УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від
05 лютого 2014 року, додаткове рішення
Першотравневого районного суду
м. Чернівці від 13 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 07 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він зробив
замовлення у відповідача на
виготовлення дверей й сплатив аванс у
розмірі 350 грн. Через деякий час він
звернувся до відповідача з метою
забрати виготовлене замовлення. Однак,
замовлення виконане не було, а на
вимогу про повернення авансу
відповідач відповів відмовою. На думку
позивача, зазначеними діями
відповідача порушено його права як
споживача продукції. Ураховуючи
викладене, ОСОБА_3 просив задовольнити
його позовні вимоги й стягнути з
ОСОБА_4 на його користь 350 грн. у рахунок
повернення авансу, 80 грн. у рахунок
відшкодування сплаченої орендної
плати за оренду автомобіля, 15
грн. у рахунок відшкодування сплаченої
вартості в'їзду на ринок, а також 2 000
грн. у рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 05 лютого 2014 року,
додатковим рішенням Першотравневого
районного суду м. Чернівці
від 13 березня 2014 року, залишеними без
змін ухвалою Чернівецької області від
07 травня 2014 року, відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_3 Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь держави 229 грн.
40 коп. у рахунок сплати судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, і справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга
заявника підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивачем не
доведено обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог, а
саме, що між сторонами виникли
договірні правовідносини, відповідач
шахрайським шляхом заволодів
грошовими коштами позивача, а також
заподіяння позивачу моральної шкоди.

Проте з такими висновками судів
першої та апеляційної інстанцій
погодитися не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що 14 червня 2013 року
ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_4 аванс у
розмірі 350 грн. за виготовлення двох
внутрішніх дверей, що підтверджується
накладною від 14 червня 2013 року (а.с. 2).

У зв'язку з невиконанням
відповідачем домовленостей,
досягнутих сторонами 14 червня 2013 року,
і відмову в поверненні авансу ОСОБА_3
звернувся до суду за захистом своїх
прав на підставі положень Закону
України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до пункту 7 частини першої
статті 1 Закону України "Про захист прав
споживачів" договір - усний чи
письмовий правочин між споживачем і
продавцем (виконавцем) про якість,
терміни, ціну та інші умови, за яких
реалізується продукція. Підтвердження
вчинення усного правочину
оформляється квитанцією, товарним чи
касовим чеком, квитком, талоном або
іншими документами (далі -
розрахунковий документ).

Вирішуючи спір і зазначаючи, що між
сторонами відсутні договірні
відносини, суд першої інстанції на
зазначені норми права уваги не звернув,
не дав належної оцінки наданому
позивачем доказу, а саме накладній від
14 червня 2013 року, в якій містяться
ім'я та по-батькові особи, яка отримала
замовлення, розмір сплачених грошових
коштів за виконання замовлення, підпис
відповідача, зазначено номер накладної
й дата її видачі, залишив поза увагою,
що відповідач не заперечує факт
укладення такого договору й
погоджується повернути позивачеві
отриманий ним аванс, але у розмірі
200 грн., вказані обставини
встановлені постановою старшого
слідчого відділення Садгірського РВ
УМВС України в Чернівецькій області
від 19 серпня 2012 року, якою
закрито кримінальне провадження в
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4
складу кримінального правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
190 КК України.

Згідно з пунктом 2 частини першої та
частиною другою статті 4 Закону України
"Про захист прав споживачів" споживачі
під час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на належне обслуговування.
Споживачі також мають інші права,
встановлені законодавством про захист
прав споживачів.

Частиною першою статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

При вирішенні спорів про захист прав
споживачів тягар доказування обставин,
які звільняють від відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язання, в тому числі й за
спричинену шкоду, лежить на продавцеві
(виготівникові).

Вирішуючи спір й зазначаючи, що
позивачем не доведено вини відповідача
, суд першої інстанції не звернув уваги,
що позивач звернувся до суду на
підставі вимог Закону України "Про
захист прав споживачів", а тому
доводити те, що відсутня вина, повинен
відповідач.

Відповідно до частини першої статті
10 Закону України "Про захист прав
споживачів" споживач має право
відмовитися від договору про виконання
робіт (надання послуг) і вимагати
відшкодування збитків, якщо виконавець
своєчасно не приступив до виконання
зобов'язань за договором або виконує
роботу так повільно, що закінчити її у
визначений строк стає неможливим.

Згідно зі статтею 570 ЦК
України завдатком є грошова сума або
рухоме майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Суд першої інстанції не визначився,
які правовідносини між сторонами
виникли (договірні чи позадоговірні), у
зв'язку з чим не встановив, які наслідки
породжують такі правовідносини у разі
невиконання або неналежного виконання
досягнутих домовленостей, а також які
норми права підлягають застосуванню.

Зазначивши, що відповідач не є
фізичною особою - підприємцем суд
першої інстанції не дослідив всіх
доказів на підтвердження цих обставин,
не звернув уваги, що такі обставини
можуть підтверджуватися також
випискою з ДПА відповідного району або
області, а також документами, які
наявні в адміністрації МТК
"Калинівський ринок", де відповідач
працює та має своє робоче місце.

Крім того, позивач стверджує, що в
накладній міститься підпис та ім'я й
по-батькові ОСОБА_4, проте останній
пояснював, що він не укладав з
позивачем ніякого договору, оскільки
лише був присутній при замовленні
позивачем послуг з виготовлення
дверей, судом не роз'яснено позивачу
право на заявлення клопотання про
проведення експертизи для усунення
розбіжностей та встановлення дійсних
обставин справи.

Отже, суд першої інстанції не
визначився із характером спірних
правовідносин, не встановив, яка
правова норма підлягає застосуванню,
не з'ясував всі обставини справи, не
дослідив всі докази та не надав їм
оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду без
змін.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
частини другої статті 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 05 лютого 2014 року,
додаткове рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 13
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Чернівецької області від 07 травня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.
Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К.
Гримич

В.М.
Колодійчук

І.М. Фаловська

Справа № 6-23017св14

Справа № 6-23017св14

Головуючий у першій інстанції: Федіна
А.В.

Доповідач: Фаловська І.М.