Справа № 1328/8176/12
Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/5575/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого- судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю:ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

ОСОБА_6, її представників ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Львова від 13 грудня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись з
позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про
виділ в натурі частки із спільного
майна - житлового будинку АДРЕСА_1 та
визнання за ними права власності на
ідеальні частки.

05.12.2012 року сторони звернулися до суду
із заявою про визнання мирової угоди та
закриття провадження у справі, додавши
до клопотання текст мирової угоди від
05.12.2012 року, підписаної сторонами.

13.12.2012 р. у судовому засіданні сторони
підтримали заяву про визнання мирової
угоди та закриття провадження у справі.

Оскаржуваною ухвалою задоволено
спільну заяву сторін: ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про
визнання мирової угоди, визнано
укладену між ними 05.12.2012 року мирову
угоду, за умовами якої позивачі ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 відмовляються від
позовних вимог, сторони визнають право
власності на частини будинку АДРЕСА_1,
які займають фактично та володіють на
підставі правовстановлюючих
документів, сторони домовились
поділити будинок з господарськими
будовами відповідно до займаних частин
будинку згідно з технічним паспортом
БТІ від 12.03.2009 року. У зв»язку з
визнанням мирової угоди цивільну
справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
провадженням закрито. Зобов»язано
сторони добровільно виконати умови
вказаної угоди.

Ухвалу в апеляційному порядку
оскаржили ОСОБА_2 та представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, в апеляційній скарзі просить
ухвалу скасувати, а справу направити в
суд першої інстанції для продовження
її розгляду.

Апелянти вважають, що ухвала суду
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликаються на те,
що посилання суду першої інстанції на
відмову позивачів від позову не
відповідає фактичним обставинам
справи та наявним в цивільній справі
доказам. Адже, в мировій угоді сторін
немає жодної згадки про те, що позивачі
відмовляються від позову, в матеріалах
справи відсутня відповідна заява, а
сторони ні письмово, ні усно в судовому
засіданні не заявляли про відмову від
позову.

Також апелянти зазначають, що судом не
досліджено, що мирова угода,
затверджена ухвалою Шевченківського
районного суду м. Львова від 13.12.2012 року,
за своєю правовою природою є заявою
відповідачів про визнання позову, що в
кінцевому результаті потягло за собою
ухвалення судового рішення у формі
ухвали, яке не відповідає імперативним
приписам ч.4 ст. 174 ЦПК України. Просять
також врахувати, що наявність в тесті
мирової угоди посилання сторін на те,
що про наслідки укладення мирової
угоди сторони ознайомлені, не свідчить
про те, що саме суд роз»яснив сторонам
наслідки укладення мирової угоди.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5
на підтримання доводів апеляційних
скарг, заперечення ОСОБА_6, її
представників ОСОБА_7, ОСОБА_8 щодо
задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають до задоволення з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова
угода укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов»язків сторін та предмета
позову. Сторони можуть укласти мирову
угоду і повідомити про це суд, зробивши
спільну заяву. Якщо мирову угоду або
повідомлення про неї викладено в
адресованій суду письмовій заяві
сторін, ця заява приєднується до
справи. До ухвалення судового рішення
у зв»язку з укладенням сторонами
мирової угоди суд роз»яснює сторонам
наслідки такого рішення, перевіряє, чи
не обмежений представник сторони, який
висловив намір вчинити ці дії, у
повноваженнях на їх вчинення. У разу
укладення сторонами мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі. Закриваючи
провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд. Суд не
визнає мирової угоди у справі, в якій
одну із сторін представляє її законний
представник, якщо його дії суперечать
інтересам особи, яку він представляє.

Під мировою угодою слід розуміти
досягнуту сторонами в ході судового
розгляду засновану на взаємних
поступках угоду, яка по новому визначає
їх суб»єктивні права та обов»язки.
Умови мирової угоди не повинні
суперечити закону, не порушувати права
та законні інтереси інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.12.2012 р., ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 у зв»язку із
досягненням сторонами згоди щодо
поділу житлового будинку, який є у їх
спільній частковій власності,
звернулися до суду із заявою про
визнання мирової угоди у справі за
позовом про виділ в натурі частки із
спільного майна - житлового будинку
АДРЕСА_1 та визнання за ними права
власності на ідеальні частки, у зв»язку
з чим просили про закриття провадження
у справі, додавши до клопотання
підписаний всіма позивачами та
відповідачами текст мирової угоди від
05.12.2012 року.

Розрахунок реальних часток сторін у
житловому будинку АДРЕСА_1
підтверджується висновком ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО» про визначення реальних часток в
будинку між співвласниками від 09.11.2012 р.
№ю1/1210, у якому зазначено, що розрахунок
проведено без врахування самовільного
та незавершеного будівництва.

13.12.2012 р. у судовому засіданні ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
підтримали заяву про визнання мирової
угоди та закриття провадження у справі.

Оскаржуваною ухвалою спільну заяву
сторін: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4, до
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання
мирової угоди задоволено.

Визнано укладену між ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
05.12.2012 року мирову угоду.

В резолютивній частині ухвали про
затвердження мирової угоди зазначено,
що сторони визнали право власності на
частини будинку АДРЕСА_1, які займають
фактично та володіють на підставі
правовстановлюючих документів,
сторони домовились поділити будинок
АДРЕСА_1 з господарськими спорудами
відповідно до займаних частин
житлового будинку згідно з технічним
паспортом БТІ від 12.03.2009 року.

Згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом, виданим
державним нотаріусом Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори 20.06.1998 р. ОСОБА_6, ОСОБА_4
успадкували в рівних частках в
розмірі по 7/16 частин житлового будинку
АДРЕСА_1.

Згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за законом, виданим державним
нотаріусом Третьої Львівської
державної нотаріальної контори 30.08.1996
р. ОСОБА_2 успадкував 1/16 частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за законом, виданим державним
нотаріусом Третьої Львівської
державної нотаріальної контори 14.07.1995
р. ОСОБА_9, ОСОБА_10 успадкували 1/16
частину житлового будинку АДРЕСА_1, а
ОСОБА_11 став власником 1/6 частини цього
житлового будинку на підставі договору
дарування, укладеного між ОСОБА_13, та
ОСОБА_11 21.05.1997 р.

Разом з тим, як вбачається з мирової
угоди сторони визнали право власності
ОСОБА_4 на 6/100 частин житлового будинку,
ОСОБА_6 на 37/100 частин житлового будинку,
в той час як їх частки згідно
правовстановлюючих документів є
рівними.; сторони визнали право
власності ОСОБА_2 на 6/100 частин, ОСОБА_9
на 17/100 частин, ОСОБА_10 на 17/100 частин, в
той час як їх частки згідно
правовстановлюючих документів є
рівними - в розмірі1/16 частини житлового
будинку. Крім цього, ОСОБА_11 згідно
договору дарування є власником 1/6
частини житлового будинку, а в мировій
угоді сторони визнали за ним 17/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1.

Наведене свідчить про порушення прав
та інтересів сторін мирової угоди, а
саме, права власності сторін на частини
житлового будинку АДРЕСА_1, розмір яких
не відповідає розміру їх часток, що
належать їм на підставі
правовстановлюючих документів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
визнання та затвердження мирової
угоди, суд першої інстанції не взяв до
уваги вищенаведеного та не перевірив,
чи порушують умови мирової угоди права,
свободи чи інтереси інших осіб. Суд не
врахував положення ч.5 ст. 175 ЦПК
України, згідно з якими, якщо умови
мирової угоди суперечать закону чи
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує розгляд справи.

Метою мирової угоди є врегулювання
спору між самими сторонами і її умови
можуть стосуватися лише прав та
обов»язків сторін та предмету спору.
Зазначена мета може бути досягнута,
якщо предмет такої угоди буде
пов»язаний зі спірним
правовідношенням та випливати з нього.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянтів про те, що зазначення в
оскаржуваній ухвалі про те, що ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 відмовляються від
позовних умов, не відповідає фактичним
обставинам справи, адже у мировій
угоді, поданій сторонами на
затвердження, не зазначено таку умову,
як відмова позивачів від позову. Крім
цього, відмова позивачів від позову
свідчить про припинення спору між
сторонами, оскільки вони фактично
відмовляються від участі у даному
процесі, що виключає можливість
продовження судового розгляду та
вирішення справи по суті, в тому числі
визнання та затвердження судом мирової
угоди. А відтак визнання мирової угоди,
за умовами якої позивачі відмовляються
від позову, є неправомірним, оскільки
кожен з позивачів не позбавлений
можливості подати до суду заяву про
відмову від позову.

Оскільки судом першої інстанції
порушено порядок вирішення питання про
затвердження мирової угоди,
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з передачею справи до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду.

Керуючись ст. 303, п.4 ч.2 ст. 307, ст.ст. 311, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги ОСОБА_2, представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 13 грудня 2012 року -
скасувати, справу направити для
продовження її розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.