АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9241/2014
Головуючий у 1 інстанції: Сенюта В.О.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Соколової В.В.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» за довіреністю - Куляк Тетяни
Вікторівни на ухвалу Деснянського
районного суду м. Києва від 25 квітня 2014
року у справі за поданням державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
Клименка Олексія Олександровича про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 25 квітня 2014 року відмовлено у
задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві Клименка
О.О. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_3

06 червня 2014 року представник ПАТ
«ПроКредит Банк» за довіреністю - Куляк
Т.В. подала апеляційну скаргу на
вказану ухвалу, у якій, посилаючись на
порушення норм процесуального і
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, просила її
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт вказала, що суд першої
інстанції при вирішенні спору не
застосував положення п.п. 2,5 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» у взаємозв'язку з нормами ст.
124 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК
України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження». Також
апелянт вважає помилковим твердження
суду першої інстанції про те, що
подання немає правового обґрунтування
та не надано належних доказів ухилення
від виконання рішення суду. Додатково
апелянт вказала, що за період з 01.01.2013
року по 30.06.2013 року ОСОБА_3 як фізична
особа - суб'єкт підприємницької
діяльності отримав виручку у розмірі 18
017, 22 грн., що свідчить про отримання ним
прибутку і ухилення від виконання
рішення. При можливість виконання
рішення суду, на думку апелянта,
свідчить також розроблення
землевпорядною організацією проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_3
земельної ділянки. Крім того, апелянт
зазначила, що ОСОБА_3 направлялася
постанова про відкриття виконавчого
провадження, виклики і вимоги
державного виконавця.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання суд
першої інстанції керувався ст. 33
Конституції України, ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», п. 18
ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» та виходив з того, що
матеріали справи не містять доказів
ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення
суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 13 Загальної
декларації прав людини кожна людина
має право вільно пересуватися й
обирати собі місце проживання в межах
любої держави. Кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну, і повертатися у свою
країну.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено
вичерпний перелік підстав для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон, зокрема,
коли громадянин України ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені у
Законі України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання
зобов'язань, покладених рішенням суду,
слід розуміти будь-які свідомі діяння (
дії або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Вирішення судом питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України врегульовано статтею 377-1 ЦПК
України.

Так, відповідно до частини першої
статті 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що постановами державного
виконавця Клименка О.О. ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві від 05 липня 2013 року
відкриті виконавчі провадження з
виконання виконавчих листів № 2-529,
виданого Деснянським районним судом м.
Києва 11 червня 2013 року, про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь
ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості у
розмірі 236 688, 64 грн., про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь
ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості у
розмірі 423 751, 86 грн. та про стягнення з
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ
«ПроКредит Банк» заборгованості по 606,
66 грн. з кожного.

Як вбачається з матеріалів справи,
будь-які транспортні засоби, нерухоме
майно за ОСОБА_3 не зареєстровані,
рахунки у фінансових установах не
відкриті. Доказів про те, що ОСОБА_3
повідомлений про відкриття
виконавчого провадження та не
з'являвся на виклики державного
виконавця, матеріали справи не містять.

За вказаних обставин підстав вважати,
що ОСОБА_3 має реальну можливість
виконати рішення суду, - немає, а тому
суд першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон.

Вказаного висновку не спростовують
доводи апелянта про те, що боржнику
направлялися постанова про відкриття
виконавчого провадження, виклики і
вимоги державного виконавця, та додана
до апеляційної скарги копія вимоги
державного виконавця від 10 жовтня 2013
року, оскільки будь-яких доказів їх
направлення і вручення адресату
матеріали справи не містять.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
ОСОБА_3 має реальну можливість виконати
рішення суду, оскільки за період з
01.01.2013 року по 30.06.2013 року як СПД отримав
виручку у розмірі 18 017, 22 грн., а
землевпорядна організація розробляє
проект землеустрою щодо відведення
йому земельної ділянки, колегія суддів
виходить з того, що зазначені суми не
свідчать про рівень чистого доходу
боржника від підприємницької
діяльності, а набуття земельної
ділянки у власність шляхом
приватизації відбувається безоплатно.

Отже, ухвала Деснянського районного
суду м. Києва від 25 квітня 2014 року є
такою, що постановлена з додержанням
вимог закону, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк» за довіреністю - Куляк
Тетяни Вікторівни - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 25 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий

Судді