Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5237/14
Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів:
Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
кредитної спілки «Золота скриня» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року у
справі за позовом кредитної спілки
«Золота скриня» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

11 серпня 2014 року кредитна спілка
«Золота скриня» звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики.

Посилалась на те, що відповідно до
кредитного договору № 06-537-ДП-12 від 05
лютого 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у
розмірі 2 700 грн. строком на один рік із
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 4 % на місяць.

Пунктом 4.1 кредитного договору
передбачено, що на момент закінчення
строку кредиту на дату 05 лютого 2008 року
позичальник зобов'язаний повністю
повернути кредит з нарахованими
відсотками.

Згідно пункту 5.1 кредитного договору у
разі несвоєчасного (після закінчення
терміну кредиту) повернення кредиту та
несплату відсотків, позичальник
зобов'язаний сплатити додаткові
відсотки в розмірі 0, 5 % за кожен день
прострочки від суми заборгованості,
яка сформувалася на дату закінчення
строку кредиту.

Фактично ОСОБА_2 сплатила тільки
відсотки за користування кредитними
коштами у розмірі 1 314 грн. Тіло кредиту 2
700 грн. не сплатила.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 належним
чином умови кредитного договору не
виконала, своєчасно кредит не
повернула, кредитна спілка просила суд
стягнути з відповідачки суму
заборгованості 24 725 грн. та судові
витрати 247 грн. 25 коп.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
кредитна спілка «Золота скриня»
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення представника
апелянта на підставі довіреності
Скнара Ф.І., заперечення адвоката
ОСОБА_4, яка на підставі договору від 24
листопада 2014 року представляє інтереси
ОСОБА_2, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктами 3,4
частини 1, частиною 3 статті 309 ЦПК
України передбачено, що за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог у разі
невідповідності висновків суду
обставинами справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судове рішення не
відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
кредитна спілка «Золота скриня» без
поважних причин пропустила
передбачений законом строк для
звернення до суду за захистом
порушеного права, і відповідачка
ОСОБА_2 просила застосувати позовну
давність.

З вказаним висновком погодитися не
можна, оскільки він не відповідає
фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про кредитні спілки" кредитна
спілка - неприбуткова організація,
заснована фізичними особами,
професійними спілками, об`єднаннями на
кооперативних засадах з метою
задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та надання
фінансових послуг за рахунок
об`єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 23
Закону України "Про кредитні спілки"
кошти, що належать членам кредитної
спілки, використовуються для надання
кредитів членам кредитної спілки, а у
разі наявності тимчасово вільних
коштів членів кредитної спілки - можуть
розміщуватися спілкою на депозитних
рахунках в установах банків, які мають
ліцензію на право роботи з вкладами
громадян, і в об'єднаній кредитній
спілці, а також у державні цінні папери,
перелік яких встановлюється
Уповноваженим органом.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, що 05 лютого 2007 року
між сторонами був укладений кредитний
договір № 06-537-ДП-12, за умовами якого
член кредитної спілки ОСОБА_2 отримала
кредит у розмірі 2 700 грн. строком на
один рік із сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 4 % на
місяць ( а. с. 4-5 ).

Згідно пункту 5.1 кредитного договору у
разі несвоєчасного (після закінчення
терміну кредиту) повернення кредиту та
несплату відсотків, позичальник
зобов'язаний сплатити додаткові
відсотки в розмірі 0, 5 % за кожен день
прострочки від суми заборгованості,
яка сформувалася на дату закінчення
строку кредиту.

Відповідно до частини1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику(грошові кошти у такій самій сумі
або речі, визначені родовими ознаками,
у такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором, бо
відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до частини 1
статті 612 ЦК України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_2 фактично 05 березня 2007
року ОСОБА_2 сплатила тільки відсотки
за користування кредитними коштами у
розмірі 1 314 грн., тіло кредиту у сумі 2 700
грн. не повернула, 11 серпня 2014 року КС
«Золота скриня» звернулася до суду з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитним договором ( а. с. 9 ).

При цьому з'ясовано, що впродовж 2010-2012
років підготувати позов не було
можливості, оскільки по причині
розслідування кримінальної справи
стосовно керівників КС «Золота скриня»
всі документи спілки були вилучені
старшим слідчім ЗГУ ГУМВС України в
Запорізькій області, які повернуті
тільки 10 жовтня 2012 року.

За змістом статті 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою, про
захист його цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
( частина 4 статті 267 ЦК України ).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності - загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки (
стаття 257 ЦК України ). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки ( штрафу, пені ).

За змістом статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується тільки за
заявою сторони у спорі, зробленою нею
до винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

В матеріалах справи відсутня заява
відповідачки про застосування
позовної давності.

У рішенні суд послався на те, що ОСОБА_2
у судовому засіданні 22 жовтня 2014 року
просила застосувати позовну давність.

Між тим, при прослуховуванні у судовому
засіданні апеляційного суду
Запорізької області запису фіксування
судового засідання, яке відбулося 22
жовтня 2014 року у Шевченківському
районному суді м. Запоріжжя, з'ясовано,
що клопотання про застосування
позовної давності відповідачка не
заявляла. Тільки на запитання суду
пояснила, що впродовж 2007-2014 років
представники кредитної спілки не
зверталися до неї з вимогами про
повернення кредиту, хоча вона весь цей
час місце проживання не змінювала.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції безпідставно застосував до
спірних правовідносин позовну
давність, так як ОСОБА_2 з таким
клопотанням не зверталася, тому
постановлене по спору рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про стягнення з відповідачки 2 700 грн.
боргу.

У позові кредитна спілка «Золота
скриня» окрім боргу по тілу кредиту
також просила стягнути з відповідачки
22 025 грн. пені за несвоєчасне повернення
кредитних коштів.

Разом з тим, частиною 3 статті 551 ЦК
України передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин.

Враховуючи суму боргу по кредиту,
приймаючи до уваги фактичні обставини
справи, колегія суддів вважає за
можливе зменшити розмір пені, який
підлягає стягненню з ОСОБА_2 за
несвоєчасне повернення кредиту, до 1 314
грн.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу кредитної
спілки «Золота скриня» задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 22
жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
кредитної спілки «Золота скриня»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
кредитної спілки «Золота скриня»
заборгованість по кредитному договору
у сумі 4 014 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: