РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.07.2014р.
м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в
складі суду:

Головуючого судді: Мигаль Г.П.

при секретарі: Сушковій В.М.

розглянути у відкритому судовому
засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні житлом та вселення,-

в
с т а н о в и в :

позивачі звернулися до суду з позовом
про усунення перешкод в користуванні
майном та вселення, посилаючись на те,
що він є співвласником будинку АДРЕСА_1.
Відповідачі чинять перешкоди
позивачам у користуванні житлом. А
відтак вони не мають змоги
розпоряджатися своїм майном, оскільки
відповідачі не впускають їх проживати
у спірному будинку. За захистом своїх
інтересів змушені звертатись до суду.

15.07.2014р. позивачі подали заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
просить зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди у
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Вселити
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у житловий будинок
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, дала
аналогічні пояснення, просить позов
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 подав заяву про
слухання справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримує, просить
позов задовольнити, не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Відповідачі повторно в судове
засідання не з'явилися, хоча належним
чином повідомлялися про час та місце
слухання справи, а тому оскільки в
матеріалах справи достатньо доказів
для розгляду справи без їх участі,
позивачі не заперечують проти заочного
розгляду справи, суд у відповідності до
вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за
можливе заслухати справу на підставі
наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що 1/18 частина
будинку АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1, що вбачається із
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності (а.с.4), 3/40 частина
вищевказаного будинку належить ОСОБА_1
згідно реєстраційного посвідчення
ЛОДКБТІ та ЕО від 07.05.2002р. (а.с.10).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, 1/18 частина
будинку АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_2.

У судовому засіданні судом
встановлено, що 31.04.2011року відповідачі
вигнали позивачку ОСОБА_1 та її
чоловіка ОСОБА_9 з спірного будинку.
Після цього відповідачі дозволили їм
жити у будинку. Проживши у будинку
чотири дні її чоловік помер і
відповідачі після його похорону
пояснили, щоб вона покинула будинок.
Після смерті ОСОБА_9 відкрилась
спадщина на 1/6 частки буд. АДРЕСА_1.
Спадкоємцями по закону є ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4. Відповідачі чинять
перешкоди позивачам у користуванні
спірним будинком, не допускаючи їх до
помешкання.

Відповідно до ст.41 Конституції України
та ст.1 Першого протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналась17.07.1997р. відповідно до
Закону України "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950р., Першого
протоколу та протоколів №2,4,7,11 до
Конвенції" закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватись і
розпоряджатись належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти будь-які
угоди щодо свого майна, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст.316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Як вбачається з ст.321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 383 ЦК України та ст.150 ЖК України
передбачає право власника квартири на
використання помешкання для власного
проживання, проживання членів своєї
сім'ї та інших осіб.

Власник, права якого порушені, має
право звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення певних дій особою,
які порушують його право або з вимогою
про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню ( ст.386 ЦК
України).

Оцінюючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що заявлені вимоги підставні та
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 не чинити перешкоди у
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у житловий
будинок АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( прож. АДРЕСА_1) в
користь ОСОБА_1 243,60 грн. ( двісті
шістдесят три гривні 60 коп.) судових
витрат на відшкодування сплаченого
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Львівської області через Франківський
районний суд м. Львова.

Суддя
Мигаль Г.П.