Справа № 350/1991/13-ц
Номер провадження 2/350/58/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді
Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання
Видойник І.П.

представників позивача ОСОБА_1 та
адвоката ОСОБА_2

представника відповідача - Цінівської
сільської ради - Ткачіва Б.О.

представника відповідача - Відділу
містобудування, архітектури та
регіонального розвитку Рожнятівської
РДА - Фуфалько Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до Цінівської сільської ради,
Відділу містобудування, архітектури та
регіонального розвитку Рожнятівської
РДА, треті особи які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, про визнання
протиправними дій органу місцевого
самоврядування та органу державного
управління,-

В С Т А Н О В И В :

У своїй уточненій позовній заяві
позивачка просить постановити рішення,
яким визнати неправомірними дії
Цінівської сільської ради та Відділу
містобудування, архітектури та
регіонального розвитку Рожнятівської
РДА щодо вилучення у неї частини
земельної ділянки площею 0,0033 га для
влаштування роз»їздного майданчика та
відмови у передачі їй у приватну
власність земельної ділянки площею 0, 04
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка розташована по
АДРЕСА_1, визнавши за нею право на
безоплатну приватизацію даної
земельної ділянки, а також визнати
недійсним рішення Цінівської
сільської ради № 111-14/2012 «Про
встановлення мінімальної ширини
АДРЕСА_4» від 29 грудня 2012 року, яким
встановлено мінімальну ширину АДРЕСА_4
(односмугового проїзду) в розмірі 3,5
метра з влаштуванням роз»їздних
майданчиків згідно схеми.

У судовому засіданні
представник позивачки ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала та пояснила, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом
ОСОБА_14 на праві приватної власності
належить домоволодіння, яке
знаходиться у АДРЕСА_2.

Рішеннями Цінівської сільської ради
від 12 жовтня 2010 року та від 26 квітня 2013
року позивачці надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) площею 0,04 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, розташованих за
зазначеною адресою.

Під час виготовлення документації на
приватизацію вказаної земельної
ділянки Цінівська сільська рада
направила Відділу містобудування,
архітектури та регіонального розвитку
Рожнятівської РДА та ПП «Вектор» лист,
датований 12 червня 2013 року яким
повідомила, що рішенням сесії
Цінівської сільської ради від 29 грудня
2012 року встановлено мінімальну ширину
АДРЕСА_4 в розмірі 3, 5 метра з
влаштуванням роз»їздних майданчиків,
один з яких знаходиться в межах
земельної ділянки, яка передається у
приватну власність ОСОБА_14

На підставі даного листа Відділом
містобудування, архітектури та
регіонального розвитку Рожнятівської
РДА видано містобудівну довідку, в
якій зазначено, що частина земельної
ділянки, яку вона має намір
приватизувати, підлягає під проектне
розширення дороги та влаштування
роз»їздного майданчика. На цій же
підставі ПП «Вектор» внесло корективи
в план земельної ділянки та виділило
частину земельної ділянки для
влаштування роз»їздного майданчика
розміром 2,5 метра на 15 метрів, який
впритул прилягає до криниці, а крайня
внутрішня межа повинна проходити за 2
метри від житлового будинку.

Приймаючи оспорюване рішення
Цінівська сільська рада керувалася
план-схемою земельних ділянок по
АДРЕСА_3, виготовленою 16 листопада 2011
року Відділом містобудування,
архітектури та регіонального розвитку
Рожнятівської РДА, якою на відстані 49,6
метра від найбільшої ширини вулиці, на
частині земельної ділянки, на яку вона
претендує, передбачено влаштування
роз»їздного майданчика, а слідуючий
роз»їздний майданчик передбачено вже
за 75 м.

Вважає, що Цінівською сільською радою
та Відділом містобудування,
архітектури та регіонального розвитку
Рожнятівської РДА, який подав
відповідні пропозиції, неправильно
встановлено межові знаки щодо
визначення розміру і місць роз»їздних
майданчиків по АДРЕСА_3.

Відповідно до ДБН, ширина проїжджої
частини АДРЕСА_3 повинна становити 3,5
метра, а роз»їздні майданчики
завширшки 6 метрів і завдовжки 15 метрів
повинні бути влаштовані на відстані не
більше 75 метрів один від одного.

Відповідачі з порушенням зазначених
норм перший роз»їздний майданчик
влаштовують на земельній ділянці на
яку претендує ОСОБА_14 за 49,6 м від
найбільшої ширини вулиці, а другий - на
відстані 75 м від першого. Ширина
роз»їздних майданчиків також не
відповідає ДБН.

Крім того ДБН визначено, що житлові
будинки слід розміщувати з відступом
від червоної лінії селищних доріг та
головних вулиць поселень не менше 6 м, а
житлових вулиць та проїздів - не менше 3
м.

Успадковане домоволодіння належало
ОСОБА_15, яка користувалася земельною
ділянкою для обслуговування житлового
будинку площею 0,04 га. Тому позивачка
має право на безоплатну передачу їй у
власність земельної ділянки для
обслуговування цього домоволодіння
тією ж площею. Вилучаючи у позивачки
частину земельної ділянки для
влаштування роз»їздного майданчика,
відповідачі незаконно позбавляють її
права на приватизацію всієї земельної
ділянки.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав з наведених
підстав.

Представник відповідача - голова
Цінівської сільської ради Ткачів Б.О.,
позову не визнав та пояснив, що
Цінівською сільською радою
відповідно до рекомендацій відділу
містобудування, архітектури та
регіонального розвитку Рожнятівської
РДА влаштовано роз»їздні майданчики
по АДРЕСА_3 на виконання постанови
Рожнятівського районного суду від 03
жовтня 2011 року, яка прийнята саме за
позовом сім»ї представника позивачки.
Роз'їздні майданчики шириною 2,5 метра
та довжиною 15 метрів не суперечать
ДБН, оскільки з врахуванням ширини
вулиці 3,5 метра, роз»їздний майданчик
буде становити ширину 6 метрів.
Необхідність влаштування роз»їздного
майданчика саме на земельній ділянці,
яку має намір приватизувати позивачка,
зумовлена тим, що ця земельна ділянка
на даний час належить сільській раді, а
тому сільрада вправі розпорядитися
нею на власний розсуд. Влаштувати
роз»їздний майданчик у іншому місці
немає можливості, оскільки всі інші
суміжні земельні ділянки вже передані
у приватну власність жителям вулиці,
тому без їх згоди сільрада не має права
на їх вилучення. Більше того, ніхто
крім сім»ї ОСОБА_1 не ставить питання
про розширення вулиці та влаштування
роз»їздних майданчиків. Виходячи з
фактичної забудови вулиці, що склалася
на даний час, роз'їздний майданчик
повністю відповідає вимогам ДБН 360-92**.
Дії сільської ради є законними, а
позовні вимоги безпідставними.

Представник відділу містобудування,
архітектури та регіонального розвитку
Рожнятівської районної державної
адміністрації Фуфалько Н.М. позову не
визнала та пояснила, що ширина АДРЕСА_5
в 3,5 метра є достатньою для проїзду
транспорту. Розроблені відділом
рекомендації щодо встановлення двох
роз»їздних майданчиків зроблені з
врахуванням фактичної ситуації по
забудові та прав власності жителів
вулиці на землю і повністю
відповідають вимогам ДБН 360-92**. Якщо
позивачка має пропозиції по
влаштуванню роз»їздних майданчиків у
іншому місці, вона не позбавлена права
замовити у будь - якій проектній
організації відповідні проектні
пропозиції, які можуть бути розглянуті
сесією сільської ради.

Треті особи у судове засідання не
з»явилися, про час та день розгляду
справи були повідомлені у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомили. За
таких обставин суд вважає за можливе
справу розглянути у відсутності третіх
осіб.

Вислухавши учасників процесу та
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Позивачці на праві приватної власності
належить житловий будинок, який
знаходиться у с. Цінева по АДРЕСА_3,5,
який вона успадкувала після смерті
ОСОБА_15, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на
спадщину за заповітом (а. с. 10).

Відповідно до записів у
погосподарських книгах Цінівської
сільської ради спадкодавець ОСОБА_15
на час відкриття спадщини мала у
користуванні земельну ділянку площею 0,
03 га, що підтверджується довідкою № 914,
виданою Цінівською сільською радою 4
серпня 2014 року (а. с. 105).

Цінівська сільська рада надала
позивачці дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) площею 0,04 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, розташованих у
АДРЕСА_2, що підтверджується копіями
витягів з рішень сесії Цінвіської
сільської ради № 131-21/2010 від 12 жовтня 2010
року та № 127-16/2013 від 26 квітня 2013 року (а.
с. 11, 12).

Рішенням суду, яке набрало законної
сили, Цінівську сільську раду
зобов»язано встановити ширину АДРЕСА_4
з дотриманням вимог п. п. 3. 11 та 3. 22 ДБН
360-92**, затверджених наказом
Держкоммістобудування 17 квітня 1992 року
№ 44 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських
поселень», що підтверджується копією
постанови Рожнятівського районного
суду від 03 жовтня 2011 року (а. с. 73-75) та
копією ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 листопада 2012 року (а. с. 76 - 77).

Цінівською сільською радою
встановлено мінімальну ширину АДРЕСА_3
(односмугового проїзду) в розмірі 3,5
метра з роз»їздними майданчиками
згідно схеми обстеження земельних
ділянок, запропонованої АПБ відділу
містобудування та архітектури
Рожнятівської РДА, що підтверджується
копією рішення сесії Цінівської
сільської ради №ІІІ-14/2012 від 29 грудня
2012 року (а. с. 13).

АПБ відділу містобудування та
архітектури подано пропозиції для
встановлення мінімальної ширини
односмугового проїзду 3,5 метра з
роз»їздними майданчиками відповідно
до вимог п. 3. 11 ДБН 360-92** - перший на
відстані 49,6 метра від найбільшої
ширини АДРЕСА_4, на частині земельної
ділянки, на яку претендує позивачка, а
другий на відстані за 75 метрів від
першого, на земельній ділянці на
приватизацію якої претендує ОСОБА_11,
що підтверджується копією схеми
обстеження земельних ділянок по
АДРЕСА_3 (а. с.17).

Земельна ділянка, площею 0,04 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, на яку претендує позивачка,
підлягає під проектне розширення
дороги та влаштування роз»їздного
майданчика, у зв»язку з чим
рекомендовано передати у приватну
власність земельну ділянку згідно
червоної лінії. Земельна ділянка
знаходиться на землях житлової та
громадської забудови, в межах генплану
с. Цінева по АДРЕСА_3, що
підтверджується копією містобудівної
довідки № 239/01-16.2/4 від 03 квітня 2013 року
(а. с. 19).

Згідно рішення Цінівської сільської
ради існуючий генплан села Цінева,
розроблений Івано-Франківською філією
Українського державного
науково-дослідного інституту
проектування міст «Дніпромісто» у 2003
році, визнано можливим для подальшого
використання до моменту його
розроблення (оновлення) та погодження
згідно вимог чинного законодавства з
наступною поправкою: встановити в
масивах старої забудови ширину вулиць
по існуючому стану , але не менше 3,5
метра з дотриманням вимог п. п. 3.11 та 3. 22
ДБН 360-92**, затверджених наказом
Держкоммістобудування 17 квітня 1992 року
№ 44 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських
поселень», що підтверджується копією
рішення Цінівської сільської ради №
132-16/2013 від 17 травня 2013 року (а. с. 72).

Аналізуючи надані сторонами та
досліджені у судовому засіданні
докази в їх сукупності судом
встановлено, що позивачка успадкувала
житловий будинок, який знаходиться у
АДРЕСА_2. На час відкриття спадщини
спадкодавець для обслуговування
даного житлового будинку мала у
користуванні земельну ділянку, яка за
даними обліку сільської ради, була
розміром 0,03 га. Цінівською сільською
радою позивачці надано дозвіл на
складання проекту землеустрою на
отримання даної земельної ділянки для
обслуговування успадкованого
житлового будинку, однак на виконання
рішення суду на частині зазначеної
земельної ділянки вирішено влаштувати
роз»їздний майданчик.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Відповідно до ст. 39 ЗК України
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою, з
дотриманням державних стандартів і
будівельних норм.

Відповідно до п. 3. 22 ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень», у
районах садибної забудови при потребі,
крім вуличної мережі, слід формувати
мережу внутрішньо квартальних
проїздів. Ширина їхньої проїжджої
частини з однією смугою руху
приймається 3,5 метра, а пунктом 3. 11
зазначених норм визначено, що у
житлових кварталах на другорядних
(односмугових) проїздах треба
передбачати роз»їздні майданчики
завширшки 6 і завдовжки 15 метрів на
відстані не більше 75 метрів один від
одного.

Відповідно до ст. 14 ЦК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Судом встановлено, що оскаржуваним
рішенням сесії Цінівської сільської
ради АДРЕСА_6 приведено у відповідність
до встановлених законом норм для одно
смугових проїздів на виконання
постанови Рожнятівського районного
суду від 03 жовтня 2011 року.

Відповідно до змісту ст. 125 ЗК України,
право власності чи право користування
земельною ділянкою виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою та
його державної реєстрації.

Судом встановлено, що позивачка не
отримала у встановленому законом
порядку документ про право власності
на земельну ділянку, а тому на даний час
земля, на яку вона претендує, належить
сільській раді. За таких обставин
сільрада вправі розпоряджатися землею
на власний розсуд, зокрема для
задоволення громадських потреб. У
даному випадку згода позивачки для
влаштування там роз»їдного майданчика
не потрібна, а тому вимога про визнання
незаконними дій відповідачів та
рішення сільради є безпідставними.

Доводи позивачки про те, що
оскаржуваним рішенням та діями
відповідачів порушуються її права, як
власника домоволодіння, оскільки
роз»їздний майданчик влаштовується у
безпосередній близькості до існуючої
криниці та за два метри від належного
їй будинку, що суперечить ДБН, суд
оцінює у аспекті балансу публічних та
приватних інтересів та вважає, що у
даному випадку слід надати перевагу
публічному інтересу з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Європейської Конвенції з
прав людини, будь - яке втручання
державного органу у право на мирне
володіння майном повинно бути
законним. Вимога щодо законності у
розумінні Конвенції вимагає
дотримання відповідних положень
національного законодавства та
відповідності принципові верховенства
права, що включає свободу від свавілля.

У статті 168 рішення Європейського суду
з прав людини у справі «East / West Alliance
Limited» проти України» суд зазначє, що
будь - яке втручання державного органу
у право на мирне володіння майном
повинно забезпечити «справедливий
баланс» між загальним інтересом
суспільства та вимогами захисту
основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого
балансу відображена в цілому в
структурі статті 1 Першого протоколу.
Необхідного балансу не вдасться
досягти, якщо на відповідну особу буде
покладено індивідуальний та надмірний
тягар. Іншими словами, має існувати
обґрунтоване пропорційне
співвідношення між засобами, які
застосовуються, та метою, яку прагнуть
досягти.

Виходячи з фактичної забудови, що
склалася на АДРЕСА_4 на даний час,
встановити роз»їздний майданчик у
іншому місці, без порушення прав
землевласників, сільська рада не має
можливості, а виконати рішення суду
зобов»язана. Роз»їздний майданчик
влаштовується для загального
користування всіх жителів вулиці та на
вимогу сім»ї самої позивачки. Ширина
вулиці у місці влаштування майданчика
є 3, 5 метра, що є достатнім для
одностороннього проїзду транспортних
засобів. Як вбачається з наданої
позивачкою до матеріалів справи
фотографії вулиці (а. с. 95), на ній
відсутній інтенсивний рух
транспортних засобів, тому на думку
суду, імовірний роз»їзд транспортних
засобів на влаштованому роз»їздному
майданчику, не буде надмірним тягарем
для позивачки. За таких обставин суд
приходить до висновку, що у даному
випадку громадські інтереси
переважають над особистими, а тому дії
місцевої влади є оправданими.

Що стосується посилання позивачки на
те, що відстань від найширшої частини
вулиці до першого майданчика становить
не 75, а 49,6 метра, то тут суд не вбачає
порушення ДБН, оскільки згідно з
вимогами п. 3.11 ДБН 360-92, зазначені
майданчики треба передбачати на
відстані не більше 75 метрів, а 49,6 не є
більше, а навпаки, менше зазначеної
відстані.

Крім того, сільська рада не позбавляє
позивачку права приватизації
земельної ділянки з визначенням її
розмірів з урахуванням рішення
Цінівської сільської ради від 29 грудня
2012 року «Про встановлення мінімальної
ширини АДРЕСА_4».

Зважаючи на такі обставини, суд визнає
законними дії Цінівської сільської
ради та Відділу містобудування,
архітектури та регіонального розвитку
Рожнятівської РДА щодо влаштування
роз»їздних майданчиків по АДРЕСА_3, а
позовні вимоги ОСОБА_14 безпідставними.

Керуючись ст. 209, 212, 214-215,218ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_5 до
Цінівської сільської ради, Відділу
містобудування, архітектури та
регіонального розвитку Рожнятівської
РДА, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, про визнання
протиправними дій органу місцевого
самоврядування та органу державного
управління відмовити, за
безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано - Франківської області через
Рожнятівський районний суд протягом
десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя :