АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
головуючого: Корчевного Г.В.,
суддів:
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 29
вересня 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дитини, колегія
суду, -
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2014 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення з
останнього аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно
до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування вимог зазначала, що з
2009 р. вони з відповідачем перебували в
шлюбі, від даного шлюбу мають сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 З 2011 р. сторони
спільно не проживають, як вказує
позивач дитина проживає разом з нею,
повністю знаходиться на її утриманні,
відповідач ухиляється від виконання
батьківських обов'язків, матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає,
тому вона просить ухвалити рішення,
яким стягнути з відповідача аліменти
на її користь на утримання
неповнолітнього сина саме в розмірі 2000
грн., зважаючи на те, що дитина повністю
знаходиться на її утриманні, відвідує
гуртки, хворіє, що також потребує
додаткових витрат. Оскільки відповідач
не працює офіційно та має мінливий
дохід, стягнення аліментів просила
провести в твердій грошовій сумі.
Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 29 вересня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м.Києва, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_2,
не працюючого, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м.Києва,
ідентифікаційний код НОМЕР_2,
зареєстрованої в АДРЕСА_3, аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 (однієї
тисячі) грн. щомісячно з 30 липня 2014 р. і
до досягнення дитиною повноліття. В
задоволенні іншої частини заявлених
вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1

Унікальний номер справи: 759/13050/14-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/14259/2014Головуючий у суді першої
інстанції: П'ятничук І.В.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В.ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Києва, ідентифікаційний код

НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_4, не
працюючого, на користь держави судовий
збір в розмірі 263 грн. 40 коп. Згідно ст.367
ЦПК України допущено негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу та просив суд апеляційної
інстанції змінити рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 29 вересня 2014 року шляхом
зменшення суми аліментів до розміру 500
(п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з
30 липня 2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Пославшись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
закону.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що при ухваленні
Святошинським районним судом м. Києва
рішення від 29 вересня 2014 року мало
місце неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
тому це рішення підлягає зміні.

Зазначає, що у зв'язку з відсутністю
постійного місця роботи та
необхідністю допомоги непрацездатному
батьку, матеріально неспроможний
сплачувати аліменти саме в такому
розмірі, обґрунтування такого розміру
в рішенні суду відсутнє, наявність у
відповідача фінансової можливості
позивачкою не підтверджено. Тому цей
висновок суду, на думку апелянта, є
безпідставним і необґрунтованим.

Посилається, що завжди надавав дружині
в добровільному порядку грошові кошти
на утримання дитини, а коли забирав
сина, то купував йому одяг, взуття,
іграшки, продукти харчування тощо і мав
намір робити це й надалі, належним
чином усвідомлюючи свій батьківський
обов'язок щодо матеріального
забезпечення ОСОБА_3.

Вказує, що не заперечує щодо сплати ним
грошових коштів на утримання сина за
рішенням суду, враховуючи бажання
позивачки отримувати ці кошти в
офіційному порядку, і те, що її право на
це закріплено законодавчо, але,
зважаючи на викладені ним обставини,
вважає розмір аліментів, визначений
Святошинським районним судом м. Києва,
завищеним

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено,
що з 16 травня 2009 р. сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, відповідно до
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 03.10.2011 р. шлюб між сторонами
розірвано ( а.с. 5).

Також судом встановлено, що від даного
шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), який проживає та
зареєстрований разом з матір'ю в
АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Відповідно до довідки Управління
освіти Подільської районної у м.Києві
державної адміністрації від 23.09.2014 р.
ОСОБА_3 відвідує дошкільний навчальний
заклад №98, вартість додаткових
освітніх послуг становить 200 грн., плати
за харчування дитини становить206 грн.14
коп., оплату даних послуг проводить
мати дитини (а.с. 19).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно ст.27 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, яку
ратифіковано Постановою ВР України
№789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
зазначає, що відповідно до ст.8 Закону
України «Про охорону дитинства» від 26
квітня 2001 року №2402-111 з відповідними
змінами та доповненнями кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Обов'язок батьків заримувати дитину до
досягнення нею повноліття визначено
ст.51 Конституції України та ст.180 СК
України.

Відповідно до ст. 180 СК України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує матеріальне становище
платника аліментів.

Колегія суддів зазначає, що не знайшли
матеріалами справи доводи апеляційної
скарги відповідача щодо обґрунтування
заперечень щодо заявлених позовних
вимог.

З наданої суду копії трудової книжки
ОСОБА_1, не завіреної належним чином, та
копії пенсійного посвідчення ОСОБА_6,
батька відповідача, судом не
вбачається підстав для зменшення
розміру аліментів у сумі 1000 грн.
щомісячно, встановленої судом першої
інстанції.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що після звільнення в травні 2014
року відповідач не в змозі працювати
через об'єктивні обставини, а саме
інвалідність, тривалий розлад здоров'я
тощо, як не надано суду і доказів його
бажання знайти роботу - звернення до
служби зайнятості, проходження курсів
перекваліфікації тощо.

За правилами ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

З огляду на вказане, суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про стягнення з відповідача
аліментів на утримання дитини на
користь позивачки в розмірі 1000 грн.
щомісячно, оскільки дана сума в змозі
забезпечити мінімальні потреби дитини
і відповідач фактично є спроможним її
виплачувати.

Колегія суддів вважає, що за таких
обставин доводи апеляційної скарги, що
мало місце неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
тому це рішення підлягає зміні не
знайшли підтвердження матеріалами
справи.

Відтак вірно, відповідно до ч.1 ст.191 СК
України, аліменти на дитину стягнуті за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову, тобто з 30.07.2014 p., та відповідно
вірно стягнуто з відповідача на
користь держави судовий збір в розмірі
263 грн. 40 коп.

Крім того, колегія суду зазначає,
що посилання апелянта, що вказані
позивачем вартість додаткових послуг
200 грн., плати за харчування дитини 206
грн. 14 коп., які підтверджені
документально, не можуть бути
підставою для обчислення розміру
щомісячної суми аліментів і взагалі не
повинна братися судом до уваги,
оскільки ці платежі є додатковими
витратами на дитину, не можуть бути
взяті до уваги так як, предметом даного
позову було стягнення аліментів на
утримання дитини, а не визначення
розміру стягнення додаткових витрат.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

З огляду на те, щодоводи
апеляційної скарги висновків в рішенні
суду не спростовують та містяться лише
на формальних міркуваннях, колегія
суддів вважає, що рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 29 вересня 2014 року
обґрунтоване та законне і скасуванню
не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 29 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: