АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2575/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черкова Н. Т. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Єлізаренко І.А., Ремез В.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 10 січня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

встановила:

У березні 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 26.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 014/3163/142406/73, згідно
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 29920 доларів США 00 центів
строком на 72 місяців, з 26 грудня 2007 року
по 26 грудня 2013 року і зобов'язався
сплачувати проценти за користування
ним у розмірі 12,95% річних та здійснювати
повернення кредиту щомісячними
платежами відповідно до платіжного
календарю.

Відповідач не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором, у
зв'язку з чим, станом на 15.01.2013 року сума
заборгованості відповідача перед
Банком складає 149248 доларів США 12
центів, де :

- 26109 доларів США 72 центи - непогашена
сума кредиту;

- 14011 доларів США 89 центів - несплачені
проценти;

- 109126 доларів США 51 цент - нарахована
пеня за несвоєчасне погашення кредиту
та відсотків, що по курсу НБУ станом на
15.01.2013 року складає 1192940 грн. 22 коп., яку
позивач просив стягнути з відповідача,
згодом змінивши позовні вимоги в
частині стягнення пені, зменшивши її до
200 000,00 грн., а також витрати по сплаті
судового збору в розмірі 3441,00 грн.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 січня 2014 року позовні
вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість по кредитному договору
№014/3163/142406/73 від 26.12.2007 року, в сумі 520 692
(п'ятсот двадцять тисяч шістсот
дев'яносто дві ) грн. 03 коп., з них : - 208694,99
грн. - заборгованість за тілом кредиту; -
111997,04 грн. - заборгованість за
відсотками; - 200 000, 00 грн. - нарахована
пеня, а також витрати по сплаті
судового збору в розмірі 3441,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду,
представник ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
зменшити розмір неустойки та визначити
загальну суму заборгованості, яка
підлягає стягненню у розмірі 200 000,00
грн., посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2007 року між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір №
014/3163/142406/73, згідно якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 29920
доларів США 00 центів строком на 72
місяців, з 26 грудня 2007 року по 26 грудня
2013 року, а відповідач зобов'язався
сплачувати проценти за користування
кредитом у розмірі 12,95% річних та
здійснювати повернення кредиту
щомісячними платежами відповідно до
платіжного календарю.

Відповідач не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором, у
зв'язку з чим, станом на 15.01.2013 року сума
заборгованості відповідача перед
Банком складає 149248 доларів США 12
центів, де: - 26109 доларів США 72 центи -
непогашена сума кредиту; - 14011
доларів США 89 центів - несплачені
проценти; - 109126 доларів США 51 цент -
нарахована пеня за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків, що по
курсу НБУ станом на 15.01.2013 року складає
1192940 грн. 22 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», суд виходив з
того, що заборгованість, яка виникла у
ОСОБА_2, підлягає стягненню з неї за
весь період порушення зобов'язання.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові у
розмірах та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (ст. ст. 530,631 ЦК України).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Покладення на боржника нових
додаткових обов'язків як заходу
цивільно-правової відповідальності
має місце, зокрема, у випадку стягнення
неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен День
прострочення виконання (ч. З ст. 549 ЦК
України).

Сторони встановили як строк дії
договору - до моменту виконання
сторонами в повному обсязі взятих на
себе зобов'язань (п. 9.1), так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів, останній з яких у
визначеній сумі підлягав виконанню в
строк до 26.12.2013 року.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. З ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як зазначено позивачем, відповідач
перестав виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту з
26.05.2009 року, а з 26.12.2008 року - зобов'язання
зі сплати процентів за користування
кредитом, у той час як з вимогами про
стягнення заборгованості за кредитом
та з вимогами про дострокове
повернення кредиту банк звернувся 22
березня 2013 року, включивши до позовних
вимог як всю заборговану суму, так і
майбутні платежі.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору
(Розділ 5 Договору) позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) в розмірі та в строки,
визначені графіком повернення кредиту
та щомісячно сплачувати проценти за
користування кредитом, а також
встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
до 26 числа місяця наступного за
місяцем, в рахунок якого вносяться
кошти, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Отже враховуючи вищезазначене, строк
позовної давності для стягнення
кредитних коштів обчислюється з 26.05.2009
року, щодо стягнення процентів - з 26.12.2008
року та щодо стягнення пені 15.01.2010 року.

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261,
530,631 ЦК України слід дійти висновку про
те, що у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
всього часу - до закінчення строку
виконання останнього зобов'язання (у
справі, що переглядається - 25 липня 2015
року) вправі заявити вимоги про
дострокове повернення тієї частини
позики, що підлягає сплаті разом з
нарахованими процентами, а також
стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України
та умов договору (п. 10.1) розмір пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання визначений у розмірі 0,5 %;
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення. За загальним
правилом, що випливає із Цивільного
кодексу України, період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не обмежується.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),

За таких обставин включення для
обрахування пені прострочених
платежів, які мали місце поза межами
позовної давності до основної вимоги,
не ґрунтується на вимогах закону.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Також у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших і обставин, які мають
істотне значення.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції на вищезазначені обставини
та норми законодавства уваги не
звернув, не обговорив питання щодо
застосування строку позовної давності,
про застосування якої просив
відповідач та дійшов невірного
висновку щодо необхідності стягнення
виниклої заборгованості з відповідача
за весь період порушення зобов'язання.

Проте, як видно з матеріалів справи,
заборгованість відповідача в межах
строку позовної давності складає:

- Заборгованість за тілом кредиту
у розмірі 14 567,38 доларів США, що
відповідно до курсу НБУ становить 116
437,07 грн.;

- Заборгованість за відсотками за
користування кредитними коштами у
розмірі 9 495,21 доларів США, що відповідно
до курсу НБУ становить 75 895,21 грн.;

- Заборгованість по пені за
прострочку кредиту у розмірі 3 164,40
доларів США, що відповідно до курсу НБУ
становить 25 293,05 грн.;

- Заборгованість по пені за
прострочку процентів у розмірі 1 806,57
доларів США, що відповідно до курсу НБУ
становить 14 439,91 грн.,

а разом 232 065,24 грн., яка підлягає
стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення
позовних вимог банку і стягнення на
його користь з відповідача
заборгованості за кредитним договором
у межах строків позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1 533,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 січня 2014 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 014/3163/142406/73 від 26.12.2007 року станом на
15.01.2013 року, в сумі 232 065,24 грн., з них:

- 116 437,07 грн. - заборгованість за
тілом кредиту;

- 75 895,21 грн. - заборгованість за
відсотками;

- 39 732,96 грн. - заборгованість по
пені.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1 533,60
грн.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: