Номер провадження: 22-ц/785/9303/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Заїкін А.П.

При секретарі - Феленко В.В.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на рішення Біляївського
районного суду Одеської області від
22.09.2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Усатівської сільської Ради, Агенції
Держкомзему в Біляївському районі
Одеської області

- про визнання незаконним рішення,
визнання недійсним державного акту,
визнання недійсним договорів
дарування, зобов'язання відділу
Держкомзему зробити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовом до
відповідачів, в якому просить суд
визнати недійсним договори дарування
від 19 березня 2012 року між відповідачкою
ОСОБА_7 га ОСОБА_8 про дарування
останньому 39/100 частин житлового
будинку з надвірними спорудами та
земельної ділянки площею 0.138 га. що
розташовані за адресою АДРЕСА_1;
визнати незаконним рішення
Усатівської сільської Ради від 01.03.2006
року про передачу- ОСОБА_7 у власність
0,138 га: визнати недійсним державний акт
ЯГ №958564 на право приватної власності
на землю на ім'я ОСОБА_7, зобов'язати
відділ Держкомзему в Біляївському
районі скасувати реєстрацію вказаній
земельній ділянки. Вимоги
обґрунтовувала тим, що вона є суміжним
власником 1/2 частини спадкового майна,
яке складається з гаражу, кухні,
веранди, сараю та комори. Другий
співвласник - ОСОБА_9, свою частину
(житловий будинок без надвірних споруд)
подарував своїм сестрам

ОСОБА_10 та ОСОБА_7. після чого ОСОБА_10
свою частку передарувала ОСОБА_7 Після
цього ОСОБА_7 незаконно приватизувала
земельну ділянку площею 0,138 га. Потім, 19
березня 2012 року. ОСОБА_7 подарувала 39/100
частин будинку з господарським
спорудами ОСОБА_8. Посилаючись на те, що
в договір дарування включені її
надвірні споруди, а приватизація
земельної ділянки була проведена без
її відома та згоди, просила суд
задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Біляївського районного
суду м. Одеси від 22.09.2014 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на ті ж підстави , що і в
позовній заяві та на те, що ОСОБА_6
передані господарські споруди, котрі
належать їй на праві власності.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, яка доповіла зміст
рішення, вислухавши пояснення сторін,
що з'явились, перевіривши доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лив формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах,
районний суд виходив з того, що сараї
передані у власність ОСОБА_6, за
договором дарування побудовані після
рішення суду про розподіл спадкового
майна. Відмовляючи у вимогах щодо
визнання недійсним державного акту,
районний суд виходив з того, що вона
проведена згідно плану розподілу,
встановленому протоколом Усатівської
сільської ради № 44 від 10.06.2004 року.

Судова колегія погоджується з
таким судженням районного суду з
наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК
України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі

відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

У разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК
України).

Згідно рішення Біляївського
районного суду Одеської області від
20.02.1990 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 було
розділене спадкове майно в натурі та ,
розташоване за ОСОБА_5 виділено- літню
кухню, гараж, веранду, терасу, два сараї
та комору; за ОСОБА_9 закріплені
приміщення загальною площею 42,1 кв.м.
Після цього, внаслідок укладення двох
договорів дарування, майно, яке
належало ОСОБА_9 перейшло у власність
ОСОБА_7

Рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 12.07.2000 року
ОСОБА_7 зобов'язано не перешкоджати
ОСОБА_9 в користуванні загальним
двором, огорожею з каліткою та сараєм.

10.06.2004 року комісією по
врегулюванню земельних відносин та
охорони оточуючого середовища
Усатівської сільської Ради складено
протокол №44, відповідно до якого
встановлений порядок користування
земельною ділянкою та поділено її
порівно .(39-40)

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія погоджується з
судженням районного суду про те, що
право позивачки на земельну ділянку не
порушено, оскільки з 2004 року між
сторонами склався порядок
користування земельною ділянкою та
приватизація земельної ділянки, котра
відбулась на підставі рішення
Усатівської сільської ради від 01.03.2006
року з отриманням 16 березня 2007 року
ОСОБА_7 державного акту .

Господарські (присадибні) будівлі -
допоміжні (нежитлові) приміщення, до
яких належать сараї, хліви, гаражі,
літні кухні, майстерні, вбиральні,
погреби, навіси, котельні, бойлерні,
трансформаторні підстанції тощо;

Будь-які господарські споруди
призначені з метою обслуговування
головної споруди - житлового будинку і
всіма пов'язаними з цим призначенням,

тому є його приналежністю. Головна
споруда і приналежність створюють
єдине ціле, яке можна передбачити і
використовувати за єдиним
призначенням.

Як вбачається з договору
дарування від 19 березня 2012 року
об'єктом дарування стала 39/100 частин
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1 який в цілому складається з
літ. «А»: 2-1 веранда, 2-2 коридор, 2-3
кладова, 2-4 житлова 12,80 кв.м., 2-5 2-6
житлова 9,00 кв.м., літ. «Б» сарай, літ. «Г»
сарай, 4-5 огорож, що розташовані на
земельній ділянці площею - 0,138 га,
кадастровий номер: :02:003:0231.( а.с.12).

Як вбачається з технічного плану
від 08.05.2003 року та 2008 року виданих
ОСОБА_7 ці господарські споруди
відсутні(49-52) ,а згідно
тезнічногопаспорту за 2009 рік вони
значаться на її земельній ділянці.( а.с.
60-63).

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що районний суд
прийшов до правильного висновку, що
спірні господарські споруди
побудовані вже після розподілу
спадкового майна та передача їх у
власність ОСОБА_6 не є правовою
підставою для визнання недійсним
договору дарування.

Доводи апеляційної скарги про те,
що при даруванні житлового будинку
ОСОБА_13 та ОСОБА_7 вказувалось
відсутність надвірних споруд не є
правовою підставою для визнання
недійсним договору дарування ОСОБА_6,
оскільки їх наявність визначена в 2009
році.

Виходячи з вищезазначеного,
доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи

Керуючись ст.ст.308, 315, 317; 319 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 22.09.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Голодуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
Л.І.Доценко

А.П.Заїкін