Справа № 509/5073/14-ц
02 грудня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі
судді Гандзій Д.М.
при секретарі Демеденко Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в смт.
Овідіополь, цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -
12 листопада 2014 року, представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
названим позовом, в якому зазначив, що
відповідно до укладеної Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до умов
та правил надання продукту кредитних
карт від 13.02.2014 р., відповідачка
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,01 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, погашення
якого здійснюється в наступному
порядку : починаючи з 1 по 25 число
кожного місяця, відповідачка надає
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
Відповідачка підтвердила свою
згоду на те, що підписана Генеральна
угода разом з запропонованим банком
«Умовами та правилами надання
банківських послуг», «Правилами
користування платіжною карткою» та
«Тарифами банку», складають між нею та
банком кредитний договір, про що
свідчить особистий підпис
відповідачки у відповідній заяві.
Однак, в порушення умов договору,
відповідачка свої кредитні
зобов'язання належним чином не виконує
і своєчасно не надає банку грошові
кошти для погашення заборгованості, у
зв'язку з чим, станом на 21.10.2014 р., у
відповідачки перед банком утворилась
заборгованості за кредитом, 0,90 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 532,80 грн. -
заборгованості по комісії за
залишку за несплаченим штрафом,
передбаченого п.п. 2.2 Генеральної угоди,
які представник банку у позові, просив
суд стягнути з відповідачки та суму
судового збору у розмірі 260,75 грн. на
Представник позивачів в судове
засідання не з`явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, за його проханням,
шляхом надіслання електронного листа,
але надіслав до суду заяву, в якій позов
підтримав у повному обсязі та на
підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив
суд слухати справу за його відсутності,
не заперечуючи проти постановлення
заочного рішення по справі (а.с. 45-46).
Відповідачка в судове засідання
не з`явилася, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, у відповідності до
вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за останньою
відомою судові адресою її місця
проживання, зареєстрованого у
встановленому законом порядку, що
підтверджується довідкою
Овідіопольського РС ГУДМС України в
Одеській області № 3132 від 13.11.2014 р. та
поштовим повідомленням, яке
повернулося на адресу суду разом із
конвертом із відміткою листоноші «за
зазначеною адресою не проживає»,
причини своєї неявки суду не
повідомила, заяви про розгляд справи за
її відсутності суду не надала (а.с.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
якщо у суду не має даних про причину
неявки відповідача, сповіщеного
належним чином, суд вважає можливим
розглянути справу на підставі даних,
які є в матеріалах справи та зі згоди
позивача ухвалити рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України..
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню у
повному обсязі, з наступних підстав.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлено зобов'язання
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання,
відповідно до ч. 3 цієї статті, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України,
право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.
Приписами статей 525,526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов кредитного договору
та Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
Статтею 599 ЦК України передбачено,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.
Також, статтею 617 ЦК України
передбачено - особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК
України - договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення вирішення справи.
Статтею 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
Виходячи з приписів статті 59 ЦПК
України, суд не бере до уваги докази,
які одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Суд встановив, що відповідно до
укладеної Генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до умов та правил надання
продукту кредитних карт від 13.02.2014 р.,
відповідачка отримала кредит у розмірі
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом,
погашення якого здійснюється в
наступному порядку : починаючи з 1 по 25
число кожного місяця, відповідачка
надає банку грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом (а.с. 5-30).
Відповідачка підтвердила свою
згоду на те, що підписана Генеральна
угода разом з запропонованим банком
«Умовами та правилами надання
банківських послуг», «Правилами
користування платіжною карткою» та
«Тарифами банку», складають між нею та
банком кредитний договір, про що
свідчить особистий підпис
відповідачки у відповідній заяві.
Однак, в порушення умов договору,
відповідачка свої кредитні
зобов'язання належним чином не виконує
і своєчасно не надає банку грошові
кошти для погашення заборгованості, у
зв'язку з чим, станом на 21.10.2014 р., у
відповідачки перед банком утворилась
заборгованості за кредитом, 0,90 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 532,80 грн. -
заборгованості по комісії за
залишку за несплаченим штрафом,
передбаченого п.п. 2.2 Генеральної угоди,
обґрунтований та зроблений у
відповідності до діючого
законодавства України розрахунок якої,
був зроблений позивачами, наданий суду
і перевірений судом (а.с. 4).
Станом на дату винесення рішення,
доказів погашення заборгованості,
відповідачкою суду не надано і
відповідно у суду вони відсутні.
У зв'язку з викладеним, суд вважає,
що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є
обґрунтованими, доведеними
документально, які найшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
такими, що підлягають задоволенню у
Крім суми заборгованості за
невиконання умов кредитного договору,
з відповідачки, на користь банку,
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору за розгляд справи 260,75
грн., які були підтверджені банком
документально (а.с. 37).
Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208-209,213-215,218,224-226
525,526,530,549,550,599,617,625,634,1048,1050,1054 ЦК України,
суд, -
1. Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
2. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» заборгованість за
та судовий збір у сумі 260,75 грн., а разом -
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
Д.М. Гандзій