Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення коштів у зв'язку зі смертю
годувальника

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 9 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 28 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення
коштів у зв'язку зі смертю
годувальника. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, помер її
чоловік ОСОБА_5 Вироком Кремінського
районного суду Луганської області від 8
квітня 2013 року відповідача визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Посилаючись те, що син потерпілого
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом
дитинства, потребує її сторонньої
допомоги, ОСОБА_3 просила суд стягнути
із ОСОБА_4 1/3 частину мінімальної
заробітної плати у розмірі 382, 33 грн на
утримання неповнолітнього сина та 1/3
частину мінімальної заробітної плати у
розмірі 382, 33 грн на своє утримання.

Рішенням Кремінського районного суду
Луганської області від 9 липня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 28 листопада 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто із
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду
на її утримання у розмірі 1/3 частини
мінімальної заробітної плати
щомісячно та 1/3 частини мінімальної
заробітної плати на утримання
неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до повноліття дитини. В іншій частині
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті. Шкода
відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею
вісімнадцяти років (учню, студенту -
до закінчення навчання, але не більш як
до досягнення ним двадцяти трьох
років); 2) чоловікові, дружині,
батькам (усиновлювачам), які досягли
пенсійного віку,встановленого законом,
- довічно; 3) інвалідам - на строк їх
інвалідності; 4) одному з
батьків (усиновлювачів) або другому з
подружжя чи іншому членові сім'ї
незалежно від віку і працездатності,
якщо вони не працюють і здійснюють
догляд за: дітьми, братами, сестрами,
внуками померлого, - до досягнення
ними чотирнадцяти років; 5) іншим
непрацездатним особам, які були на
утриманні потерпілого, - протягом п'яти
років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5
частини першої цієї статті, шкода
відшкодовується у розмірі
середньомісячного заробітку (доходу)
потерпілого з вирахуванням частки,
яка припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди. До складу
доходів потерпілого також
включаються пенсія, суми, що належали
йому за договором довічного утримання
(догляду), та інші аналогічні виплати,
які він одержував.

Особам, які втратили годувальника,
шкода відшкодовується в повному обсязі
без урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати годувальника, та
інших доходів.

У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року сталася ДТП, внаслідок якої помер
ОСОБА_5 Вироком Кремінського районного
суду Луганської області від 8 квітня
2013 року винним у вчиненні ДТП визнано
ОСОБА_4 (а. с. 9-11).

Потерпілий ОСОБА_5 був батьком
малолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом
дитинства та потребує сторонньої
допомоги.

Встановивши указані обставини, суд
першої інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, правильно
виходив із того, що малолітній син
потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та його
дружина ОСОБА_3 як особа, що здійснює
догляд за дитиною померлого, мають
право на отримання сум, передбачених
ст. 1200 ЦК України. Врахувавши ті
обставини, що в момент завдання шкоди
потерпілий не працював, суди
обґрунтованого виходили із розміру
мінімальної заробітної плати при
визначенні розміру відшкодування
(ч. 2 ст. 1195 ЦК України).

Зважаючи на те, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається Законом
України «Про Державний бюджет України»
на відповідний рік та змінюється
відповідно до положень цього закону
щоквартально, доводи касаційної скарги
про те, що судами не наведено
розрахунків присуджених сум є
необґрунтованими.

Фактичні обставини про те, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства та
потребує сторонньої допомоги,
встановлені судами повно та об'єктивно
й підтверджуються матеріалами справи.

Разом з тим, стягуючи із ОСОБА_4 кошти на
утримання ОСОБА_3у зв»зку із доглядом
за дитиною померлого, у розмірі 1/3
частини мінімальної заробітної плати
щомісячно, суд не визначив строк, до
якого стягуються кошти, з огляду на
положення ст.1200 ЦК України.

Крім того, апеляційним судом
необґрунтовано відхилені доводи
відповідача про те, що його
цивільно-правова відповідальність як
власника наземних транспортних
засобів застрахована страховою
компанією «АХА Страхування» за полісом
№ АВ/1798179 від 11 січня 2012 року (а. с. 62), за
яким ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну життю
та здоров'ю на одного потерпілого
становить 100 000 грн, тому вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної смертю
потерпілого, на умовах, встановлених
ст. 1200 ЦК України, підлягають стягненню
у межах указаної суми із страховика.
Страхову компанію «АХА Страхування» до
участі у справі залучено не було.

Апеляційний суд зазначав, що страхова
компанія не несе відповідальності за
шкоду, завдану смертю годувальника, з
чим погодитися не можна, оскільки
положення ст. 27 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, яка були чинною на
момент смерті потерпілого) визначає
підстави відшкодування страховиком
шкоди, заподіяної смертю потерпілого.
За змістом указаної норми, право на
отримання відшкодування за шкоду,
пов'язану із смертю потерпілого, мають
особи, які знаходилися на утриманні
потерпілого, та особи, які взяли на себе
витрати з поховання.

У зв'язку із смертю годувальника в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди право на страхове
відшкодування мають: діти (в тому
числі усиновлені) - до досягнення
ними повноліття; непрацездатна вдова
(вдовець), непрацездатні батьки - до
відновлення ними працездатності, а
також працездатна вдова (вдовець),
якщо у сім'ї є діти віком до восьми
років; інші члени сім'ї, які знаходилися
на утриманні потерпілого. Страхове
відшкодування виплачується, якщо
смерть потерпілого в результаті
дорожньо-транспортної пригоди настала
протягом одного року після
дорожньо-транспортної пригоди та є
прямим наслідком такої
дорожньо-транспортної пригоди. У
зв'язку із смертю годувальника
відшкодовується частина неотриманих
доходів потерпілого, яка кожному
утриманцю належала б при його житті,
за вирахуванням пенсій, наданих
утриманцям внаслідок втрати
годувальника. Витрати на поховання
мають бути обґрунтовані та
відшкодовуються при наданні
страховику оригіналу свідоцтва про
смерть та документів, які
підтверджують такі витрати.

За умовами договору або за поданням
одержувачів страхового відшкодування
та за погодженням із страховиком
таке відшкодування може бути
виплачено у вигляді одноразової
компенсації.

Згідно п. п. 1, 6 Порядку проведення
розрахунку розміру страхового
відшкодування утриманцям у зв'язку із
смертю годувальника внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 грудня 2004 року
№ 1776, розрахунок розміру страхового
відшкодування, що виплачується
утриманцям у зв'язку із смертю
годувальника внаслідок

дорожньо-транспортної пригоди,
проводиться у межах визначеного
законодавством ліміту
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю потерпілих,
який діяв на дату укладення
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

За умовами договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів або за письмовою заявою
(заявами) осіб, які мають право на
страхове відшкодування, і за
погодженням із страховиком
страхове відшкодування може
виплачуватися одноразово або
регулярно, послідовно (щомісяця,
щокварталу, щороку).

З урахуванням викладеного та
враховуючи те, що питання про залучення
співвідповідача до участі у справі
вирішується у порядку, передбаченому
ст. 33 ЦПК України, ухвалені у
справі рішення необхідно скасувати
відповідно до ст. 338 ЦПК України із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 9 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 28 листопада
2013 року скасувати, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Т.П. Дербенцева

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко