Єдиний унікальний номер 341/1976/14-ц
Номер провадження 2/341/786/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року Галицький
районний суд Івано-Франківської
області в складі:

головуючого - судді Гаполяка
Т.В.

секретаря Томин
Л.В.

в м. Галичі у відкритому судовому
засіданні, розглянувши цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
суд, -

встановив:

27 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29
травня 2014 року він надав в борг
відповідачу суму коштів у розмірі 2 000
доларів США, які повинні були бути
повернені останнім до 08 червня 2014 року.

В термін відповідач кошти не повернув,
відтак просить стягнути з відповідача
заборгованість за договором позики в
гривневому еквіваленті - 27 318, 82 грн.
(згідно курсу 100 доларів США - 1365,9408 грн.),
інфляційне збільшення суми боргу в
розмірі 382,47 грн., 3% річних у розмірі 179
грн. 63 коп., неустойку за порушення
строків виконання зобов'язання в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
- 1 294 грн. 82 коп., судові витрати, а саме: 4
000 грн. за надання правової допомоги та
сплачений судовий збір.

У судовому засіданні позивач, його
представник - адвокат ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримали, просили такі
задовольнити. Представник позивача -
адвокат ОСОБА_3 зазначила, що вимоги про
стягнення подвійної облікової ставки
НБУ - 1 294 грн. 82 коп. слід розглядати як
вимоги про стягнення процентів за
користування кредитом згідно ст. 1048 ЦК
України.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, зокрема в частині
вимог про стягнення суми позики. В
частині стягнення штрафних санкцій та
стягнення судових витрат позов
заперечив. Зазначив, що на даний час,
враховуючи його матеріальний стан,
немає можливості повернути позику.

Заслухавши позивача, її представника,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що факт отримання
відповідачем коштів в розмірі 2 000
доларів США від позивача у виді позики
підтверджується наданим оригіналом
розписки від 29 травня 2014 року. Строк
повернення був визначений до 08 червня
2014 року. Дані обставини також
визнаються сторонами.

З огляду на те, що кошти за розпискою
відповідач повинен був повернути в
строк до 08 червня 2014 року, то з цього
часу відповідач є таким, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, що є
підставою для застосування
відповідальності, передбаченої
договором та законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів(суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до заявлених позовних
вимог, позивач також просить стягнути з
відповідача на свою користь інфляційне
збільшення суми боргу, 3% річних та
неустойку за порушення строків
виконання зобов'язання в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
період з моменту прострочення по час
звернення з позовом до суду - 80 днів.

Вирішуючи дані позовні вимоги, суд
виходить з наступного.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Провівши розрахунок інфляційного
збільшення суми боргу за період з часу
прострочення по час пред'явлення
позову враховуючи індекс інфляцій за
цей період - 1,022 таке складає 601,01 грн.
Однак, враховуючи те, що суд розглядає
спір в межах пред'явлених вимог
стягненню підлягає 382,47 грн.
інфляційного збільшення суми боргу.

Провівши розрахунок трьох відсотків
річних за період з часу прострочення по
час пред'явлення позову такі складають
179 грн. 63 коп., що підлягає стягнення з
відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки…

Враховуючи те, що ні договором ні
законом не передбачено сплату пені в
разі порушення строків виконання
грошового зобов'язання за договором
позики, в частині вимог про стягнення
неустойки за порушення строків
виконання зобов'язання в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ - 1 294
грн. 84 коп. слід відмовити.

Вирішуючи позов в цій частині суд
виходив з зазначених в позовній заяві
предмету та підстав позову, згідно яких
вимоги про стягнення подвійної
облікової ставки НБУ викладенні як
вимоги про стягнення неустойки у
зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язання, а саме наявні покликання
на ст. ст. 611, 1050 ЦК України, проведено
розрахунок за час прострочення - 80 днів.
Пояснення представника позивача про
те, що вимоги про стягнення подвійної
облікової ставки НБУ - 1 294 грн. 82 коп.
слід розглядати як вимоги про
стягнення процентів за користування
кредитом згідно ст. 1048 ЦК України, суд
не бере до уваги, оскільки такі
суперечать змісту позовної заяви та
позивачем або представником в порядку
ст. 31 ЦПК України не подано відповідної
письмової заяви.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України, стягненню з відповідача на
користь позивача підлягають витрати по
оплаті судового збору. При визначені
витрат на правову допомогу, що
підлягають стягненню, суд враховує
наступне. Правова допомога надавалась
адвокатом ОСОБА_3 за договором про
надання правової допомоги від 27 серпня
2014 року. Згідно п. 3.1 згаданого Договору,
на визначення розміру гонорару
впливають строки та результати
вирішення спірних правовідносин,
ступінь важкості, обсяг правових
послуг. Позовна заява складена та
скерована до суду 27 серпня 2014 року,
тобто в день укладення договору. Справа
розглянута судом з участю представника
в межах одного судового засідання.
Відтак, суд стягує такі в розмірі 500 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 509, 526, 530, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.
ст. 3, 4,10, 11, 15, 58, 60, 88, 209, 212-215,224, 228, 233 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики
(суму позики) в розмірі 27 318 (двадцять
сім тисяч триста вісімнадцять) грн. 82
коп., інфляційне збільшення суми боргу
в розмірі 382 (триста вісімдесят дві) грн.
47 коп., 3% річних у розмірі 179 (сто
сімдесят дев'ять) грн. 63 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати, а саме 500
(п'ятсот) грн. за надання правової
допомоги та 243 (двісті сорок три) грн. 60
коп. сплаченого судового збору в
розмірі

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:Т. В. Гаполяк