Справа № 536/1815/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

представника позивача ТОВ
«Сервіскомплект» Черевик В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в залі
судових засідань в місті Кременчуці
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сервіскомплект» до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, завданої злочином

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сервіскомплект» 28
серпня 2014 року звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином.

В обґрунтування своїх вимог
позивач в заяві зазначає, що відповідач
ОСОБА_3 перебуваючи на посаді головного
бухгалтера підприємства 03 січня 2014
року та 15 січня 2014 року перерахувала
кошти в сумі 7 300 грн. ФОП ОСОБА_4 без
відому і вказівок директора, чим
завдала підприємству матеріальної
шкоди на суму 7 300 грн., за що вироком
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 15 травня 2014
року Миколаївна була визнана винною у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 200 КК
України та на підставі п. «в» ст. 1
Закону України «Про амністію»
звільнена від відбування призначеного
судом покарання. Також діями
відповідача підприємству була
спричинена моральна шкода, яка
виразилася в приниженні ділової
репутації підприємства, підриві довіри
до їх діяльності та престижу, яку вони
оцінюють в 15 000 грн. виходячи з того, що
не були укладені угоди щодо реалізації
запасних частин до автотранспорту, від
яких вони мали б отримати прибуток.

Просили стягнути з відповідача
на їх користь 32 300 грн., з яких 7 300 грн. -
матеріальні збитки, 15 000 грн. - моральна
шкода, 10 000 грн. - витрати на правову
допомогу.

В судовому засіданні представник
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіскомплект»
Черевик В.І. позов підтримав та просив
задовольнити, про підстави та
обставини якого пояснив так, як це
викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, що підтверджується
поштовою розпискою, яка повернулася до
суду разом з судовою повісткою не
врученою відповідачу з незалежним від
суду причин, а саме, відмова
відповідача від отримання поштової
кореспонденції.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши подані документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково
виходячи з наступного.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах встановлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею
61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що вироком
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 15 травня 2014
року, який набрав законної сили
відповідач ОСОБА_3 визнана винною у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 200 КК
України, тобто в привласненні чужого
майна шляхом зловживання службовою
особою своїм службовим становищем та в
підробці документів на переказ.
Потерпілим від даних злочинів є
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сервіскомплект»,
якому була спричинена матеріальна
шкода в розмірі 7 300 грн., яка не
відшкодована та підлягає стягненню з
відповідача.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено,
що моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України
представник позивача не довів в
судовому засіданні належними доказами
в чому виразилась спричинена
підприємству моральна шкода
відповідачем, яким чином і чим це
підтверджується та його посилання на
те, що планувалися укласти угоди по
реалізації запасних частин до
автотранспорту та отримати
передоплати в сумі 15 000 грн. суд не
приймає до уваги, оскільки рішення не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Також позовні вимоги про
стягнення витрат на послуги адвоката
не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що оплата за послуги
адвоката складається з гонорару за
проведення юридичного аналізу
бухгалтерської та господарської
документації підприємства за січень 2014
року, виявленню злочинних дій
бухгалтера та складання заяви до
правоохоронних органів, при цьому
посилався, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу
розраховувався виходячи з того, що він
не може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати за годину роботи, в
підтвердження чого надав суду договір
про надання юридичних послуг № 15 від 04
квітня 2014 року та розрахунок витрат.

Зазначене суперечить вимогам
статті 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», де
передбачено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не
може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Згідно журналів судових
засідань та матеріалів цивільної та
кримінальної справ адвокат участі в
судових засіданнях не приймав та не
знайомився з матеріалами справ.

Оскільки позивач при поданні позову
був звільнений від сплати судового
збору, а позов задоволено частково, то
необхідно стягнути з відповідача
судовий збір на користь держави в сумі
243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 209, 212- 215,
218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіскомплект» до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіскомплект»
матеріальну шкоду в сумі 7 300 (сім тисяч
триста) грн. та на користь держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд
всіма учасниками процесу на протязі 10
днів з часу його проголошення або
отримання копії рішення особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК
України скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
повного рішення.

Суддя
С. М. Клименко