Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5246/14
Головуючий у 1-й інстанції: Урупа І.В.
Суддя-доповідач: Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Мануйлова Ю.С.,
Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою фізичної особи
підприємця ОСОБА_2 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 15 жовтня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи підприємця ОСОБА_2,
третя особа інспекції з питань захисту
прав споживачів у Запорізької області,
про розірвання договору
купівлі-продажу, стягнення вартості
товару та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі-продажу,
стягнення вартості товару та моральної
шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що
26.05.2013 року він придбав у ФОП ОСОБА_2,
місце діяльності якого за адресою
АДРЕСА_1, будівельний матеріал у тому
числі сайдинг сірого кольору
виробництва Польща, площею 134,85 кв.м. на
суму 7085 грн. Відповідач за придбаний у
нього товар надав товарну накладну №
107-2, але помилково зазначив дату 26 липня
2013 року замість 26 травня 2013 року.
Зазначений товар був доставлений за
місцем проживання позивача у
заводській упаковці, але без
відповідного маркування, сертифікату
якості та інструкції щодо
транспортування умов зберігання та
монтажу на російській або українській
мові. У зв'язку з відсутністю будь-яких
інструкцій він поцікавився у особи, що
здійснювала доставку, про умови
зберігання сайдингу, та в усній формі
отримав інформацію про відсутність
будь-яких обов'язкових вимог для
зберігання, тому виклав його у дворі на
піддоні. На другий день після отримання
товару він почав здійснювати монтаж
сайдингу, використавши при цьому 28 кв.м.
Решту частина сайдингу він накрив
агроволокном та залишив зберігати у
дворі. 25.06.2013 року він мав намір
подовжити монтаж сайдингу та з'ясував,
що під час зберігання він сильно
деформувався, прийшов у негідність для
подальшого користуванням за
призначенням. Дефект товару стався
через недотримання під час його
зберігання встановлених заводом -
виробником відповідних норм та правил
зберігання товару. Однак, про дані
вимоги він повідомлений не був, вважав,
якщо сайдинг призначений для
зовнішнього використання його можливо
зберігати на вулиці. Він, як споживач,
має право на одержання необхідної
інформації про товар, в тому числі
відомості про умови його зберігання,
яку відповідач зобов'язаний був йому
надати. При цьому, інформація про товар
повинна надаватися згідно із
законодавством про мови. Між тим
куплений товар, супроводжувався тільки
іноземною мовою. Якісь написи
іноземною мовою містилися на коробці,
при цьому ніяких умовних позначень
загального вжитку щодо умов зберігання
не значилося. Ніякої супроводжувальної
документації, що містить інформацію
про товар та додається до продукції,
йому також надано не було. З цього
приводу він звернувся до відповідача,
але останній відмовився повертати
сплачені ним кошти, посилаючись на те,
що він був в усній формі повідомлений
про умови зберігання товару, товар було
зіпсовано через його недбалість.

Через неможливість виконати зовнішні
роботи по монтажу сайдингу на будинок,
де він мешкає з сім'єю, він зазнав
моральних страждань. Протягом
тривалого часту він не може отримати
свої кошти, змушений був звертатися за
захистом своїх прав до інспекції з
питань захисту прав споживачів,
адвоката, суду, що змінило звичний
спосіб його життя.

У зв'язку з вищезазначеним та уточнивши
позовні вимоги позивач просив суд
розірвати договір купівлі-продажу
сайдингу, укладений між ним та ФОП
ОСОБА_2 26.05.2013 року, стягнути з
відповідача матеріальну шкоду в
розмірі 7085 грн., моральну шкоду в
розмірі 5000 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 3 179,60 грн..

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 жовтня 2014 року позов
задоволено частково.

Розірвано договір купівлі-продажу
сайдингу, укладеного між ОСОБА_3 та
фізичною особою підприємцем ОСОБА_2
26.05.2013 року.

Стягнуто з фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вартість
товару (сайдингу площею 106,85 кв.м.) у
розмірі 5613 грн. 90 коп., моральну шкоду у
розмірі 1000 грн. та витрати на правову
допомогу в сумі 3179 грн.60 коп. а всього 9793
грн.50 коп.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути сайдинг
сірого кольору виробництва ПНР площею
106,85 кв.м. фізичній особі підприємцю
ОСОБА_2 після отримання ним суми
вартості товару.

Стягнуто з фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 487 грн. 20
коп. в дохід держави.

На зазначене рішення суду фізична
особа підприємець ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення суду, просить рішення суду
першої інстанції скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підставі.

Відповідно до ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене у справі судове рішення
в частині стягнення моральної шкоди та
витрат на судових витрат не відповідає
зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що 26 травня 2013 року
ОСОБА_3 за накладною № 07-2 придбав у ФОП
ОСОБА_2, який здійснює свою торгівельну
діяльність по АДРЕСА_1 будівельні
матеріали сайдинг сірого кольору
виробництва ПНР загальною площею 134,85
кв. м. на суму 7085 грн., (а.с. 26).

Товар був доставлений за місцем
проживання позивача в заводській
упаковці.

При продажу товару у порушення
вимог ст. 700 ЦК України, ст.4,15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продавцем не була надана ОСОБА_3
інформація про умови зберігання товару
(сайдинга). Ніяких умовних позначень
загального вжитку щодо умов зберігання
упаковці не значилося, написи на
упаковці були тільки на польській мові.
(а.с.16-17,57-64)

Внаслідок порушення умов
зберігання товару у червні 2013 року на
сайдингі з'явились дефекти - зміна
первісної форми у вигляді деформації,
покороблення та зміни лінійних
розмірів панелі.

За висновком спеціаліста №
056/06.09.2013 від 10.09.2013 року профіль
облицювальний полівінілхлорид ний
«BORYSZEW ERG» за наявності дефектів не
відповідає технічним умовам ДСТУ Б
В.2.7-146:2008. Зміна первісної форми
сайдинга у вигляді деформації,
покороблення та зміни лінійних
розмірів панелей виникли в результаті
порушення покупцем умов зберігання.
(а.с.55-66)

18.07.2013 року ОСОБА_3 пред'явив
ФОП ОСОБА_2 претензію, яку той отримав в
цей же день. (а.с. 25)

Вимоги позивача, викладені в
претензії, виконані не були, 29 липня 2013
року ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 відповідь про
неможливість її задоволення у зв'язку з
порушенням позивачем умов зберігання
сайдинга. (а.с. 23)

Задовольняючі позовні
вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції
дійшов висновку проте, що продавець не
надав в належній формі інформації про
умови зберігання товару, внаслідок
чого в результаті порушення покупцем
умов зберігання сайдинга виникли
деформації, покороблення та зміни
лінійних розмірів.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 4
Закону України «Про захист прав
споживачів» споживач має право на
відшкодування майнової шкоди,
завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону.

За вимогами ч.3,4 ст. 700 ЦК України
якщо покупцеві не надано можливості
негайно одержати повну і достовірну
інформацію про товар у місці його
продажу, він має право вимагати
відшкодування збитків, завданих
необґрунтованим ухиленням від
укладання договору, а якщо договір
укладено,- в розумний строк відмовитися
від договору, вимагати повернення
сплаченої за товар грошової суми і
відшкодування збитків, а також
моральної шкоди. Продавець, який не
надав покупцеві можливості одержати
повну і достовірну інформацію про
товар, несе відповідальність за
недоліки товару, які виникли після
передання його покупцеві.

Вимоги п. 1.16 Правил роздрібної
торгівлі непродовольчими товарами, ст.
6 Закону України «Про захист прав
споживачів», ч.1 ст. 700 ЦК України
покладають на продавця обов'язок
надати покупцеві інформацію про товар,
запропонований до продажу і визначає
вимоги до цієї інформації - вона
повинна бути своєчасною, повною та
достовірною, а також відповідати
законодавству про мови.

Продавець повинен надати
інформацію в такому обсязі, щоб у
покупця склалося чітке представлення
про властивості товару, правила
користування ним, збереження тощо.

Інформація має відповідати вимогам
закону та правилам роздрібної торгівлі
щодо її змісту і способів надання.
Інформація про продукцію доводиться до
відома споживачів виробником у
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом,
прийнятим для окремих видів товарів.

При вирішенні спорів про захист
прав споживачів тягар доказування
обставин, які звільняють від
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язання, в
тому числі й за спричинену шкоду,
лежить на продавцеві.

Суд правильно не прийняв до уваги
свідка ОСОБА_4 про те, що він, роз'яснив
позивачу умови зберігання товару,
оскільки за правилами п. 1.16 Правил
роздрібної торгівлі непродовольчими
товарами, ст. 6 Закону України «Про
захист прав споживачів», ч.1 ст. 700 ЦК
України показання свідка не є належним
підтвердженням надання інформацію про
товар, яка має бути у письмовому
вигляді на українській мові.

В судовому засіданні було
встановлено, що у позивача була
відсутня повна інформація про товар, а
саме про умови зберігання сайдингу, а
тому він має право на відшкодування
збитків.

Споживач має право розірвати
договір і вимагати відшкодування
завданих йому збитків у разі коли
надання недостовірної інформації про
продукцію спричинило, зокрема,
придбання продукції, яка не має
потрібних споживачеві властивостей (ч.
7 ст. 15 Закону України "Про захист прав
споживачів").

Вирішуючи питання про розмір
заподіяних збитків суд першої
інстанції врахував, що сайдинг площею 28
кв.м. був використаний позивачем за
призначенням та недоліків не має, а
тому відшкодуванню належать заподіяні
позивачу збитки за виниклі недоліки
сайдинга площею 106,85 кв.м. на суму 5613,90
грн. ((134,85-28 =106,85) х52,54=5613,90)

Щодо доводів апеляційної
скарги про відсутність підстав
стягнення моральної шкоди , то так
доводи заслуговують на увагу.

Згідно до вимог п.4 ч.1 ст.4
Закону України «Про захист прав
споживачів» споживач має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.24 ЗУ «Про
захист прав споживачів» при
задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди не підлягають
задоволенню виходячи із того, що п.4 ч.1
ст.4 Закону України «Про захист прав
споживачів» право на відшкодування
моральної шкоди надається споживачу,
завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону. Між тим,
продукція було продана якісна, доказів
про завдання шкоди позивачу внаслідок
продажу недоліків продукції, її
розміру суду надано не було.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених вимог.

До судових витрат, як зазначено
в п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, належать і
витрати на правову допомогу. Ч.2 ст.84 ЦПК
України передбачено, що граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" N 4191-VI від
20.12.2011 року розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014"
встановлено, що у 2014 році розмір
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі з 1 січня 2014 року
становить 1218 грн., отже, розмір
компенсації витрат на правову допомогу
не може перевищувати 487 грн. 20 коп. за
годину участі особи, яка надавала
правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач надав на підтвердження
витрат на правову допомогу квитанцію
про отримання від ОСОБА_3 адвокатом
ОСОБА_5 3900 гривень + 2300 гривень : за
підготовку скарг до інспекції з питань
захисту прав споживачів - 917,60 гривень +
229,40 гривень + 243.60 гривень, скарги до
прокуратури - 243,60 гривень, складання
позовної заяви - 500 гривень, участь у 5
судових засідань - 2436 гривень,
ознайомлення зі справою - 243,60 гривень,
консультацію та підготовку уточненого
позову - 487,20 гривень (а.с.112)

Об'єктивно зазначений
розрахунок адвоката не підтверджений
та не відповідає ст. 1 Закону України
"Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від 20.12.2011
року, окрім участі адвоката у судових
засіданнях 20.06.2014 року з 14.25 до 16.33
(а.с.47,48), 10.07.2014 року з 09.26 до 10.32 (а.с.73,74),
22.09.2014 року з 10.41 до 11.42 (а.с.83,84), 13.10.2014
року з 10.24 до 10.26 (а.с.89), 15.10.2014 року з 09.49
до 11.49 (а.с.113), а всього 6,17 годин.

Адвокат ОСОБА_5 приймав учать
загалом у судових засіданнях, строком
6,17 годин .

Розмір компенсації витрат на
правову допомогу не може перевищувати
487 грн. 20 коп. : 60 хвилин * 377 хвилин = 3061
гривень 24 копійки.

За участь у удових засіданнях
позивач просив компенсувати витрати на
правову допомогу у сумі у 2436 гривень
(а.с.112), що в межах статті 1 Закону
України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах». Витрати , час затрат на
ознайомлення зі справою 243 гривень 60
копійок , складання позовної заяви 500
гривень документально не підтверджені
, отже не підлягають відшкодуванню.

Отже, відповідно до вимог ст.
84,88 ЦПК України, 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» на користь
позивача підлягають стягненню витрати
на правову допомогу понесені ним у
розмірі 2436 гривень (а.с.109,112)

З огляду на викладене, висновки
суду в частині стягнення витрат на
правову допомогу та стягнення
моральної шкоди не відповідають
обставинам справи та зроблені з
порушенням вищевказаних норм
процесуального і матеріального права,
а тому рішення суду підлягає зміні на
підставі пунктів 3, 4 статті 309 ЦПК
України шляхом відмови у задоволенні
позову в частині стягнення моральної
шкоди та зменшення витрат на правову
допомогу до 2436 гривень (а.с.109,112). Крім
того за правилами ст. 215 ЦПК України
судові витрати ( до яких відноситься
витрати на правову допомогу)
визначаються окремо від розміру
стягнення позовних вимог. Відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно
задоволеним вимогам зменшується
судовий збір замість « 487 грн. 20 коп.» «
243грвн.60 коп.» в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314,
316, 317 ЦПК України, судова колегія,-

В И РІ Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 жовтня 2014 року у цій
справі в частині стягнення з Фізичної
особи підприємця ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 стягнення моральної шкоди
скасувати. Ухвалити в цій частині нове
рішення.

В задоволенні позову про стягнення з
Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 моральної шкоди
відмовити.

Змінити розмір стягнення з Фізичної
особи підприємця ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 витрат на правову допомогу з «
3179 гривень 60 копійок» на « 2436» (дві
тисячі чотириста тридцять шість )
гривень. Виключити із резолютивної
частини посилання на стягнення «всього
9793 грн.50 коп.»

Змінити розмір судового збору
стягнутого з фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 в дохід держави замість « 487 грн.
20 коп.» на « 243 грн. 60 коп.».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді