в той же час відповідач
взяті на себе зобов'язання не виконав.
Крім того, внаслідок невиконання
відповідачем взятого на себе
зобов'язання позивачка втратила право
власності на 20/100 частин будинку та
виселена разом із сином із зазначеного
будинку, що спричинило їй моральну
шкоду, яка полягає у душевних
стражданнях, вони із сином втратили
житло, вимушені змінити звичайний
уклад свого життя та додавати
додаткових зусиль для організації
свого життя. Спричинену моральну шкоду
позивачка оцінює в 15 000 (п'ятнадцять
Просить стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн.,
безпідставно набутих коштів та 15 000
(п'ятнадцять тисяч) грн. заподіяної
моральної шкоди, а всього 21 800 (двадцять
одну тисячу вісімсот) грн.
Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, надала пояснення
аналогічні викладеним у позовній заяві
та просила задовольнити позовні вимоги
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
У зв'язку з неявкою відповідача та за
згодою позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, що відповідає вимогам ст. 224
Вислухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
Так з позовної заяви та
пояснень наданих позивачкою у судовому
засіданні вбачається, що між
позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 було досягнуто в усній формі
домовленість про надання останнім
послуг по здійсненню переоформлення
належного позивачці майна - 20/100 частин
будинку за адресою: АДРЕСА_1 на її сина
ОСОБА_5, за що позивачка повинна
сплатити ОСОБА_2 за вказані послуги 8000
На підтвердження своїх вимог
позивачкою надана розписка, згідно з
якою вона передала відповідачу гроші
на загальну суму 6 800 грн., з яких 2000 грн. -
передані 16.06.2011р., 2000 грн. - 23.06.2011 р., 800
грн . - 09.04.2012 року, 500 грн. - 17.05.2012 р., 700
грн. - 11.08.2012 р. , 800 грн. - 25.09.2012 р.
Враховуючи, що до теперішнього часу
ОСОБА_2 не виконані взяті на себе
обов'язки, вважає, що зазначені грошові
кошти набуті ним безпідставно та
підлягають поверненню відповідно до
вимог п.3 ч.3 ст. 1212 ЦК України.
Главою 83 ЦПК України
врегульовано набуття, збереження майна
без достатньої правової підстави.
Пунктом 3 частини 2 статті 1212 ЦПК
України передбачено, що положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні.
Зазначена вимога означає, що у разі
припинення зобов'язання через
неможливість його виконання, яке
виникло внаслідок обставин, за які
жодна із сторін не відповідає, або у
зв'язку із добровільною відмовою від
зобов'язання обох сторін, сторона, що
виконала зобов'язання повністю або
частково, має право вимагати
повернення виконаного.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності, які передбачають
рівність прав сторін щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості та
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувались
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Разом із тим, із наданої
позивачкою розписки вбачається, що
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 2000 грн. в
рахунок виконання доручення
консультативно-представницкого
характеру, у зв'язку із стягненням з
ОСОБА_1 сум на користь ОСОБА_4 та
перелічені наступні отримані суми
разом із зазначенням дати та підпису на
загальну суму 6 800 грн.

Таким чином, з тексту розписки
не вбачається зобов'язання відповідача
щодо надання послуг по переоформленню
належного позивачці майна -20/100 частин
будинку, за адресою: АДРЕСА_1 на її сина
ОСОБА_5

Також не містять підтвердження
даного факту й інші матеріали справи.

Так, в матеріалах справи
міститься заява ОСОБА_1 до Київського
РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській
області про вчинене ОСОБА_2 стосовно
неї кримінальне правопорушення
передбачене ст. 190 КК України, за
наслідками розгляду якої було прийнято
постанову про закриття кримінального
провадження від 25.03.2013 року.

Також, міститься скарга ОСОБА_1
на вищевказану постанову слідчого до
Київського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 06.08.2013 р. вищевказану скаргу
було задоволено, постанову про
закриття кримінального провадження
скасовано та матеріали кримінального
провадження направлено прокурору
Київського району м. Харкова для
організації досудового розслідування.
На теперішній час будь-які відомості
щодо вказаного кримінального
провадження у суду відсутні.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК
України позивачка відповідних
клопотань не заявляла.

Також, позивачкою надана копія
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 03.12.2013 року, яким
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Червонозаводського
відділку ДВС Харківського МУЮ, ПП
«Нива-В.Ш.», філії 21 ПП «Нива-В.Ш.»,
ОСОБА_4, треті особи - Харківська міська
Рада, ОСОБА_7, ОСОБА_5, про визнання
прилюдних торгів такими, що не
відбулись та визнання недійсним
свідоцтва про право власності, та
задоволені зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа -
Червонозаводський РВ в м. Харкові
Головного управління державної
міграційної служби про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом визнання особи такою, що
втратила право володіння та
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку.
Ухвалою апеляційної інстанції від
18.02.2014 року вказане рішення залишено
без змін.

Крім цього, позивачкою надано копію
третейської угоди про передачу спору,
який виник за вимогою позивача ОСОБА_5
до ОСОБА_1, до третейського суду та
копію позовної заяви до третейського
суду від ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення
суми в рахунок відшкодування моральної
шкоди, спричиненої здоров'ю.

Також, надана копія мирової угоди,
укладена між боржником ОСОБА_1 та
стягувачем ОСОБА_5, на підставі якої
стягувач в рахунок компенсації шкоди,
спричиненої здоров'ю стягувача приймає
у власність усю належну боржнику
частку домоволодіння, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи, що жоден з наданих
документів не має доказового значення
по даній цивільній справі, суд не
знаходить підстав для задоволення
вимог в частині повернення
безпідставно набутих коштів в сумі 6800
грн.

Стосовно відшкодування спричиненої
моральної шкоди у сумі 15 000 грн. суд
зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Статттею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди завданої внаслідок
порушення її прав.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного суду
України від 31 березня 1995 року №4 (зі
змінами внесеними постановою від 25
травня 2001 року №5) «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» зазначено, що при
вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди підлягає обов'язковому
з'ясуванню наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою та протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чи підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Отже, обов'язковими умовами такої
відповідальності є наявність шкоди,
протиправної поведінки заподіювача
шкоди, причинного зв'язку між шкодою та
протиправною поведінкою та вина
заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду, є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін чи інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях (ч.ч.3,4 ст. 60 ЦПК України).

Жодних належних та допустимих доказів
на підтвердження моральної шкоди,
причинного зв'язку між шкодою і
протиправною поведінкою відповідача
не надано і матеріали справи також їх
не містять.

Таким чином, факти зазначені в позовній
заяві не знайшли підтвердження в
судовому засіданні , а тому позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не
підлягають також стягненню понесені
позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212, 214-215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1212 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення безпідставно
набутих коштів та моральної шкоди -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданною протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційний суд Харківської області
через Комінтернівський районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК
України.

Суддя: Б. П. Григор'єв