Справа № 635/4585/14-ц
Провадження № 2/635/2047/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 року Харківський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Березовської І.В.

за участю секретаря судового засідання
- Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в сел.
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору: приватний
нотаріус Харківського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4, приватний нотаріус
Харківського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_5, КП
"Харківське районне бюро технічної
інвентаризації", ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
визнання довіреності частково
недійсною та визнання договору
купівлі-продажу недійсним, за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору: приватний
нотаріус Харківського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4, приватний нотаріус
Харківського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_5, КП
"Харківське районне бюро технічної
інвентаризації", ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
визнання довіреності частково
недійсною та визнання договору
купівлі-продажу недійсним, за позовом
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_9 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: приватний нотаріус
Харківського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4,
приватний нотаріус Харківського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_5, КП
"Харківське районне бюро технічної
інвентаризації", ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
визнання довіреності частково
недійсною та визнання договору
купівлі-продажу недійсним, за позовом
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_10 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: приватний нотаріус
Харківського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4,
приватний нотаріус Харківського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_5, КП
"Харківське районне бюро технічної
інвентаризації", про визнання
довіреності частково недійсною та
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, за позовом третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, ОСОБА_11 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
приватний нотаріус Харківського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_4, приватний
нотаріус Харківського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_5, КП "Харківське районне
бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання довіреності
частково недійсною та визнання
договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_12 звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, у якому
вказала на те, що 17 листопада 2004 року
нею, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_6, ОСОБА_10 на ім'я відповідача
ОСОБА_2 була видана нотаріально
посвідчена довіреність на право
представляти їх інтереси, як власників
майнових паїв членів КСП
"Циркунівське", в питаннях виділення в
натурі належного їм майна у розмірі
майнових паїв та одержання свідоцтв
про право власності на майно.

Крім того, вона надала ОСОБА_2 усну
згоду на тимчасове користування
майном, яке буде виділено їй в натурі із
спільного майна КСП "Циркунівське".

Довіреність на право розпорядження
майном, отриманим на підставі
свідоцтва про право власності на
майновий пай члена КСП, вона ОСОБА_2 не
надавала, оскільки на час видачі
довіреності ще не була власником цього
нерухомого майна, право на яке у неї
виникло лише після державної
реєстрації права власності на нього в
КП «Харківське БТІ» 04 травня 2005 року. В
цій частині довіреність вважає такою,
що суперечить чинному законодавству.

Крім того, зазначає, що довіреність не
відповідає її волевиявленню, оскільки
приватний нотаріус ОСОБА_4 та ОСОБА_2
шляхом обману, використовуючи її
юридичну необізнаність, внесли до
довіреності ті повноваження, які вона
не надавала відповідачу. При
посвідченні вказаної довіреності
нотаріус не зазначив місце її
посвідчення, довіреність посвідчена
від імені декількох осіб, в різних
місцях.

Разом з тим, 01 червня 2005 року відповідач
ОСОБА_2, скориставшись наданою йому
довіреністю, від імені власників
виділеного їм в натурі майна, не маючи
на це повноважень, уклав договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
продав своєму синові ОСОБА_3 за
заниженою ціною нежитлову будівлю -
корівник АДРЕСА_1.

При цьому, приватний нотаріус ОСОБА_5 в
порушення вимог ЗУ «Про нотаріат» не
перевірила законність та об'єм
повноважень представника ОСОБА_2 на
укладання такої угоди та посвідчила
договір купівлі-продажу нежитлової
будівлі.

Таким чином, вказаний договір
купівлі-продажу будівлі корівника є
результатом зловмисної домовленості
ОСОБА_2 з ОСОБА_3, які є членами однієї
сім'ї, а також членами одного
фермерського господарства, і є таким,
що укладений ОСОБА_2 у власних
інтересах, що є порушенням ч.3 ст. 238 ЦК
України.

Крім того, укладаючи договір
купівлі-продажі, ОСОБА_2 не повідомив
її про це, та з'ясував чи згодна вона
продаж належного їй майна.

Посилаючись на те, що вищевказана
довіреність від 17 листопада 2004 року на
ім'я ОСОБА_2 та договір купівлі-продажу,
укладений 01 червня 2005 року між ОСОБА_2
від її імені на підставі оспорюваної
довіреності, та ОСОБА_3, посвідчені
приватними нотаріусами Харківського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з
порушеннями чинного законодавства,
позивачка ОСОБА_12 в остаточних вимогах
просила визнати недійсними договір
купівлі-продажу, а також вказану
довіреність в частині повноважень на
розпорядження майном; зобов'язати КП
"Харківське районне бюро технічної
інвентаризації" анулювати свідоцтво
про право власності на будівлю
корівника, що розташована в АДРЕСА_1,
та поновити правовстановлюючий
документ на належну їй частину
корівника, стягнути з відповідачів
понесені судові витрати зі сплати
судового збору та витрати на правову
допомогу, витрати за послуги нотаріуса,
а також поштову кореспонденцію.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 померла. Ухвалою
суду від 23 вересня 2014 року залучено до
участі у справі правонаступника
ОСОБА_12 - ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_13 також звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в
якому просила суд з аналогічних
підстав визнати недійсними
довіреність від 17 листопада 2004 року на
ім'я ОСОБА_2 та договір купівлі-продажу,
укладений 01 червня 2005 року між ОСОБА_2
від її імені на підставі оспорюваної
довіреності та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 померла. Ухвалою
суду від 26 лютого 2014 року залучено до
участі у справі правонаступника
ОСОБА_13 - ОСОБА_8

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_10, ОСОБА_9, які є
правонаступниками ОСОБА_14, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11, який є
правонаступником ОСОБА_15, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4, також просили суд, з
підстав, зазначених вище, визнати
недійсними довіреність від 17 листопада
2004 року на ім'я ОСОБА_2 в частині
повноважень на розпорядження майном,
та договір купівлі-продажу, укладений
01 червня 2005 року між ОСОБА_2 на підставі
оспорюваної довіреності, та ОСОБА_3;
зобов'язати КП "Харківське районне бюро
технічної інвентаризації" анулювати
свідоцтво про право власності на
будівлю корівника, що розташована в
АДРЕСА_1, та поновити правовстановлюючі
документи на належні їм частки
корівника, стягнути з відповідачів
судові витрати зі сплати судового
збору та витрати на правову допомогу,
витрати за послуги нотаріуса, а також
поштову кореспонденцію.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, просила її
позов та позови третіх осіб, які
заявляють самостійні вимоги щодо
предмету спору, задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_16 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5,
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилася, направила до
суду свого представника ОСОБА_17, яка
позовні вимоги не визнала, посилаючись
на те, що приватний нотаріус ОСОБА_5,
посвідчуючи договір купівлі-продажу
нежитлової будівлі діяла відповідно до
вимог чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_8, треті особи, які
заявляють самостійні вимоги щодо
предмету спору, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9,
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися, надали заяви
про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутності,
відповідач ОСОБА_3 причини неявки суду
не повідомив.

Представник третьої особи КП
"Харківське районне бюро технічної
інвентаризації", належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив.

Третя особа приватний нотаріус
Харківського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4,
належним чином повідомлений про час та
місце судового розгляду, в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_6 та ОСОБА_18, належним чином
повідомлені про місце та час розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися,
причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1 та
представника позивача ОСОБА_16,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_10 були
власниками майнових паїв членів КСП
"Циркунівське" згідно свідоцтв ХА-ХХV №
230235, ХА № 122241, ХА № 122015, ХА № 122116, ХА №
122010, ХА № 122026, ХА № 122012 про право
власності на майновий пай члена КСП
"Циркунівське", виданих Циркунівською
сільською радою Харківського району
Харківської області.

Як вбачається з витягу із протоколу № 1
зборів спостережної ради, утвореної
власниками цілісного майнового
комплексу земельного масиву
реорганізованого КСП "Циркунівське"
від 24 грудня 2003 року, в рахунок вище
зазначених майнових паїв ОСОБА_7,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_10
було виділено будівлю корівнику
АДРЕСА_1 /т.1 а.с. 136/

17 березня 2004 року комісією у складі
директора ТОВ АПП «Циркунівське»
ОСОБА_19, голови спостережної ради
ОСОБА_20, заступника голови
спостережної ради ОСОБА_21, повноважної
особи від спілки пайщиків ОСОБА_22 з
одного боку та ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_10 з
іншого боку, складено акт № 28 прийому
та передачі майна, а саме корівника № 2
відділення № 2 загальною вартістю 75 400
грн.

17 листопада 2004 року ОСОБА_12, ОСОБА_7,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_10
на ім'я відповідача ОСОБА_2 надали
довіреність, посвідчену ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Харківського
районного нотаріального округу
Харківської області та зареєстровану у
реєстрі за № 5445, на право представляти
їх інтереси у відповідних органах з
питання виділення у натурі належного
їм майна у розмірі майнового паю,
згідно вище зазначених свідоцтв,
користуватися та розпоряджатися
(продавати, за ціну і на умовах на свій
розсуд, обмінювати, заставляти,
страхувати, здавати в оренду) належним
ним майном, отриманим на підставі
зазначених свідоцтв. Для чого надали
йому право: подавати від їх імені заяви,
одержувати необхідні довідки,
свідоцтва і інші документи у
Харківській районній державній
адміністрації, Циркунівській
сільській раді, КСП "Циркунівське" та у
його правонаступників, у КП "ХРБТІ",
розписуватися за них, укладати
договори: завдатку, міни, застави,
оренди, купівлі-продажу, одержувати
належні ним гроші від продажу
належного ним майна, крім того, вести їх
справи в усіх судових установах з усіма
правами, наданими законом позивачу,
відповідачу, третій особі і
потерпілому./т. 1а.с. 6/

В травні 2005 року право приватної
власності на будівлю корівнику
АДРЕСА_1, було зареєстровано в 87/1000
частках за ОСОБА_10, в 122/1000 частках за
ОСОБА_7, в 126/1000 частках за ОСОБА_15, в 126/1000
частках за ОСОБА_14, в 141/1000 частках за
ОСОБА_13, в 187/1000 частках за ОСОБА_6, в 189/1000
частках за ОСОБА_12

Згідно витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно № 7367929 від 27 травня 2005
року загальна вартість вказаного
нерухомого майна складала 29 880 грн. /т.
1а.с. 135 /

01 червня 2005 року ОСОБА_2, який діяв від
імені ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_10 на підставі
довіреності від 17 листопада 2004 року, та
ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу
будівлі корівнику АДРЕСА_1, що був
посвідчений ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Харківського районного
нотаріального округу Харківської
області та зареєстрований в реєстрі за
№ 518. В договорі зазначено, що продаж
здійснено за 30 000 грн./т.1 а.с. 5/

Так, майновий пай - це вартісна
частина у майні КСП окремого
працівника, яка фіксується на певну
дату (паювання майна). Він підлягає
оформленню відповідно до чинного
законодавства, зокрема, постанови
Кабінету Міністрів України від 18
лютого 2001 року N 177 шляхом видачі
свідоцтва про право власності на
майновий пай. Тобто, майновий пай з
точки зору цивільних правовідносин є
об'єктом права члена КСП - майновим
правом.

Відповідно до ч.2 ст.190 ЦК України
майнові права є неспоживною річчю і
вважаються речовими правами.
Відповідно, пай належить на праві
власності члену КСП.

Для набуття права власності на майно
(речі) в натурі, еквівалентно вартості
майнового паю, має бути проведено виділ
цього майна на підставі положень
Закону «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»,
інших підзаконних нормативно-правових
актів, статуту КСП, внутрішніх актів
цього КСП.

Як вбачається з матеріалів
справи, всі вимоги щодо отримання паїв
членами КПС, оформлення прав на них та
виділу майна в натурі було дотримано.
Спорів з приводу цього не виникало.
Отже, члени КСП ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_10 стали
правомірно власниками паїв та
правомірно було проведено виділ майна,
вартість якого відповідає вартості їх
паїв.

Довіреністю від 17 листопада 2004 року
зазначені в ній довірителі ОСОБА_12,
ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_6,
ОСОБА_10 призначили свого представника
ОСОБА_2, наділивши його такими
повноваженнями: представляти їх у
відповідних органах з питань виділення
в натурі майна відповідно до майнових
паїв; здійснювати всі юридично значущі
дії з тим майном, яке буде отримано
шляхом виділу, майже до розпорядження
ним; здійснювати всі необхідні для
цього дії в органах державної влади та
місцевого самоврядування. Ці
повноваження зафіксовані в тексті
довіреності.

Отже, з цієї довіреності слідує воля
довірителей надати представнику
максимум повноважень щодо здійснення
їх майнових прав, починаючи від обміну
їх паїв на майно і закінчуючи
припиненням прав на це майно в разі
його продажу.

Кінцевою метою довіреності є
оформлення представником належним
чином права власності довірителей на
майно (корівник) та розпорядження цим
майном.

В довіреності не йдеться мова про право
представника на розпорядження паями,
оскільки згідно з актом № 28
прийому-передачі майна від 17 березня 2004
року довірителям вже було виділено в
натурі корівник. Тобто вони на той час,
ще до видачі довіреності, вже
реалізували своє право на отримання
майна відповідно вартості своїх паїв.
Відтак, змістом довіреності могло бути
не що інше, ніж розпорядження саме
майном, а не паями.

Право на розпорядження майном має його
власник. ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_10 вже були власниками
майна (корівника), який був їм виділений
на підставі акту прийому та передачі
майна від 17 березня 2004 року.

Згідно законодавства, що діяло на той
час, в ЦК було відсутнє положення про
момент набуття права власності на
майно, виділене з КСП.

Відповідно до вимог ст.182 ЦК право
власності на нерухомість підлягає
державній реєстрації. Задля цього
представник за довіреністю ОСОБА_2 і
був уповноважений на здійснення
відповідних дій.

Разом з тим, в ст.182 ЦК України момент
виникнення права власності на
нерухомість не обумовлений державною
реєстрацією. Таке правило було
зафіксоване лише в прийнятому значно
пізніше Законі «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

В даному випадку має бути застосоване
Тимчасове положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, що діяло на той час. В ньому
йдеться про державну реєстрацію права
власності за різними підставами
набуття цього права, в тому числі за
правочинами, що не підлягають
нотаріальному посвідченню (саме таким
можна вважати акт прийому - передачі
майна від 17 листопада 2004 року).

Крім того, в зазначеному Положенні
вказувалося на вимоги до документів, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення права власності та інших
речових прав на об'єкти, права щодо
яких підлягають державній реєстрації
(п.2.9), з чого безумовно слідує, що саме
ці документи, а не державна реєстрація
права власності на майно, породжує в
особи це право.

Таким чином, довірителі на момент
видачі довіреності вже були власниками
майна (корівника) і як такі вони
уповноважили представника його
оформити (зареєструвати) та
розпорядитися цим майном на свій
розсуд.

Крім того, слід зазначити, що чинне
законодавство також не містить
заборони відчужувати майно, якого в
особи ще немає (яка його власником не є
на момент укладення договору або
вчинення іншого правочину), а тому діє
норма про загальний дозвіл вчиняти
будь-які дії, не заборонені законом.

Таким чином, не вбачається і
суперечностей у видачі довіреності на
розпорядження майном, якого у
довірителей ще немає. І в будь-якому
разі це не може бути підставою для
визнання такої довіреності недійсною,
відповідно до ч.1 ст.203 та ч.1 ст.238 ЦК
України.

Порядок посвідчення вказаної
довіреності та її зміст повністю
відповідає вимогам глави 17 ЦК України.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_10 було видано довіреність під
впливом обману суду надано не було.

З огляду на відсутність підстав у
визнанні довіреності як правочину
частково недійсною, відсутні й
підстави для визнання недійсним
договору купівлі-продажу корівника.

Що стосується доводів позивачів та
третіх осіб, які заявляють самостійні
вимоги щодо предмету спору, стосовно
того, що ОСОБА_2 було вчинено правочин
від імені осіб, яких він представляє, у
своїх інтересах, оскільки будівля
корівника була продана ним своєму сину
ОСОБА_3, то чинне законодавство не
містить заборони на вчинення
відповідного правочину.

При цьому позивачами та третіми
особами, які заявляють самостійні
вимоги щодо предмету спору, не
доведено, що вказаний правочин було
вчинено у результаті зловмисної
домовленості ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами одного
фермерського господарства також суду
надано не було.

При цьому, судом позивачу ОСОБА_1 та
представнику позивача ОСОБА_16 були
роз'яснені положення ч.4 ст. 10 ЦПК
України, проте відповідне клопотання
про витребування доказів ними заявлено
не було.

Щодо посилань позивачів та третіх осіб
на те, що ОСОБА_2 продав будівлю
корівника своєму синові ОСОБА_3 за
заниженою ціною, то суд не приймає їх до
уваги, оскільки ч. 1 ст. 627 ЦК України
встановлено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Вище зазначеною довіреністю ОСОБА_13,
ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_12 уповноважили
ОСОБА_2 на продаж будівлі за ціну і на
умовах на свій розсуд.

Крім того, як вбачається з витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно № 7367929 від 27 травня 2005 року
загальна вартість вказаного
нерухомого майна складала 29 880 грн.

Також суд критично ставиться до
посилань позивачів та третіх осіб, що
вони не мали наміру продавати спірну
будівлю, а лише передали її в оренду
ОСОБА_2, оскільки вони спростовуються
матеріалами справи, зокрема, заборними
відомостями за договором
купівлі-продажу, що містять підписи
ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_14 щодо отримання
ними грошових коштів.

З огляду на наведене, позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10
є необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, суд відносить за рахунок
позивачів, третіх осіб, які заявляють
самостійні вимоги щодо предмету спору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
довіреності частково недійсною та
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання довіреності частково
недійсною та визнання договору
купівлі-продажу недійсним, ОСОБА_9 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
довіреності частково недійсною та
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, ОСОБА_10 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
про визнання довіреності частково
недійсною та визнання договору
купівлі-продажу недійсним, ОСОБА_11 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
довіреності частково недійсною та
визнання договору купівлі-продажу
недійсним - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
позивачів, третіх осіб, які заявляють
самостійні вимоги щодо предмета спору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги.

Особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -
І.В.
Березовська