АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Омеко М.В. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року

01 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Козлова С.П.,
Каратаєвої Л.О.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"АвтоФінанс"

на ухвалу Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 13 жовтня
2014 року про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"АвтоФінанс" про захист прав
споживачів, визнання договору
фінансового лізингу недійсним та
стягнення коштів, -

В С Т А Н
О В И Л А:

Ухвалою Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 13.10.2014
року заява ОСОБА_2 про забезпечення
позову задоволена: накладено арешт на
грошові кошти в межах позовних вимог в
розмірі 30,000 грн., що належить ТОВ
"Лізингова компанія "АвтоФінанс", що
знаходиться в м. Київ, вул. Аніщенка, 3-а
офіс 310, рахунок №3 в АТ "Райфайзен
Банк Аваль" МФО 380805 ідентифікаційний
код юридичної особи 38104479 (а.с.3).

В апеляційній скарзі ТОВ "Лізингова
компанія "АвтоФінанс", посилаючись на
незаконність ухвали суду, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про її скасування
(а.с.12-14).

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а ухвалу суду - скасувати
з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ТОВ "Лізінгова компанія "Автофінанс"
про захист прав споживачів, визнання
договору фінансового лізингу
недійсним та стягнення коштів, та 09.10.2014
року подав до суду заява про
забезпечення позову. Ухвалою суду від
13.10.2014 року забезпечено зазначений
позов шляхом накладення арешту на
рахунок №3 в АТ "Райфайзен Банк
Аваль" який належить ТОВ "Лізінгова
компанія "Автофінанс" в межах суми
позовних вимог 30,000 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
заяву про забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на рахунок в межах
позовних вимог, які належать
відповідачу, виходив з того, що
невжиття заходів забезпечення позову
може унеможливити або ускладнити
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов
забезпечується, зокрема, шляхом
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Однак, в порушення вищезазначених
вимог процесуального закону, вирішуючи
питання щодо забезпечення позову та
постановляючи 13.10.2014 року ухвалу про
забезпечення позову, суд першої
інстанції не вказав на ті обставини,
які свідчать про те, що неприйняття
зазначених заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, а також не з'ясував співмірність
виду забезпечення позову заявленим
позовним вимогам.

Обраний позивачем вид забезпечення
позову є втручанням в господарську
діяльність ТОВ "Лізингова компанія
"АвтоФінанс" та накладення арешту на
грошові кошти товариства, що
знаходяться на його рахунку суперечить
змісту заходів забезпечення та меті їх
застосування, яка полягає в захисті
інтересів учасника процесу, а не в
порушенні прав інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне ухвалу суду
першої інстанції від 13.10.2014 року
скасувати, відмовивши в задоволенні
заяви позивача про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на грошові
кошти відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,307,312,315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "АвтоФінанс" - задовольнити.

Ухвалу Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 13 жовтня
2014 року про забезпечення позову -
скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти в
межах позовних вимог в розмірі 30000 грн.,
що належить товариству з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"АвтоФінанс", що знаходиться в м. Київ,
вул. Аніщенка, 3-а офіс 310, рахунок
№3 в АТ "Райфайзен Банк Аваль" МФО
380805 ідентифікаційний код юридичної
особи 38104479.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає,
оскільки не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: