Справа № 367/2091/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

23 липня 2014 року Ірпінський міський суд
Київської області у складі:

головуючого
судді Кухленка Д.С.,

при секретарі
Самсонович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів за
договором позики,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської
області надійшов зазначений вище
позов, який позивач мотивує тим, що
25.06.2007р. та 21.09.2007р. він разом із ОСОБА_2
уклали договір купівлі-продажу
будівельних матеріалів. За надані
піноблоки та пиломатеріали (дошки, брус
та крокви) ОСОБА_2 від позивача отримав
кошти, які складаються із 1000 доларів
США - 25.06.2007р., 2000 доларів США - 30.06.2007р. та
7800 грн. - 21.09.2007р. (відповідно до курсу
НБУ становить 1545 доларів США). У
листопаді 2007р. позивач зателефонував
ОСОБА_2 та повідомив, що найняв
автомобіль з метою перевезення
будівельних матеріалів, які йому
належать, однак останній повідомив, що
вказані будівельні матеріали він
продав вдруге. Відповідно до цього
зазначає, що відповідач умови договору
не виконав, а тому звернувся до суду про
стягнення із відповідача 4545 доларів
США (згідно курсу НБУ станом на 10.04.2014р.
складає 57348 грн.). Одночасно пояснює, що
у разі не виконання відповідачем умов
договору то він повинен відшкодувати
завдані позивачу збитки, які станом на
10.04.2014р. складають 40152 грн., а відповідно
до курсу НБУ - 3182 доларів США. Крім
визначає розмір неустойки, яка складає
12020 грн. У зв'язку із невиконанням
відповідача умов договору позивачу
було нанесену моральну шкоду, яка
виявилась у душевних стражданнях
пов'язаних із протиправною поведінкою
відповідача, яку він оцінює у сумі 5000
грн. Окрім вищезазначеного просить суд
стягнути із відповідача суму судового
збору та витрати за послуги адвоката.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надіслав до суду заяву в якій
підтвердив обставини викладені у
позовній заяві, просить задовольнити
позовні вимоги, щодо винесення
заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причини поважності неявки не
повідомив, тому суд, керуючись статтею
224 ЦПК України, вважає за можливе
розглянути справу заочно на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.09.2007р. ОСОБА_1
надав ОСОБА_2 грошові кошти на купівлю
будівельних матеріалів. За надані
піноблоки та пиломатеріали (дошки, брус
та крокви) ОСОБА_2 від позивача отримав
кошти, які складаються із 1000 доларів
США - 25.06.2007р., 2000 доларів США - 30.06.2007р. та
7800 грн. - 21.09.2007р., про що свідчить
договір та розписка від відповідача
(а.с.3-4). У листопаді 2007р. позивач
зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що
найняв автомобіль з метою перевезення
будівельних матеріалів, які йому
належать, однак останній повідомив, що
вказані будівельні матеріали він
продав вдруге. Враховуючи
вищевикладене, судом отримано
підтвердження факту надання позивачем
позики у сумі 22 950,00 грн., а тому стягує
із відповідача вказану суму. Одночасно
із цим позивачем не доведено факту
понесених позивачем збитків у сумі 40152
грн. у зв'язку із неповерненням
грошових коштів вчасно. Крім цього,
судом не знайдено в матеріалах справи
підтвердження витрат за послуги
адвоката.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання за договором має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Вимога позивача щодо стягнення на його
користь з відповідача упущеної вигоди
в розмірі 40 152,90 грн. не підлягає
задоволенню, оскільки, є
необґрунтованою та не доведеною.

Оскільки індекс інфляції (індекс
споживчих цін) - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купує населення для невиробничого
споживання, а ціни в Україні
встановлюються в національній валюті -
гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України
щодо сплати боргу з урахуванням
установленого індексу інфляції
поширюються лише на випадки
прострочення виконання грошового
зобов'язання, яке визначене договором у
гривні, тому суд відмовляє в
задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення суми індексу інфляції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідач повинен повернути позивачу
суму боргу в розмірі - 22950 грн. та 3%
річних від простроченої суми, що
становить - 4810,06 грн.

Також позивач не надав суду доказів з
приводу нанесення моральної шкоди , які
обґрунтовують обставини щодо завданої
йому моральної шкоди та її розміру,
тому суд вважає, що відсутні підстави
для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому суд
вважає, що з відповідача слід стягнути
на користь позивача судові витрати по
справі.

Враховуючи, що сторони в судове
засідання не з'явилися, відповідно до ч.
2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного
кодексу України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 64,
88, 197, 209, 212-215, 224, 226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу в розмірі - 22 950,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3%
річних від простроченої суми - 4810,06 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі - 537,48 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 (десяти) днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Ірпінський міський суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
(десяти) днів з дня проголошення
рішення, а особами, які були відсутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, - з дня отримання
копії рішення.

Суддя: Д. С. Кухленко